Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

06.01.2026 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява АТ «Таскомбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 26.08.2022 року №1365917366 у розмірі 79654,39 грн. Позовні вимоги АТ «Таскомбанк» обґрунтовані наступним. 26.08.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1365917366, відповідно до п.1.2 якого позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 74245,50 грн. на строк 60 місяців; з річні проценти 0,01% від суми боргу за договором; щомісячні проценти- 2,49% від суми кредиту. Кредит було отримано відповідачем шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в кредитному договорі ( п.1.2 кредитного договору), отже кредитодавець свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. 29.08.2022 року права вимоги за кредитним договором відступлені АТ «Таскомбанк» на підставі Договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021 року. Відповідно до умов цього Договору та Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021 року, Позивач є Новим кредитором [PERSON] за кредитним договором від 26.08.2022 року № 1365917366 з усіма наступними додатками та змінами. Умови кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, як наслідок, станом на 10.12.2025 року заборгованість відповідача за кредитним договором від 26.08.2022 року № 1365917366 становить 79654,39 грн., у т.ч. заборгованість по тілу кредиту 74245,50 грн.; заборгованість по річним процентам 0,15 грн., заборгованість по щомісячним процентам 5408,74 грн. Таким чином, відповідач грубо порушив умови кредитного договору від 26.08.2022 року, а тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором на загальну суму у розмірі 79654,39 грн., а також судові витрати. Ухвалою суду від 20.01.2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні. Представник позивача просив проводити розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала. Суд, дослідивши наявні у справі докази, надавши їм оцінку, вважає, що висунуті позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 26.08.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1365917366. Відповідно до п.1.2 кредитного договору, кредит надається позичальнику на наступних умовах : сума кредиту 74245,50 грн.; строк, на якій надається кредит - 60 місяців; проценті ставки : річні проценти 0,01% від суми боргу за договором; щомісячні проценти- 2,49% від суми кредиту. Пунктом 1.3 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту. 01.09.2021 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» був укладений договір відступлення права вимоги №01/09/21, відповідно до п.2.1. у вiдповiдностi до умов цього договору Первiсний кредитор передає (вiдступає) Новому кредитору свої Права вимоги до Позичальникiв, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первiсного кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення до них та сплачує Первiсному кредитору за вiдстyплення Права вимоги грошовi кошти у cyмi, що дорiвнює цiнi договору у порядку та строки, встановленi цим Договором. Згідно до платіжної інструкції №1013229167 від 29.08.2022 року, АТ «Таскомбанк» було перераховано на користь ТОВ «ФК «ЦФР» 2509541,87 грн. згідно договору відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021 року. Відповідно до Реєстру прав вимоги до Договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021 року за 29.08.2022 року, АТ «Таскомбанк» набуло права грошової вимоги за кредитним договором №1365917366 від 26.08.2022 року на суму 74245,50 грн.. Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору №1365917366 від 26.08.2022 року [PERSON] станом на 10.12.2025 року має заборгованість в розмірі 79654,39 грн., яка складається з : заборгованість по тілу кредиту 74245,50 грн.; заборгованість по річним процентам 0,15 грн., заборгованість по щомісячним процентам 5408,74 грн.. За ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 2. ст. 639 ЦК України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно зі ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. За правилами ч 2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію банку відповідач підписом у заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг визнає та погоджується на запропоновані банком умови користування послугами банку. Одночасно дія договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч. 2. ст. 642 ЦК України, згідно з якою особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, оплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Виконання відповідачем договору вбачається із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування. Положеннями ч.1 ст.1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. За ч. 1, 2 ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплатити процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. При цьому, згідно з вимогами ст. 526-530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк. Крім того, за приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). АТ «Таскомбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що вбачається з розрахунку заборгованості за договором та виписки по рахунку, тобто зобов`язання за вказаним договором не виконала. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Згідно з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач визнала позовні вимоги з урахуванням положень ст.142 ЦПК України, суд приходить до висновку, що 50% судового збору, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з позовною заявою, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 1211,20 грн., а інші 50% судового збору підлягають поверненню позивачу з державного бюджету. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved