Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 7662301 від 07.03.2024 у розмірі 43680,00 грн, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи: судовий збір у розмірі 2662,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07.03.2024 ТОВ "АВЕНСУС УКРАЇНА" та відповідач уклали кредитний договір № 7662301 у формі електронного документа з використанням останнім одноразового ідентифікатора. За умовами договору кредитор перерахував [PERSON] 12000,00 грн на банківську картку останнього № [NUMBER] , чим виконав своє зобов`язання. Відповідач належним чином не виконав своїх обов`язків щодо повернення коштів, тому за ним рахується заборгованість у розмірі 49680,00 грн, з яких 12000,00 грн - заборгованість по кредиту, 31680,00 грн - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом, 6000,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи), що підтверджується випискою з особового рахунку за період 16.05.2025-01.11.2025. 23 жовтня 2024 року первісний кредитор та ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" уклали договір факторингу № 23.10/24-Ф, відповідно до якого перший відступив другому право вимоги за спірним кредитним договором. 16 травня 2025 року ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" та позивач уклали договір факторингу № 16/05/25-Е, згідно з яким перший відступив останньому право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором на загальну суму 49680,00 грн. Станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за кредитним договором. ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" та позивач не здійснювали нарахувань за кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не з`явився, безпосередньо в позовній заяві просить проводити розгляд справи за відсутності позивача, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечив (а.с. 1-5). Відповідач у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, шляхом направлення рекомендованим поштовим відправленням ухвали про відкриття провадження у справі, в якій визначена дата та час проведення судового засідання (а.с. 102), за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 92), яке повернулось до суду із відміткою "Адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 109-110), що, з огляду на вимоги п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, вважається врученим у день проставлення у поштовому повідомленні такої відмітки. Також дані РНОКПП відповідача внесені у статкартку в програмі "Д-3", що забезпечує його можливість отримувати всі процесуальні документи у застосунку "Дія". Причини неявки відповідач не повідомив, відзив на позов не подав, будь-яких заяв, клопотань від нього на адресу суду не поступало. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: згідно із ухвалою від 12.01.2026, суд залишив позовну заяву без руху та надав позивачу строк на усунення її недоліків. 13 січня 2026 року позивач сформував заяву про усунення недоліків. 14 січня 2026 року суд відкрив провадження по справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, а також витребував за клопотанням позивача докази, про що постановив відповідну ухвалу. 10 лютого 2026 року на адресу суду надійшли витребувані судом докази. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, в судове засідання не з`явився. 12 лютого 2026 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складення повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин: згідно із долученим до матеріалів справи паспортом споживчого кредиту, [PERSON] 07.03.2024 ознайомився з основними умовами кредитування в ТОВ "АВЕНСУС УКРАЇНА", що підтвердив електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора SE7954 (а.с. 31-34). Після ознайомлення із основними умовами кредитування [PERSON] 07.03.2024 уклав із ТОВ "АВЕНСУС УКРАЇНА" договір № 7662301 про надання споживчого кредиту, в якому його сторони погодили, що укладення цього договору здійснюється за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої споживачу забезпечується через вебсайт або мобільний застосунок. (п. 1.1). На умовах, встановлених договором, Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.2). Сума кредиту - 12000 грн (п. 1.3). Строк кредиту - 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до цього Договору (п. 1.4). Стандартна процентна ставка становить 2,20 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору (п. 1.5.1). Знижена процентна ставка 1,87 % в день застосовується якщо споживач до 06.04.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту (п. 1.5.2). Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки [NUMBER] (п. 2.1). Договір сторони підписали в електронній формі, шляхом використання електронних підписів, у тому числі споживач [PERSON] одноразовим ідентифікатором А7171 (а.с. 7-16). Як зазначив позивач, на підставі укладеного кредитного договору ТОВ "АВЕНСУС УКРАЇНА" перерахувало 07.03.2024 на користь [PERSON] на картку [NUMBER] 12000,00 грн, на підтвердження чого надав повідомлення за вих № 20241113-1/1 від 13.11.2024 та № 12102/24-Е від 27.11.2024 (а.с. 27-28, 29-30). Як слідує з повідомлення АТ "Ощадбанк" за № 46/12-11/15369/2026/ВТ від 04.02.2026, на ім`я [PERSON] емітовано банківську картку № [NUMBER] (а.с. 112), на яку 07.03.2024 перераховано кошти в сумі 12000,00 грн, про що свідчать дані з платіжних інструкцій № 1529547658514 від 09.03.2024 та № 1529547658514 (# 1529547658514) від 10.03.2024 , які містяться на CD-R диску із написом "455", який надав АТ "Ощадбанк" (а.с. 113). Згідно із розрахунком заборгованості (карткою обліку договору), який проведений ТОВ "АВЕНСУС УКРАЇНА", заборгованість [PERSON] за договором № 7662301 від 07.03.2024 становила 49680,00 грн (а.с. 34-38), з них: 12000,00 грн - основний борг, 31680,00 грн - нараховані проценти, 6000,00 грн - штраф. Будь-які сплати не вносились. Проценти нараховані за період із 07.03.2024 до 05.07.2024 (за виключенням одного дня 06.04.2024) за стандартною відсотковою ставкою (2,20% (12000,00 грн* 2,20 % = 264,00 грн). Звертаючись до суду зі вказаним позовом ТОВ "ФК "ЕЙС" зазначило, що право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 7662301 від 07.03.2024 перейшло до Товариства на підставі договорів факторингу. Так, 23 жовтня 2024 року між ТОВ АВЕНСУС УКРАЇНА" (клієнтом) та ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" укладено договір факторингу № 23.10/24-Ф, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержавння яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору (п. 1.1). Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі Реєстру боржників згідно додатку № 3, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (п. 1.2) (а.с. 40-47). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 23.10/240Ф від 23.10.2024, ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" отримав право вимоги до [PERSON] (зазначений під номером 3102) за кредитним договором № 7662301 від 07.03.2024 на загальну суму 49680,00 грн, із яких: 12000,00 грн - основний борг, 31680,00 грн - нараховані проценти, 6000,00 грн - штраф (а.с. 48-49). На підтвердження реального переходу права вимоги позивач також надав акт прийому-передачі Реєстру боржників до договору факторингу № 23.10/24-Ф від 23.10.2024 та платіжну інструкцію про проведену оплату за вказаним договором факторигну (а.с. 50, 51). 16 травня 2025 року ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" (клієнт) та ТОВ "ФК"ЕЙС" (фактор) уклали договір факторингу № 16/05/25-Е, відповідно до якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (п. 1.1). Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (а.с. 52-56). На підставі договору факторингу № 16/05/25-Е від 16.05.2025 від ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС" до ТОВ "ФК "ЕЙС" перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 7662301 від 07.03.2024. На підтвердження факту реального переходу права вимоги позивач надав витяг із Реєстру боржників, акт прийому-передачі реєстру боржників та платіжні інструкції (а.с. 57-61). Як установив суд із виписки з особового рахунка за кредитним договором № 7662301 від 07.03.2024, сума заборгованості [PERSON] перед ТОВ "ФК "ЕЙС" станом на 01.11.2025 становить 49680,00 грн, із яких: 12000,00 грн - основний борг, 31680,00 грн - нараховані проценти, 6000,00 грн - штраф (а.с. 39). Тобто, ТОВ "ФК "ЕЙС" будь-яких інших нарахувань не здійснювало. Водночас суд звертає увагу на те, що позивач заявляє до стягнення тільки суму в розмірі 43680,00 грн (12000,00 грн тіла кредиту + 31680,00 грн прострочених відсотків). Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору. Оцінка суду та норми права, які застосував суд: суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, дійшов таких висновків. Згідно зі ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтею 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 вказаного закону). З урахуванням описаних вимог законодавства, суд дійшов переконання, що між ТОВ "АВЕНСУС УКРАЇНА" та [PERSON] 07.03.2024 укладено кредитний договір № 7662301 в електронному вигляді, що підтверджує існування між ними кредитних правовідносин, а відтак до цих правовідносин застосовує вимоги ст. 509, 626, 628, 1054 ЦК України. Так, у ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. ТОВ "АВЕНСУС УКРАЇНА" свої зобов`язання за кредитним договором № 7662301 від 07.03.2024 виконало в повному обсязі, перерахувавши відповідачу на вказану ним банківську картку кредитні кошти в розмірі 12000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями, відповідно до умов договору, з якими відповідач погодився, засвідчивши це своїм електронним підписом. Як указано вище та підтверджується розрахунком заборгованості, який проведений ТОВ "АВЕНСУС УКРАЇНА", на підставі укладеного кредитного договору, отримавши кредитні кошти, [PERSON] не повернув їх, хоча, згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. З урахуванням положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України, за якими позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо іншого не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором, кредитодавець нараховував позичальнику відсотки, що передбачені умовами кредитного договору, з розміром яких відповідач погодився. [PERSON] свої зобов`язання не виконував у повному обсязі, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором. Заперечень від останнього з даного приводу до суду не надходило. Відповідач не підтвердив факту належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту та процентів, як і не подав доказів на спростування користування наданими йому кредитними коштами. Будь-яких заперечень не висловлював ні щодо факту укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, ні щодо складових заборганованості. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає, що право вимоги за кредитним договором № 7662301 від 07.03.2024 перейшло до нього на підставі відповідних договорів факторингу. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Суд звертає увагу на те, що на момент відступлення первісним кредитором права вимоги до [PERSON] за договором факторингу, укладеного між ТОВ "АВЕНСУС УКРАЇНА" та ТОВ "ФК "ОНЛАЙН ФІНАНС", право вимоги до відповідача за укладеним ним 07.03.2024 кредитним договором № 7662301 було дійсним. Договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором, договори факторингу у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень ст. 204 ЦК України, діє презумпція правомірності вказаних правочинів. Отже, ТОВ "ФК"ЕЙС" набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 7662301 від 07.03.2024 Враховуючи те, що ТОВ "АВЕНСУС УКРАЇНА" як первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором перед відповідачем виконало у повному обсязі, будь-яких доказів на спростування вказаного суд не встановив, а відповідач не надав, факт переходу прав вимоги знайшов своє підтвердження, тому, враховуючи правомірність набуття прав вимоги ТОВ "ФК"ЕЙС", суд резюмує про обґрунтованість його позовних вимог до [PERSON] в частині заборгованості за тілом кредиту в розмірі 12000,00 грн. Однак щодо нарахованої заборгованості за процентами в розмірі 31680,00 грн, суд уважає за необхідне зазначити таке. Так, згідно із даними розрахунка заборгованості, проценти за кредитним договором № 7662301 від 07.03.2024 нараховані за період із 07.03.2024 до 05.07.2024 (за виключенням одного дня 06.04.2024) за стандартною відсотковою ставкою 2,20% (12000,00 грн* 2,20 % = 264,00 грн). Однак суд звертає увагу на те, що Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України "Про споживче кредитування" пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року, денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %. А відтак застосування за період із 23.04.2024 до 05.07.2024 щоденної процентної ставки у розмірі 2,20 % суперечить вимогам Закону України "Про споживче кредитування". Тому, шляхом проведення арифметичних розрахунків та з огляду на вказані вище норми законодавства, суд уважає, що підставно заявленою до стягнення сумою заборгованості за процентами за період із 07.03.2024 до 05.07.2024, що в межах строку кредитування, слід уважати 25464,00 грн, із яких: - 12144,00 грн - нарахованих за період із 07.03.2024 до 22.04.2024 (12000,00 грн * 2,2 % * 46 днів); - 13320,00 грн - нарахованих за період із 23.04.2024 до 05.07.2024 (12000,00 грн * 1,5 % * 74 дні). Виходячи з наведеного, позовні вимоги в частині стягнення із [PERSON] заборгованості за нарахованими процентами слід задовольнити частково, на суму 25464,00 грн. А тому, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач істотно порушив умови кредитного договору № 7662301 від 07.03.2024, у встановленому порядку та строки не погашав кредит та проценти за користування ним, позивач набув права вимоги за вказаним зобов`язанням на підставі описаних вище договорів, суд виснує, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 37464,00 грн, яка складається із: 12000,00 грн - заборгованості за тілом кредиту, 25464,00 грн - забаргованості за нарахованими процентами, а позовні вимоги задоволити частково. У задоволенні решти вимог (стягнення процентів нарахованих за більшою відсотковою ставкою, ніж передбачена Законом України "Про споживче кредитування") відмовити з викладених вище мотивів. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України. Водночас ураховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті № 31745 від 08.01.2026 (а.с. 90). Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову (85,76 % від заявленої до стягнення суми заборгованості (37464,00 грн * 100 % / 43680,00 грн)), то, згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2283,27 грн (2662,40 грн* 85,76 %) сплаченого судового збору, що пропорційно до задоволених позовних вимог. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке. Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Позивач на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 7000,00 гривень надав: договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, який укладений між АБ "Соломко та партнери" та ТОВ "ФК "ЕЙС", в якому визначено, що отримання винагороди Адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару. Гонорар складається із суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги (а.с. 62-63); додаткову угоду № 25771055737 до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, згідно з якою Адвокатське бюро взяло на себе зобов`язання надати юридичну допомогу у рамках стягнення заборгованості за кредитним договором № 7662301 від 07.03.2024 (а.с. 64); акт прийому-передачі наданих послуг (є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги № 20/082025-01 від 20.08.2025), відповідно до якого Адвокатське бюро надано ТОВ "ФК "ЕЙС" такі види послуг за ведення боржника [PERSON] : складання позовної заяви (2 год) - 5000 грн, вивчення матеріалів справи (2 год) - 1000 грн, підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів (1 год) - 500 грн, підготовка та подання клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів (1 год) - 500 грн, на загальну суму 7000 грн (а.с. 65); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я адвоката Соломко О.В. та довіреність (а.с. 86, 87). Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище. Відповідач ж не подавав клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, не були наведені ним також і обставини, за яких, як на його думку, заява не підлягала б задоволенню. Однак, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено частково, суд уважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6003,20 грн, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам (85,76 % від заявленої до стягнення суми в розмірі 7000,00 грн). На підставі викладеного,

Outcome: partial