Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

У січні 2024 року позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради, третя особа- приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кішкіна Олена Олександрівна про встановлення факту родинних відносин, а саме факту того, що [PERSON] є донькою померлого [PERSON] , в якій представник позивача просить встановити факт батьківства, а саме, що [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) є рідною донькою [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ), який помер [INFO] . Позовні вимоги мотивовані наступним. [PERSON] є рідною донькою [PERSON] , який помер [INFO] . Батьки позивачки не перебували в офіційно зареєстрованому шлюбі на момент її народження. У зв?язку із цим матір?ю позивачки було прийнято рішення надати їй своє дівоче прізвище - [PERSON] . Однак, по-батькові все ж таки було вказане: « [PERSON] ». Протягом усього життя батько підтримував тісні стосунки з [PERSON] та виконував свої батьківські обов?язки, незважаючи на те, що відомості про нього до актового запису були записані зі слів матері. Після смерті батька [PERSON] залишилась його єдиною спадкоємицею, у зв?язку із чим 28.01.2022 року звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Кішкіної Олени Олександрівни із заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріус повідомив, що наданих [PERSON] документів недостатньо для підтвердження факту її родинних відносин з батьком, що позбавляє позивачку можливості належним чином оформити прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , зважаючи, що інших спадкоємців у її батька немає і заповіту він не залишав. Встановлення факту родинних відносин тягне для позивачки юридичні наслідки, а саме: дає змогу отримати спадщину за законом, що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. 04.01.2024 вказана позовна заява надійшла до Харківського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Тимченку А.М. Ухвалою судді від 16.01.2024 прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 09.04.2024 витребувано докази у справі. Ухвалою суду від 28.10.2024 призначено у справі посмертну судовому молекулярно-генетичну експертизу, провадження у справі зупинлено. Ухвалою суду від 09.04.2025 провадження у справі поновлено. Відповідно до ухвали суду від 05.08.2025 у праві призначено повторну посмертну судову молекулярно-генетичну експертизу, провадження у справі зупинено. Згідно до ухвали суду від 05.01.2026 провадження у справі поновлено. Ухвалою суду від 08.01.2026 закрито підготовче провадження по вказаній справі, та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач та її представник в судове засідання з`явились, представником позивача- адвокатом Гончаренко В.В. до суду подано заяву, відповідно до якої представником позивача зазначено про проведення розгляду справи за її відсутності та відсутності повивача, позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, своїм правом на подання відзиву не скористався. Третя особа- приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кішкіна Олена Олександрівна, в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена, надала заяву про проведення розгляду справи за її відсутності. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої у свідоцтві про її народження зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.04.2002, виданого Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції. Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України № 00016105632 від 12.12.2015 підтверджено, що батьком [PERSON] , [INFO] , записано [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований: [ADDRESS] , помер [INFO] у м. Харкові у віці 57 років, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом Держаної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків). Судом встановлено, та не оспорюється сторонами, що [PERSON] є матір`ю позивача у справі. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.05.2010, [PERSON] 14.05.2010 уклала шлюб із [PERSON] , та змінила прізвище на « [PERSON] », який зареєстровано Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 179. Як на підставу позовних вимог сторона позивача посилається на те, що [PERSON] не перебував із матр`ю позивача у шлюбі, проте підтримував все життя тісні стосунки та виконував свої батьківські обов`язки, проводив час із позивачем, на підтвердження чого надано до суду копії фотокарток, на яких зображені позивач [PERSON] в дитячому віці разом із [PERSON] вдвох та разом із матір`ю [PERSON] . Позивач займалася похованням [PERSON] після його смерті, на підтвердження чого надані Договір-замовлення на організацію поховання від 20.10.2021. У позивача наявні документи, копії яких надано до суду, що належали [PERSON] , а саме свідоцтво про народження [PERSON] , свідоцтво про право власності на житло - квартиру за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] та технічний паспорт на неї, трудова книжка [PERSON] та медична документація щодо лікування [PERSON] протягом останніх років. Згідно із повідомленням Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Кішкіної О.О. про розгляд спадкової справи № 12/2022 від 31.01.2022 за вих № 39/01-16, позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частиною першою статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122та 125 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. За змістом статті 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині 3 статті 128 цього Кодексу. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на їм' я, набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Також, держави-учасниці гарантують рівноправність дітей (ст.2); неприпустимість будь-яких форм дискримінації (ст.2); пріоритет інтересів дитини при вирішенні будь-якого питання, що стосується дітей, так званий принцип якнайкращого забезпечення інтересів дитини (ст.3); принцип забезпечення захисту і турботи про благополуччя дитини (ст.5); невід`ємність і пріоритет права на життя (на держави покладається обов`язок забезпечити їх виживання і розвиток, ст. 6); право дитини висловлювати свою думку, викладати інформацію про свої проблеми (діти мають право бути почутими, ст. 12-15); принцип збереження індивідуальності дитини (ст. 8); неприпустимість катувань та інших жорстоких, нелюдських і принижуючих гідність видів поводження і покарання (ст.37 а); принцип відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини (ст. 18). Такі ж висновки викладені ЄСПЛ у справі «Йевремович проти Сербії», де судом під час розгляду скарги про встановлення батьківства застосовано положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та зазначено, що суди при вирішенні цієї категорії спорів мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини («Jevremovic v. Serbia», заява №3150/05, пункт 109, рішення ЄСПЛ від 17 травня 2007 року). Законодавством України також визначено необхідність приймати судові рішення з урахуванням найкращих інтересів дитини, з врахуванням того, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав (частина 1 статті 22 Закону України від 1 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»). Тому за загальними положеннями Сімейного Кодексу України для вирішення у судовому порядку питання про встановлення батьківства не має значення, чи народилася дитини після смерті чоловіка, стосовно якого вирішується питання про батьківства, чи на час народження він був живий. Не залежить встановлення цього факту і від того, чи визнавав за життя померлий своє батьківство, чи утримував або взагалі не знав про її існування. Встановлення факту батьківства має не лише суттєве значення задля забезпечення немайнових прав дитини, а ще з його встановленням у дитини виникають спадкові права, права на соціальний захист. За такого факт батьківства може встановлюватися, як в окремому, так і позовному провадженні, але оскільки критерієм визначення походження дитини є наявність кровного зв`язку, доказами на підтвердження факту батьківства може бути будь-які, що підтверджували б цю обставину. Тому доказами в справі може бути висновок експертизи, яку можна провести за інформацією, що міститься у медичних документах або на підставі спорідненості з іншими родичами, показаннями свідків про спільне проживання батьків дитини та очікування ними дитини, листування, інших відомостей. У постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 613/96/21, висновки якої відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України суд враховує, зроблено висновок, «щодо предмету доказування у даній категорії справі, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved