Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

Представник позивача ПАТ «Страхова компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА» звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу в сумі 16279, 29 грн. та сплаченого судового збору В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 08.07.2022 року між ПРАТ "СК "ЄВРОІНС УКРАЇНА" (далі ПОЗИВАЧ) та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 004022-2311-209900796 у формі Полісу № 209900796 (далі Поліс), яким застраховано транспортний засіб SCODA OCTAVIA A5 д/н [NUMBER] . 14.02.2023 року на автодорозі Сахновщина-Тарасівка Красноградського району Харківської області, біля перехрестя смт. Сахновщина, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу SKODA OCTAVIA A 5 д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] (далі ВІДПОВІДАЧ) та транспортним засобом VOLKSWAGEN POLO д/н [NUMBER] . З метою визначення розміру вартості відновлювального ремонту транспортного засобу VOLKSWAGEN POLO д/н [NUMBER] , ПРАТ "СК "ЄВРОІНС УКРАЇНА" було складено Рахунок-фактура №Юб0-000062 від 20.02.2023 року, відповідно до якого вартість відновлювальних робіт ремонту VOLKSWAGEN POLO д/н [NUMBER] , з врахуванням ПДВ складає 29352,31 грн. 07.06.2023 року позивачем було затверджено страховий акт №89801/1/2023 для здійснення виплат страхового відшкодування потерпілій особі за пошкоджений транспортний засіб VOLKSWAGEN POLO д/н [NUMBER] , у розмірі 16279,24 грн. шляхом переказу суми страхового відшкодування за банківськими реквізитами, зазначеними у заяві на виплату та щодо узгодження суми страхового відшкодування. 07.06.2023 р. ПРАТ "СК "ЄВРОІНС УКРАЇНА" здійснило виплату страхового відшкодування на користь власника пошкодженого ТЗ у розмірі 16279,24 грн. що підтверджується платіжною інструкцією № 9544 від 07.06.2023. Тому відповідач зобов`язаний компенсувати позивачу суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 16279,24 грн. Згідно з абзацом «в» п.п. 38.1.1. п.38.1. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин: «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди…». Факт самовільного залишення місця ДТП відповідачем, [PERSON] , підтверджується постановою Сахновщинського районного суду Харківської області від 14.06.2023 року по справі №634/153/23, згідно якої суд вважає, що ДТП випекло в наслідок не дотримання водієм [PERSON] вимог пунктів 10.9 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст.ст. 124 КУпАП, а також порушення пункту 2.10 (а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.ст. 122-4 КУпАП. Окрім того, відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України «особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом». Відтак, відповідач зобов`язаний компенсувати на користь позивача суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 16 279,24 грн. Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 02.09.2025 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, підтримує позовні вимоги, просив їх задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач, у судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце судового засідання завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзив не надав. Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. 08.07.2022 року ПРАТ "СК "ЄВРОІНС УКРАЇНА" та [PERSON] уклали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 004022-2311-209900796 у формі Полісу № 209900796 (далі Поліс), яким застраховано транспортний засіб SCODA OCTAVIA A5 д/н [NUMBER] . Згідно постанови Сахновщинського районного суду Харківської області від 14.06.2023 року по справі №634/153/23 суд дійшов висновку, що ДТП випекло в наслідок не дотримання водієм [PERSON] вимог пунктів 10.9 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст.ст. 124 КУпАП, а також порушення пункту 2.10 (а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.ст. 122-4 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставина наявності вини відповідача у заподіянні матеріальних збитків власнику автомобіля VOLKSWAGEN POLO д/н [NUMBER] , відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України, не підлягає доказуванню. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування від 21.03.2023 р. за №00000015191, вартість ремонту пошкодженого в ДТП ТЗ складає 16279,24 грн. 07.06.2023 року Позивачем було затверджено страховий акт №89801/1/2023 для здійснення виплат страхового відшкодування потерпілій особі за пошкоджений транспортний засіб VOLKSWAGEN POLO д/н [NUMBER] , у розмірі 16279,24 грн. шляхом переказу суми страхового відшкодування за банківськими реквізитами, зазначеними у заяві на виплату та щодо узгодження суми страхового відшкодування. 07.06.2023 р. ПРАТ "СК "ЄВРОІНС УКРАЇНА" здійснило виплату страхового відшкодування на користь власника пошкодженого ТЗ у розмірі 16279,24 грн. що підтверджується платіжною інструкцією № 9544 від 07.06.2023 р. Пунктом 8 частини 2 статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Статтею 22 ЦК України передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до роз`яснень, які викладені в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованою суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати па увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, піддягає відшкодуванню з повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Вимогами ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом, і має похідний характер, оскільки підставою його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобов`язання. Підставою регресного позову є відповідальність заподіювана шкоди за завдану шкоду та факт виплати позивачем, що пред`явив регресну вимогу, певної грошової суми в рахунок відшкодування завданої шкоди. Право зворотної вимоги виникає лише після того, як відбулася виплата. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України» та від 28.10. 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії»). Враховуючи, що ДТП, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль VOLKSWAGEN POLO д/н [NUMBER] , сталась з вини водія [PERSON] , а ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» було здійснено страхове відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу, суд вважає, що позивач має право вимоги на відшкодування шкоди в порядку регресу. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в сумі 16279,24 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача відповідачем не надано. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім за подачу позовної заяви судовий збір в сумі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved