Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди у загальному розмірі 49 139,26 грн. Позов мотивовано тим, що постановою Ужгородського міськрайонного суду від 25.07.2025 провадження у справі про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП було закрито за відсутністю події та складу правопорушення, однак постановою Закарпатського апеляційного суду від 07.11.2025 це рішення скасовано, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, проте провадження закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Позивач зазначає, що внаслідок протиправних дій відповідача йому завдано матеріальної шкоди у вигляді витрат на ремонт автомобіля в сумі 25 551,65 грн та визначеної експертом вартості відновлювального ремонту 8 587,61 грн, а також витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн, понесених у справі про адміністративне правопорушення. Крім того, він просить стягнути 10 000,00 грн моральної шкоди, посилаючись на психологічні переживання, витрати часу та необхідність захисту своїх прав у суді. Відповідач відзив на позовну заяву не надав. Процесуальні дії у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2025 дана справа передана для розгляду судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Голяні О.В. Ухвалою суду від 02.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Пояснення учасників справи в судовому засіданні. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. [PERSON] пояснив, що внаслідок протиправних дій відповідача йому завдано моральної шкоди, оскільки він був позбавлений можливості користуватися належним йому автомобілем протягом чотирьох днів, змушений був організовувати проведення експертного дослідження, звертатися до відповідних органів, брати участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення та у даному цивільному провадженні, що потребувало значних витрат часу та зусиль і спричинило для нього психологічні переживання та незручності. Відповідач у судовому засіданні визнав позов у частині відшкодування матеріального збитку на усунення пошкоджень автомобіля в розмірі 25 551,65 грн, в іншій частині позовних вимог просив відмовити як необґрунтованих. Фактичні обставини справ, встановлені судом. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 07.11.2025 у справі № 308/7689/25 визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство), а саме в умисному пошкодженні автомобіля в громадському місці, чим порушено громадський порядок і спокій громадян. Водночас провадження у справі закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, встановленого ч. 2 ст. 38 КУпАП. Апеляційним судом встановлено, що 29.04.2025 на автостоянці гіпермаркету «Епіцентр» у м. Ужгороді [PERSON] , перебуваючи в громадському місці, умисно пошкодив лакофарбове покриття автомобіля марки «Lexus NX 350h», чим порушив громадський порядок і спокій громадян. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 17.05.2024 власником транспортного засобу марки «LEXUS», моделі NX350H, державний номерний знак [NUMBER] , є позивач [PERSON] 19.06.2025 між адвокатом Мишинчуком В.В. та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги № б/н у справі № 308/7689/25. Відповідно до акта приймання-передачі виконаних робіт від 07.11.2025 загальна вартість наданої адвокатом професійної правничої допомоги під час розгляду адміністративної справи № 308/7689/25 становить 4 000,00 грн, з яких: 1000,00 грн аналіз наданих клієнтом документів та інформації; 2 000,00 грн представництво інтересів у суді першої інстанції, підготовка та подання клопотань у справі; 2 000,00 грн підготовка та подання апеляційної скарги на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.07.2025 у справі № 308/7689/25. Згідно з фіскальним чеком від 19.06.2025 [PERSON] сплачено 5 000,00 грн за надання правової допомоги. Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/107-25/7070-АВ від 30.05.2025 ринкова вартість автомобіля «LEXUS» NX350H, д.н.з. [NUMBER] , станом на 29.04.2025 становить 1 881 603,00 грн, вартість його відновлювального ремонту 8 587,61 грн, а розмір матеріального збитку 17 175,25 грн, при цьому згідно з платіжною інструкцією № 278 від 21.05.2025 [PERSON] сплатив 3 209,04 грн за проведення зазначеної експертизи. У висновку зазначено, що такий підготовлено для подання до суду, а також те, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за статтею 384 КК України. Відповідно до акта виконаних робіт № AVR52131 від 04.06.2025, укладеного між ТОВ «КАРАТ МОТОР» та [PERSON] , загальна вартість виконаних робіт щодо автомобіля «LEXUS» NX350H, д.н.з. [NUMBER] , становить 25 551,65 грн, які згідно з рахунком № 7250200762564 від 04.06.2025 та квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0.4395654901.1 від 04.06.2025 були сплачені [PERSON] у повному обсязі. Оцінка суду. Відповідно до статей 22, 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язковими умовами цивільно-правової відповідальності є протиправність поведінки, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, а також вина заподіювача. Постановою суду про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності встановлено факт вчинення ним протиправних дій та заподіяння шкоди майну позивача. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України зазначена постанова є обов`язковою для суду в частині встановлення факту вчинення дій та їх вчинення саме відповідачем. Таким чином, протиправність дій відповідача, його вина та причинний зв`язок між його діями і пошкодженням транспортного засобу позивача є доведеними. Згідно зі статтею 22 ЦК України реальними збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які вона зробила для відновлення свого порушеного права. Відшкодування шкоди має компенсаторний характер та спрямоване на відновлення майнового стану потерпілої особи, який існував до порушення її права, але не може призводити до безпідставного збагачення. Судом установлено, що позивач здійснив відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля, що підтверджується актом виконаних робіт № AVR52131 від 04.06.2025 та платіжними документами про сплату 25 551,65 грн. Вказані документи є належними та допустимими доказами фактичного понесення витрат. Достовірність зазначених доказів відповідачем не спростована, більше того у судовому засіданні відповідач визнав позов у цій частині. Правова позиція Верховного Суду (зокрема, постанова від 06.07.2018 у справі № 924/675/17) полягає у тому, що звіт про оцінку транспортного засобу є попереднім оціночним документом, який визначає можливий розмір витрат, тоді як належним підтвердженням розміру шкоди є документи станції технічного обслуговування та платіжні документи, що підтверджують фактичне здійснення та оплату ремонту. У разі фактичного проведення ремонту розмір збитків визначається саме за реально понесеними витратами. Визначена експертом вартість відновлювального ремонту у сумі 8 587,61 грн має розрахунковий характер і застосовується для визначення розміру шкоди у випадку, якщо ремонт не проведено. Оскільки позивач здійснив ремонт та поніс реальні витрати у розмірі 25 551,65 грн, саме ця сума становить розмір реальних збитків у розумінні статті 22 ЦК України. Окреме стягнення 8 587,61 грн поряд із фактично понесеними витратами призвело б до подвійного відшкодування одних і тих самих пошкоджень. За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 25 551,65 грн як реальні та документально підтверджені витрати на відновлення пошкодженого транспортного засобу, а в іншій частині вимог щодо стягнення розрахункової вартості відновлювального ремонту слід відмовити. Вирішуючи вимогу про відшкодування моральної шкоди, суд виходить із такого. Відповідно до статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з порушенням її прав. Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а розмір такого відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини заподіювача шкоди та інших обставин із дотриманням вимог розумності та справедливості. Факт протиправних, умисних дій відповідача щодо пошкодження транспортного засобу позивача встановлено постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, що відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України є обов`язковим для суду в частині встановлення факту вчинення таких дій та їх вчинення саме відповідачем. Судом установлено, що внаслідок умисного пошкодження автомобіля позивач був позбавлений можливості користуватися ним протягом чотирьох днів, змушений був організовувати проведення експертного дослідження, брати участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення та в даному цивільному провадженні. Такі обставини об`єктивно спричинили для позивача моральні переживання, пов`язані з порушенням його права власності, відчуттям несправедливості та необхідністю витрачати особистий час і зусилля для захисту свого права. Разом з тим матеріали справи не містять доказів істотного погіршення стану здоров`я позивача, тривалих психологічних розладів чи інших тяжких наслідків. Обмеження у користуванні транспортним засобом мало тимчасовий характер та тривало нетривалий період часу. Оцінюючи характер правопорушення (умисне пошкодження майна), ступінь вини відповідача, тривалість порушення прав позивача та обсяг спричинених йому моральних переживань, суд дійшов висновку, що заявлений розмір моральної шкоди у сумі 10 000 грн є завищеним. З урахуванням принципів розумності, виваженості та справедливості, а також компенсаторного характеру цивільно-правової відповідальності, суд визначає розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у сумі 5 000 грн, що є співмірним характеру порушення та наслідкам, яких зазнав позивач. Щодо позовної вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, понесених позивачем в рамках розгляду справи № 308/7689/25, суд зазначає, що Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає процедури компенсації витрат на правничу допомогу чи інших процесуальних витрат, понесених особою у межах провадження у справі про адміністративне правопорушення. Водночас відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). З матеріалів справи встановлено, що 19.06.2025 між адвокатом та позивачем укладено договір про надання правничої допомоги у справі № 308/7689/25. Відповідно до акта приймання-передачі виконаних робіт від 07.11.2025 загальна вартість наданої правничої допомоги становить 4 000,00 грн, з яких: 1 000,00 грн аналіз наданих клієнтом документів; 2 000,00 грн представництво інтересів у суді першої інстанції та підготовка клопотань; 2 000,00 грн підготовка та подання апеляційної скарги. Згідно з фіскальним чеком від 19.06.2025 позивачем сплачено 5 000,00 грн за надання правничої допомоги. Разом з тим відповідно до пункту 1 частини другої статті 137 та частини восьмої статті 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу за умови подання належних доказів щодо обсягу наданих послуг, їх вартості та фактичної сплати або зобов`язання сплатити такі витрати. Розмір витрат входить до предмета доказування. Правова позиція щодо необхідності документального підтвердження складу та розміру витрат викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21. Суд при вирішенні питання про компенсацію витрат зобов`язаний перевірити їх реальність, необхідність та розумність. Суд враховує, що витрати на правничу допомогу у справі про адміністративне правопорушення були понесені позивачем у зв`язку з протиправними діями відповідача та спрямовані на захист його прав. Водночас суд зобов`язаний оцінити співмірність заявлених витрат зі складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на їх виконання, та значенням справи для сторони. Оцінюючи характер адміністративної справи, обсяг наданих адвокатом послуг, а також враховуючи критерії реальності, необхідності та розумності витрат, суд дійшов висновку, що заявлена сума підлягає частковому задоволенню. З урахуванням викладеного суд визначає, що співмірним та обґрунтованим розміром витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, є 4 000,00 грн як фактично підтверджений обсяг наданих послуг. Судові витрати Вирішуючи питання про відшкодування витрат на проведення експертного дослідження, суд виходить із того, що визначальним є їх безпосередній зв`язок із розглядом справи та необхідність для захисту порушеного права, а не момент їх понесення. Такий підхід відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 22.11.2023 у справі № 712/4126/22. Судом встановлено, що позивач замовив експертне дослідження з метою визначення розміру шкоди, завданої діями відповідача; висновок експерта подано до суду та враховано при вирішенні спору. Витрати у сумі 3 209,04 грн підтверджені належними платіжними документами. Хоча у попередньому розрахунку судових витрат було зазначено 534,84 грн, такий розрахунок має орієнтовний характер і не обмежує суд при визначенні фактично понесених та документально підтверджених витрат. За таких обставин витрати на експертизу підлягають відшкодуванню у сумі 3 209,04 грн. Судом також встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у сумі 3 028,00 грн за платіжною інструкцією № 326 від 27.11.2025 та 1 211,20 грн за платіжною інструкцією № 325 від 27.11.2025, тоді як відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» до сплати підлягала сума 1 211,20 грн. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 7 зазначеного Закону сплачена сума судового збору підлягає поверненню у разі внесення його в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн як сума, що підлягала сплаті при зверненні до суду, а надмірно сплачена сума підлягає поверненню позивачу. Питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу на даному етапі судом не вирішується. У попередньому розрахунку судових витрат позивач зазначив суму 25 000,00 грн, у матеріалах справи наявні свідоцтво адвоката, ордер та договір про надання правової допомоги. Водночас відповідно до пункту 1 частини другої статті 137 та частини восьмої статті 141 ЦПК України для їх розподілу необхідні докази обсягу наданих послуг, їх вартості та фактичної сплати або обов`язку сплатити такі витрати (рахунки, акти, платіжні документи тощо). Сам по собі договір та ордер не є достатніми доказами розміру витрат. Оскільки належні підтверджуючі документи суду не подані, питання їх розподілу наразі не вирішується. З цих підстав,

Outcome: partial