Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовною заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення, інфляційних втрат та 3% річних. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: 06.12.2021 року представник Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» звернулася до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення, інфляційних втрат та 3% річних. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 06.03.2020 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося до Шевченківського районного суду м. Львова із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за період з 01.02.2017 р. по 31.01.2020 р. за послуги з централізованого опалення у розмірі 20 885,15 грн., інфляційних втрат у розмірі 1760,37 грн., 3% річних у розмірі 897,95 грн., судового збору у розмірі 2 270,00 грн. 10.04.2020 року Шевченківський районний суд м. Львова розглянувши матеріали заяви ЛМКП «Львівтеплоенерго» про видачу судового наказу у справі № 466/2616/20 про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення, інфляційних втрат та 3% річних, виніс ухвалу про відмову у видачі судового наказу. Відносини у сфері житлово-комунальних послуг врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VIII (а також в редакції від 24 червня 2004 року № 1875-IV, чинній до 01.05.2019 р.), Законом України «Про теплопостачання» від 2 червня 2005 року № 2633-IV, а також відповідними постановами Кабінету Міністрів України та рішеннями органів місцевого самоврядування. Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Відповідно до ст. 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та Цивільного кодексу України. Згідно ст. 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). 15.02.2021 року Відповідачам було надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення Договір приєднання до надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води ЛМКП «Львівтеплоенерго», що підтверджується фіскальним чеком. Договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води є договором приєднання відповідно до норм ст. 634 Цивільного кодексу України. Відповідачам для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення та послуги централізованого постачання гарячої води ЛМКП «Львівтеплоенерго» був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , а також щомісячно направлялися квитанції про нарахування вартості послуг з централізованого опалення та послуги централізованого постачання гарячої води з метою їх оплати. Факт надання послуг також підтверджується актами включення системи теплопостачання. Отже, з огляду на вищенаведене, між Відповідачами та Позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: Виконавець надавав послуги Відповідачам, а останні такими послугами користувалися для задоволення своїх потреб, та не відмовлялися від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, проте оплату не здійснювали в повному обсязі, чим порушили ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. (№ 2189-VIII), ч. 1 п. 18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07.2005 р., а також п. 3.1 Договору де прямо вказано, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата за спожиті послуги вноситься Споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Отже, неправомірні дії відповідачів призвели до порушення майнових прав та законних інтересів позивача. Через несвоєчасність проведення розрахунків відповідачів за надані послуги з централізованого опалення та послуги централізованого постачання гарячої води ЛМКП «Львівтеплоенерго» не може забезпечити своєчасну сплату податків, внесків до пенсійного фонду, виплату заробітної плати працівникам, а також має заборгованість перед іншими підприємствами. У зв`язку із вище наведеним, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідачами відзив у встановленому порядку не подано. Заяви (клопотання) учасників справи: 10.08.2022 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява представника позивача Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» Сапрун Мар`яни Миколаївни, у якій вона просила проводити розгляд справи без участі представника позивача, не заперечила проти ухвалення заочного рішення. 21.02.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення. 04.03.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява відповідача [PERSON] про усунення недоліків заяви про перегляд заочного рішення. 05.02.2026 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява представника позивача Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» Сапрун Мар`яни Миколаївни, у якій вона просила проводити розгляд справи без участі представника позивача, позовну заяву підтримала у повному обсязі. 05.02.2026 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява відповідача [PERSON] , у якій він просив розтермінувати його частку у солідарному стягненні заборгованості за послуги з централізованого опалення, інфляційних втрат та 3% річних, а всього 23543,47 грн, на три роки. Частку судового збору в розмірі 756,67 грн зобов`язався оплатити протягом 15 днів. Просив розгляд справи завершувати без його участі. 05.02.2026 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява представника відповідача [PERSON] адвоката Зав`ялов Максима Володимировича, у якій він просив проводити розгляд справи без його участі, підтримав клопотання відповідача [PERSON] про розстрочення заборгованості. Процесуальні дії у справі: Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 21.12.2021 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 10.08.2022 року постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 10.08.2022 року задоволено позовні вимоги. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 24.02.2025 року заяву про перегляд заочного рішення залишено без руху. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 10.03.2025 року заяву про перегляд заочного рішення прийнято до розгляду та призначено судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 16.12.2025 року скасовано заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 10.08.2022 року. В судове засідання 05.02.2026 року: - відповідач [PERSON] не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Причини неявки невідомі. Заяв та клопотань на адресу Шевченківського районного суду м. Львова не надходило. - відповідач [PERSON] не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки невідомі. Заяв та клопотань на адресу Шевченківського районного суду м. Львова не надходило. В судовому засіданні 05.02.2026 року: - представник позивача Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» Сапрун Мар`яна Миколаївна підтримала та просила задовольнити позовні вимоги. - відповідач [PERSON] позовні вимоги заперечив. Пояснив, що з 2013 року не є власником квартири [ADDRESS] , та у квартирі не проживає. Про існування боргу не знав, оплату не здійснював. На даний час не має фінансової можливості погасити заборгованість. - представник відповідача [PERSON] адвокат Зав`ялов Максим Володимирович підтримав позицію відповідача. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено, що: у період з 01.02.2017 року по 31.01.2020 року відповідачі були зареєстровані у квартирі, користувалися послугами, проте не сплачували за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 20885,15 грн. Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією, суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Згідно ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно ст. 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води є договором приєднання відповідно до норм ст. 634 Цивільного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦКУ договором приєднання є договір, умови якого встановленні однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч. 2 ст. 634 ЦКУ договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Згідно з п.1, ст..9 ЗУ «Про житло-комунальні послуги» відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати у повному обсязі. З 01 липня 2014 року відповідно до редакції Закону України «Про житлово-комунальні послуги`в редакції від 24 червня 2004 року № 1875-IV вважається укладеним Договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води між Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго», що є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг постачання гарячої води у м. Львові для населення відповідно до норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (Виконавець) та Споживачем (власником/співвласником/балансоутримувачем будинку, квартири, житлових приміщень у багатоквартирних будинках, будинках, спорудах, які приєднані до теплових мереж ЛМКП «Львівтеплоенерго» і в яких послуги з централізованого постачання гарячої води надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго», а також користувачами вищевказаних приміщень, квартир, або особами, зареєстрованими (прописаними) у таких приміщеннях, квартирах, будинках). Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлового комунальні послуги» від 09.11.2017 року, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Стаття 9 Закону України «Про житлового комунальні послуги» визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджено Постановою КМУ від 21.07.2005 р. № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахувань встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від прострочення суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що до комунальних послуг відносяться, зокрема, централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо. На підставі п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, такі доводи в частині доведеності позовних вимог є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають. Згідно ч. 1 ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Частиною 5 статті 435 ЦПК України, встановлено, що розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року №8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду. Водночас відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Така правова позиція сформована Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.06.2019 року у справі №916/190/18. Також, суд враховує обставини наведені відповідачем [PERSON] щодо матеріального становища, а також те, що на момент ухвалення даного рішення у країні не скасовано воєнний стан, що очевидно, у цій ситуації, в сукупності з наведеними обставинами, є об`єктивною перешкодою, яка впливає на можливість відповідача виконати зобов`язання, внаслідок загальновідомої обставини погіршення економічної ситуації у державі. З огляду на що, суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення в частині солідарного стягнення з [PERSON] терміном на три роки. Розподіл судових витрат між сторонами: Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, а саме, судовий збір у розмірі 2 270,00 грн., підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved