Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

13 січня 2026 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшов цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. У поданій заяві позивач зазначила, що з 12 червня 2018 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У шлюбі народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На цей час сторони припинили шлюбні стосунки та відновлювати їх позивач не бажає, а тому прохає суд розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON] . Крім цього, позивач зазначає, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а тому прохає суд стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на утримання аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 23 січня 2026 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач, [PERSON] , а також її представник, адвокат Галушко С. С., будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, однак останній подав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача. Позов підтримав і прохав його задовольнити. Відповідач, [PERSON] , будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав повністю. Крім цього, прохав стягнути з нього 50 відсотків судового збору у зв`язку з повним визнанням позовних вимог. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов необхідно задовольнити. Судом установлено, що 12 червня 2018 року у Кобеляцькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області зареєстрований шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 23. Суд, вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони в березні 2024 року припинили шлюбні стосунки і відновлювати їх не мають наміру. Спору про спільне майно та місце проживання дітей на цей час відсутній. В зв`язку з вище викладеним, відповідно до ст. 112 СК України шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи думку позивача, після розірвання шлюбу її надалі необхідно іменувати прізвищем [PERSON] . Крім цього, судом установлено, що [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] (а.с. 7-8). На цей час діти проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Із урахуванням установлених обставин, суд вважає, що неповнолітня дитина [PERSON] та малолітня дитина [PERSON] потребують утримання із боку батька, який має змогу таку допомогу надавати, що підтверджується зокрема визнанням останнім позовних вимог. Враховуючи викладене, оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо порядку та способу виконання батьківських обов`язків по утриманню дітей, то враховуючи статті 182-183 СК України, із [PERSON] необхідно стягувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а тому стягнення аліментів необхідно проводити з дня подачі позову до суду - 13 січня 2026 року. Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач при подачі позову сплатила судовий збір у розмірі 1331,20 грн (за вимогу про розірвання шлюбу), а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то з нього, на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків сплачених коштів, а інші 50 відсотків підлягає поверненню позивачу. Крім цього, судом установлено, що позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів. Оскільки позов у цій частині задоволено повністю, а відповідач визнав позов у цій частині до початку розгляду справи по суті, то з нього, на користь держави підлягає стягненню 665,60 грн, а інші 50 відсотків від визначеного ЗУ «Про судовий збір» розміру, підлягають компенсації за рахунок державного бюджету.

Outcome: approved