Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Представник АТ «ПУМБ» позивача у справі, звернувся до суду з цим позовом, у якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість у сумі 33 179,73 грн та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28.12.2021 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2002058858501, за яким позичальнику видано кредит у сумі 10 000,00 грн; 01.12.2022 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1002115987601, за яким позичальнику видано кредит у сумі 12 000,00 грн Всупереч умовам укладених кредитних договорів, відповідач як позичальник своїх договірних зобов`язань належним чином не виконував. У зв`язку з довготривалим строком неналежного виконання кредитних зобов`язань виникла заборгованість, яка складає станом на 03.06.2025 : по кредитному договорі № 2002058858501 від 21.12.2021 - 17 617,44 грн, по кредитному договорі № 1002115987601 від 01.12.2022 - 15 562,29 грн. Оскільки відповідач в добровільному порядку не погашає кредитної заборгованості, змушені звернутися до суду для захисту своїх прав. 07.11.2025 після виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України провадження у справі було відкрито та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи. Відповідно до вимог ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення за наявних у справі доказів. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалася. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення за наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що між позивачем АТ «ПУМБ» та відповідачем [PERSON] було укладено 28.12.2021 кредитний договір ( Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб) № 2002058858501 на видачу кредитної картки з кредитним лімітом у сумі 20 000,00 грн з реальною (стандартною ) річною процентною ставкою 47,88% річних. Відповідачем [PERSON] було підписано відповідну Заяву про приєнання до Договору, Паспорт споживчого кредиту, таким чином сторони погодили умови надання кредитних коштів на засадах строковості, поворотності, платності. Позичальник зобов`язався повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим кредитним договором. Відповідно до Довідки про збільшення кредитного ліміту, 28.12.2021 відповідачу було встановлено кредитний ліміт у сумі 20 000,00 грн, розмір якого позивач поступово змінював відповідно до укладеного Договору. Позивач виконав свої зобов`язання, надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 2002058858501 від 28.12.2021, а відповідач скористався наданими позивачем кредитними коштами, що вбачається з відповідних Виписок/Особового рахунку щодо руху коштів, однак вчасно та в повному обсязі їх не повернув, чим порушив права Банку. Також 01.12.2022 між позивачем АТ «ПУМБ» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір ( Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб) № 1002115987601 на видачу споживчого кредиту у сумі 12 000,00 грн строком на 24 місяці з комісією за обслуговування кредитної заборгованості 3,99 % шляхом видачі готівкою через касу банку з процентною ставкою 0,010 % річних. Відповідачем [PERSON] було підписано відповідну Заяву про приєнання до Договору, Паспорт споживчого кредиту, таким чином сторони погодили умови надання кредитних коштів на засадах строковості, поворотності, платності. Позичальник зобов`язався повернути Кредит, сплатити проценти, комісію за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим кредитним договором. Відповідно до платіжної інструкції 01.12.2022 відповідачу [PERSON] було видано кредитні кошти у сумі 12 000,00 грн згідно кредитного договору № 1002115987601 від 01.12.2022. Як вбачається з Виписки/Особового рахунку відповідач скористався наданими позивачем кредитними коштами, однак вчасно та у повному обсязі їх не повернув, чим порушив права Банку. Згідно з наданих позивачем розрахунків заборгованості станом на 03.06.2025 кредитна заборгованість відповідача становить : по кредитному договорі № 2002058858501 від 21.12.2021 - 17 617,44 грн, з яких 9 790,43 грн заборгованість за тілом кредиту, 7827,01 грн заборгованість за процентами; по кредитному договорі № 1002115987601 від 01.12.2022 - 15 562,29 грн, з яких 7422,20 грн - заборгованість за тілом кредита, 0,55 грн заборгованість за процентами, 8139,44 грн заборгованість за комісією. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитування, виник спір. Вирішуючи даний спір, суд керується наступними нормами права. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, при укладенні кредитного договору позивач дотримався вимог щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру ( постанова від 23 жовтня 2024 року у справі № 753/25081/21 провадження № 61-8693св24 Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ). Судом встановлено, що між сторонами виникли кредитні відносини, зокрема укладено кредитні договора, узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання такого договору. Однак, у порушення умов кредитного договору відповідач своїх договірних зобов`язань належним чином не виконав, лише частково сплати кредитні кошти, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальній сумі 33 179,73 грн. Зазначені обставини підтверджуються дослідженими доказами та не оспорено відповідачем. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що наданими представником позивача доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог підтверджено право вимоги позивача до відповідача та правомірність нарахування заборгованості за кредитними договорами, доведено, що відповідачем належним чином не виконано взяті на себе зобов`язання згідно укладених договорів, заборгованість не погашена, що призвело до порушення майнових прав та інтересів позивача, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та можливості повного задоволення позову. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується наступним. Так, при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн, що підтверджено відповідним платіжним дорученням. Згідно положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути, сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved