Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Суть спору. Позивач [PERSON] діючи через свого представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до Бродівської спілки споживчих товариств, третя особа [PERSON] , про зняття заборони на нерухоме майно. Стислий виклад позиції учасників справи. 1) Позиція позивача. В обґрунтування позову зазначає, що їй на праві власності належить 1/2 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Іншим співвласником є її онук [PERSON] . Зазначає, що має намір відчужити належну їй частку будинку проте, при зверненні до органів державної реєстрації у проведенні будь-яких реєстраційних дій із житловим будинком їй відмовили оскільки на нерухоме майно накладено заборону. Зокрема, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано заборону (архівний запис) реєстраційний номер обтяження: 3837378. Відповідно до інформації,яка міститься у Єдиному реєстрі заборон відчужень об`єктів нерухомого майна заборона внесена 05.10.2006 за № 3837378 Бродівською державною нотаріальною конторою на об`єкт обтяження: [ADDRESS] , власник [PERSON] . Позивачка зазначає, що нумерацію житлових будинків по [ADDRESS] було змінено, внаслідок чого житловому будинку [ADDRESS] .Таким чином, станом на дату накладення оскаржуваної заборони, адресою будинку, співвласником якого є [PERSON] , була [ADDRESS] . У подальшому, на підставі рішення Бродівської міської ради вул. Ентузіастів у м. Броди перейменовано на вулицю Романа Скаковського. Однак, до державних реєстрів інформацію про зміну поштової адреси згаданого будинку внесено не було. [PERSON] ніколи не була власником даного будинку, оскільки з моменту побудови він належав [PERSON] та її чоловіку [PERSON] , після смерті якого, його частку успадкував внук [PERSON] .. Додає, що з моменту накладення оспорюваної реєстраційної дії минуло 44 роки, однак жодної майнової вимоги від відповідача до власників будинку пред`явлено не було. У базі даних Єдиного реєстру боржниківінформація щодо позивачки та [PERSON] відсутня. Враховуючи вищенаведене, просить зняти заборону накладену на нерухоме майно - житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] та виключити із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заборону (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 3837378. 2) Позиція Відповідача. Від представника відповідача Бродівської спілки споживчих товариств надійшло клопотання у якому він вказав, що позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити за наявними в матеріалах справи документах. Права та обов`язки в повній мірі зрозумілі. 3) Позиція третьої особи. Від третьої особи [PERSON] надійшла заява, у якій він вказує, що не заперечує щодо задоволення позову. Заяви (клопотання) учасників справи. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують, просять розгляд справи проводити на підставі матеріалів справи. Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача. Від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 01.12.2025 відкрито загальне позовне провадження в справі, призначено підготовче засідання на 14.01.2026. 14.01.2026 підготовче засідання у справі не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді Войтюк Т.Л. на лікарняному. Підготовче засідання призначено на 18.02.2026. У підготовче засідання учасники справи не з`явилися. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки у поданій до суду заяві представник відповідача позовні вимоги підтримав, та суд оцінює це як визнання позову і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, третя особа позовні вимоги підтримала, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого засідання. Водночас, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Суд визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно з Довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №440788082 від 25.08.2025 року, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , є спільною власністю [PERSON] у розмірі та [PERSON] у розмірі . (а.с. 13). З довідки вбачається, що в розділі Відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, наявне обтяження №3837378, яке зареєстровано 05.10.2006 об 11:16:04 реєстратором: Бродівська державна нотаріальна контора. Підставою обтяження є повідомлення, б/н від 23.04.1981 року Бродівської райспоживспілки, об`єкт обтяження: ціле, добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] . Власником вказано [PERSON] . У додаткових даних вказано: архівний номер 2067020LVOVII, архівна дата: 13.04.2000, дата виникнення 23.04.1981 № реєстра 168620-351, внутр. № CF015F2E25F1472A7146 (а.с.13). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний №18143226 від 24.02.2014 року встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності (спільна часткова) належить житлового будинку, за адресою: [ADDRESS] (а.с.14-15). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний №19367801 від 21.03.2014 року встановлено, що [PERSON] праві приватної власності (спільна часткова) належить житлового будинку, за адресою: [ADDRESS] . Право власності викикло в порядку спадкування за заповідом після смерті [PERSON] (а.с.16-18). Згідно з рішенням міськвиконкому №75 від 24.03.1995 року «Про присвоєння нових назв вулиць та впорядкування нумерації житлових будинків і установ» змінено номер житлового будинку [ADDRESS] на [ADDRESS] , що встановлено з довідки Виконавчого комітету Бродівської міської ради №781 від 26.11.2013 року (а.с.19). Вулиця Ентузіастів в м. Броди перейменована на вулицю Романа Скаковського, що встановлено з рішення Бродівської міської ради Бродівського району Львівської області XLIV сесії VI демократичного скликання від 31.03.2015 року №1023 (а.с.20). Відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників від 28.10.2025 року, у реєстрі відсутня інформація щодо [PERSON] [INFO] (а.с.21). У Єдиному реєстрі боржників інформація щодо [PERSON] [INFO] , відсутня, що підтверджується інформацією з Єдиного реєстру боржників від 28.102025 (а.с.22). У Єдиному реєстрі боржників інформація щодо [PERSON] , [INFO] року, відсутня, що підтверджується інформацією з Єдиного реєстру боржників від 20.11.2025 (а.с.23). Позивачка, звертаючись до суду, вказує на порушення її права як власника. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін. Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з частиною другою статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право, зміна правовідношення, припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 54 Закону УРСР «Про нотаріат» від 25.12.1974 року № 3377-VIII (у редакції чинній на час виникнення заборони), державний нотаріус або службова особа виконавчого комітету міської, селищної, сільської Ради народних депутатів, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем знаходження жилого будинку накладає заборону відчуження жилого будинку (частини будинку) або квартири в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників: за повідомленням установи банку, госпрозрахункового підприємства, організації про видачу громадянину позички на будівництво, капітальний ремонт і купівлю жилого будинку (частини будинку) або квартири в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників; при посвідченні договору довічного утримання або договору про заставу жилого будинку (частини будинку), квартири в будинку житлово-будівельного колективу; в усіх інших випадках, передбачених законом. Процедура накладення заборони відчуження жилого будинку, на час виникнення заборони визначалася Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої Наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 р. N 45/5. Згідно з п. 149 цієї Інструкції державний нотаріус за місцем знаходження жилого будинку накладає заборону відчуження жилого будинку (частини будинку) або квартири в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників: 1) за повідомленням установи банку, госпрозрахункового підприємства, організації про видачу громадянину позички на будівництво, капітальний ремонт і купівлю жилого будинку (частини будинку) або квартири в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників; 2) при посвідченні договору довічного утримання або договору про заставу жилого будинку (частини будинку), квартири в будинку житлово-будівельного колективу; 3) в усіх інших випадках, передбачених законом. Накладення заборони провадиться шляхом напису про це за встановленою формою на повідомленні установи банку, госпрозрахункового підприємства або організації про видачу позички. Примірник повідомлення з написом державного нотаріуса про накладення заборони надсилається виконавчому комітету відповідної Ради депутатів трудящих за місцем знаходження жилого будинку, якщо останній знаходиться в населеному пункті, де немає державної нотаріальної контори, примірник - у відповідну установу банку, госпрозрахункове підприємство чи установу, що видали позичку, і примірник повідомлення залишається в державній нотаріальній конторі. Накладення заборони за договором довічного утримання та про заставу жилого будинку (частини будинку) або квартири провадиться шляхом напису про це на договорі. Про накладення заборони за цими договорами державна нотаріальна контора повідомляє виконавчий комітет відповідної Ради депутатів трудящих за місцем знаходження жилого будинку, якщо останній знаходиться в населеному пункті, де немає державної нотаріальної контори (п. 150). Згідно з п. 151 Інструкції накладення заборони реєструється в реєстрі для реєстрації заборон. У цьому ж реєстрі реєструються повідомлення судових і слідчих органів про накладення арешту на жилий будинок. Про накладення заборони чи арешту робиться запис в алфавітній книзі обліку заборон і арештів. Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на час реєстрації заборони визначалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами). Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Згідно з вимогами п. 9 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-XII (із змінами та доповненнями), нотаріуси накладають та знімають заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно, а також у випадках, встановлених законодавством, - рухомого майна. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-IV. За визначеннями, наведеними у пунктах 1, 5 частини першої статті 2 цього Закону: державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших осіб, яких законом уповноважено накладати відповідну заборону (обмеження), або такі, що виникли з правочину. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації прав підлягають, обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості: зокрема, заборона відчуження та/або користування; арешт. Водночас, обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації (ч.2 ст. 3 вказаного Закону). Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації (ч.3 ст. 3 вказаного Закону). З цього випливає, що обтяження, які підлягають державній реєстрації, вважаються припиненими з моменту державної реєстрації їх припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Як встановлено судом, на належне позивачці майно накладена заборона на нерухоме майно, яка зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 05.10.2006 на підставі повідомлення б/н від 23.04.1981 року Бродівської райспоживспілки, архівна дата 13.04.2000, дата виникнення 23.04.1981 року. Статтею 74 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно у зв`язку із рішенням суду. Разом з тим така заборона може бути припинена на підставі судового рішення про припинення обтяження речового права на нерухоме майно, що передбачено п.1 ч.2 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили. Отже, підставою припинення обтяження та відповідно державної реєстрації припинення обтяження нерухомого майна, серед іншого, є рішення суду. Частиною 4ст. 31-2 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація припинення обтяження речових прав у результаті зняття нотаріусом заборони на відчуження нерухомого майна відповідно до Закону України «Про нотаріат» проводиться нотаріусом, яким знято відповідну заборону на відчуження нерухомого майна, одночасно з її зняттям. Аналізуючи вищенаведені положення чинного законодавства, суд зазначає, що Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Законом України «Про нотаріат» врегульовано порядок зняття обтяження речових прав та визначено, що такі дії належать виключно до повноважень нотаріуса. Підставою для скасування заборони на відчуження нерухомого майна позивачка зазначає відсутність будь-яких зобов`язань померлого [PERSON] , позивачки [PERSON] та [PERSON] перед Бродівською спілкою споживчих кредитів за повідомленням якої було накладено заборону на нерухоме майно. Крім того у базі даних боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження відсутня інформація щодо померлого [PERSON] , позивачки [PERSON] та третьої особи [PERSON] . Таким чином, правовою підставою для реєстрації в Державному реєстрі нерухомого майна обтяження на нерухоме майно позивачки є заборона на відчуження нерухомого майна, яка накладена нотаріусом. Дане обтяження вважаться чинним до здійснення нотаріусом дій по зняттю заборони у визначеному законодавством порядку та здійснення нотаріусом, як спеціальним суб`єктом, реєстрації припинення такого обтяження. Нотаріус не має можливості здійснити дії по зняттю заборони за відсутністю належного повідомлення про відсутність обтяження. Підставою для реєстрації припинення обтяжень та заборони відчуження може бути судове рішення. Існуюча заборона на відчуження та зареєстроване обтяження порушують права та інтереси власника майна, тому порушені права підлягають захисту шляхом зняття (припинення) заборони на нерухоме майно. Для зняття обтяження за рішенням суду позивач повинен довести належними та допустимими доказами, що для такого припинення є встановлені законом підстави. Під час судового розгляду не здобуто відомостей про існування майнових зобов`язань померлого [PERSON] , [PERSON] чи позивачки внаслідок забезпечення виконання яких накладалася заборона за повідомленням б/н від 23.04.1981 року. Також, з досліджених доказів встановлено, що заборона накладена у 1981 році на майно власником якого вказано [PERSON] , що розташоване за адресою [ADDRESS] . Проте, внаслідок впорядкування нумерації житлових будинків у 1995 році, номер житлового будинку [ADDRESS] , змінено на житловий будинок [ADDRESS] . Отже, станом на момент виникнення обтяження, а саме 23.04.1981 року, будинок який належить позивачці мав нумерацію № 1, а не № 5. Тому, належний позивачці та третій особі житловий будинок [ADDRESS] , не міг бути об`єктом обтяження станом на 23.04.1981, оскільки мав іншу нумерацію. У рішенні «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24.06.2003 Європейський Суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою Суду при здійсненні будь-якого втручання має забезпечуватися «справедливий баланс» між необхідністю забезпечення загальних інтересів суспільства та необхідністю захисту основоположних прав відповідної особи. Вимога забезпечення такого балансу знаходить своє відображення у всій структурі статті 1 Першого протоколу. Для дотримання загального правила, викладеного у першому реченні пункту 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції, таке втручання повинно встановлювати «справедливий баланс» між потребами загального інтересу суспільства та вимогами захисту прав окремої особи. Отже, має бути забезпечено належне пропорційне співвідношення між використаними засобами та поставленими цілями. Судом не встановлено наявності на теперішній час зобов`язання з боку позивачки, в забезпечення виконання якого було накладено заборону на відчуження нерухомого майна. Наразі власником спірного майна є позивачка, права якої обмежені наявною забороною. З огляду на те, що таке обтяження не має на меті реальне забезпечення виконання зобов`язання, його існування, на переконання суду, є непропорційним втручанням у право позивачки на мирне володіння майном. Суд також враховує, що у справі відсутні жодні відомості на підтвердження того, що внаслідок зняття (припинення) обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна будуть порушені права інших осіб. Отже, таке обмеження порушує справедливий баланс між публічним та приватним інтересом, а відтак підлягає припиненню. Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що наявна заборона порушує права та законні інтереси позивачки, оскільки унеможливлює право розпорядження належним їй нерухомим майном, що є підставою для зняття (припинення) обтяження щодо належного позивачці на праві власності нерухомого майна, а відтак позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved