Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

У жовтні 2025 року ТОВ "Споживчий Центр" звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором (оферти) № 29.04.2025-100000192 від 05.05.2025 у розмірі 30468,02 грн. та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та [PERSON] 05.05.2025 уклали Кредитний договір (оферти) № 29.04.2025-100000192. Договір укладено на наступних умовах: Дата надання/видачі кредиту - 05/05/2025. Сума Кредиту: 15000 грн. 00 коп. Строк, на який надається Кредит - 140 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту - 21.09.2025. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту - 15% від суми Кредиту та дорівнює 2250 грн. 00 коп. Комісія нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Неустойка: 150 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Розмір процентів відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України становить 365 % річних, які нараховуються від простроченої Позичальником суми (база розрахунку). Максимальний розмір процентів відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України встановлюється законом. Відповідно до Договору від 05.05.2025 та квитанції про перерахунок коштів Кредитором надано Позичальнику кредит у розмірі 15000 грн. [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову, утворилась заборгованість у розмірі 30468,02 грн., що складається з: тіла кредиту - 11600,02 грн. процентів - 11368 грн., неустойки - 7500 грн. Відповідачем у справі були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведена часткова сплата по зазначеному кредитному договору: на суму 3230,98 грн. від 07.05.2025; на суму 3 350,00 грн. від 18.05.2025; на суму 2800,00 грн. від 31.05.2025; на суму 1624,00 грн. від 15.06.2025. Ураховуючи викладене, представник позивача просить задовольнити позов. 17.11.2025 на адресу суду надійшов відзив, у якому Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки Позивачем не надано доказів отримання Позичальником кредитних коштів, доказів щодо розміру наданого кредиту, графіку погашення заборгованості, виписки з карткового рахунку а також розрахунку заборгованості. У позовній заяві не вказано, коли саме Відповідач отримав кредит. 01.12.2025 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що доводи, викладені у відзиві повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами. Сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору та вказаний договір підписано Відповідачем. [PERSON] у встановленому законом порядку пройшов відповідну ідентифікацію. Крім того, Відповідач не заперечує факту його укладення. Видача кредитних коштів відповідачу підтверджується Листом ТОВ «УПР». З листа вбачається, що: «Між нашими підприємствами укладено договір на переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 2024-01-04. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 05.05.2025 18:04:38 на суму 15000,00 грн, номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 732189921, призначенняплатежу: Видача за договором кредиту №29.04.2025-100000192.». Оскільки ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі. Відповідач не надав до суду виписки по його рахунках в банківських установах, у тому числі по рахунку, який він зазначив при оформленні договору, як номер особистого платіжного засобу, на спростування доказів, наданих стороною Позивача. Обрахування загальних витрат за споживчим кредитом (п. 14 Заявки кредитного договору №29.04.2025-100000192) базуються на припущені, що позичальник буде виконувати свої зобов`язання належним чином, а саме згідно з Графіком платежів. У випадку належного виконання зобов`язання проценти наступного чергового періоду були б обраховані, враховуючи зменшену базу розрахунку. Відтак, розрахунок заборгованості за кредитним договором проведений з урахуванням строку кредитування, виходячи із розміру процентної ставки, визначеної в кредитному договорі. З урахуванням викладеного, представник позивача просив задовольнити позовні вимоги. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак зазначив у позовній заяві, що розгляд справи просить проводити у йогої відсутність, повністю підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання, призначене на 11.12.2025, не з`явився, повідомив суд, що у зв`язку із зайнятістю на роботі не може прибути в судове засідання та просив його відкласти. У поданому відзиві просив відмовити у задоволенні позовних вимог. У судове засідання, призначене на 13.02.2026 не з`явився, однак у телефонному режимі повідомив, що просить вказане засідання провести у його відсутність. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній матеріалів та доказів. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та [PERSON] 05.05.2025 уклали Кредитний договір (оферти) № 29.04.2025-100000192 Договір містить наступні умови: дата надання/видачі кредиту - 05/05/2025. Сума Кредиту: 15000 грн. 00 коп. Строк, на який надається Кредит - 140 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту - 21.09.2025. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (надалі - "процентна ставка"). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту 15% від суми Кредиту та дорівнює 2250 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Договором не передбачено змін в умовах надання фінансової послуги, щодо якої укладено договір, крім продовження (лонгації, пролонгації) строку кредитування та строку виплати кредиту у порядку, передбаченому договором. Протягом строку дії договору тарифи та комісія(ії) за фінансовою послугою залишаються незмінними. Кредитодавець не надає додаткових та/або супутніх послуг. Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 0.82% (денна процентна ставка) = (17309.68 / 15000)/ 140 ? 100%. Проценти (економічна сутність плата за користування Кредитом) розраховуються шляхом множення всієї Суми Кредиту (включаючи всі Транші) (залишку від всієї Суми Кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. У пункті 12 Договору Сторонами погоджено Графік платежів. ОРРПС (орієнтовна реальна річна процентна ставка) за кредитом становить 6469.13%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 32309 грн. 68 коп. Загальні витрати за споживчим кредитом 17309 грн. 68 коп Неустойка: 150 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Реквізити належного Позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів Позичальнику за даним та наступними договорами: 5355-08XX-XXXX-1285. Договір підписано електронним підписом Позичальника - одноразовим ідентифікатором Е427. Згідно листа № 15-2410 від 24.10.2025, на підставі договору ФК-П-2024/01-2 від 01 квітня 2024 року, ТОВ "Універсальні платіжні рішення" через систему iPay.ua 05.05.2025 18:04:38 здійснило переказ на суму 15000,00 грн, номер картки 5355082018441285, номер транзакції в системі iPay.ua - 732189921, призначення платежу: Видача за договором кредиту №29.04.2025-100000192. Згідно картки субконто, Відповідачем були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведена часткова сплата по зазначеному кредитному договору: на суму 3 230,98 грн. 07.05.2025; на суму 3 350,00 грн. 18.05.2025; на суму 2 800,00 грн. 31.05.2025, на суму 1 624,00 грн. 15.06.2025. Відповідно до наданої Позивачем довідки-розрахунку, у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем свої зобов`язань за Договором, у нього утворилась заборгованість у період з 05.05.2025 по 13.07.2025 у загальному розмірі 30468,02 грн, яка складається з: тіла кредиту - 11600,02 грн. процентів - 11368 грн., неустойки - 7500 грн. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порядок та підстави нарахування відсотків за користування чужими грошовими коштами, зокрема кредитними коштами банку, передбачені статтями 1048 та 1056-1 ЦК України. Частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України). Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до умов договору № 29.04.2025-100000192 від 05.05.2025 Відповідач отримав грошові кошти, а тому був обізнаний про необхідність повернення кредиту разом з відсотками за користування кредитом та комісією за надання кредиту, які передбачені умовами договору. Відповідач у повному обсязі взяті на себе зобов`язання не виконав, вчасно кредитні кошти не повернув, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яку у добровільному порядку не повернуто Позивачу. При цьому, суд ураховує, що Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами факт перерахування йому кредитних коштів а його посилання на відсутність графіку платежів не знайшов свого підтвердження, оскільки такий міститься у п. 12 Договору. Крім того, Відповідачем на виконання умов кредитного договору було здійснено погашення на суму 3 230,98 грн. 07.05.2025; на суму 3 350,00 грн. 18.05.2025; на суму 2 800,00 грн. 31.05.2025, на суму 1 624,00 грн. 15.06.2025, які враховані Позивачем при визначенні суми заборгованості. За вказаних обставин суд доходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11600,02 грн. та відсотків за користування кредитом у розмірі 11368,00 грн. підлягають задоволенню. Щодо стягнення неустойки, суд зазначає наступне: Відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 до теперішнього часу. Звертаючись до суду з вказаним позовом Позивач зазначив, що що норми ЦК України в питанні нарахування пені є загальними та поступаються в пріоритеті застосування нормам спеціального законодавства ЗУ «Про споживче кредитування», прикінцеві та перехідні положення якого встановлюють, що неустойка не застосовується до кредитів, що були укладені до 24.01.2024 (оскільки ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" набрав чинності 24.12.2023 + 30 днів), а з 24.01.2024 заборона нарахування відсутня. Разом з тим, за змістом ч.2 ст.4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є саме Цивільний кодекс України. Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Так основним регулятором договірних відносин є ЦК України, а не окремі закони, що вбачається з аналізу висновків постанови ВС від 10.10.2018 у справі № 362/2159/15-ц. Водночас пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» встановлено, що у разі прострочення споживачем у період з 01.03.2020 до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. З системного аналізу як приписів п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування», так і п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, вбачається, що відповідні положення ЗУ «Про споживче кредитування» не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування пені під час воєнного стану в державі, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, а саме прийняття ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг". З урахуванням викладеного, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у частині стягнення з Відповідача на користь Позивача неустойки у розмірі 7500,00 грн. Відповідно до положень частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин суд стягує з Відповідача на користь Позивача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1826,00 грн.

Outcome: partial