Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Через систему «Електронний суд», позивач Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі - позивач, АТ «Таскомбанк») звернувся з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просив стягнути з останньої заборгованість у розмірі 56 652,65 гривень, та судові витрати у розмірі 2422,40 гривень. В обґрунтування позову зазначив, що 30 березня 2023 року між позивачем та [PERSON] було підписано заяву-договір про надання споживчого кредиту №19677984_RESTRUCT. Предметом вказаного кредитного договору є споживчий кредит на рефінансування заборгованості в рамках кредитного продукту «Врегулювання кредитної заборгованості» на умовах договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Загальна сума кредиту, що надається на рефінансування заборгованості 41 868,85 гривень, строк кредиту 60 місяців, проценти за користування кредитом 0,001% річних, комісія за обслуговування кредиту 2,90% щомісячно. Зазначив, що банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 02.09.2025 становить 56 652,65 гривень, з яких: 34 796,61 гривень заборгованість по тілу кредиту, 0,44 гривень заборгованість по процентах, 21 855,60 гривень заборгованість по комісії. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору позивач вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді від 19 січня 2026 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, роз`яснено сторонам їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи. Відповідач правом подання відзиву на позов не скористалась, жодних клопотань, заяв по суті справи не подавала. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що 30 березня 2023 року на підставі заяви-договору про надання кредиту на «Врегулювання кредитної заборгованості» між АТ «Таскомбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №19677984_RESTRUCT, згідно умов якого відповідачу надано кредит на рефінансування заборгованості у розмірі 41 868,85 гривень, строком на 60 місяців, зі сплатою процентів за користування кредитом 0,001% річних, комісії за обслуговування кредиту 2,90% щомісячно. Вказаний договір підписано відповідачем, також підписано паспорт споживчого кредиту та графік платежів (Додаток №1). Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи. Положеннями ч.1 статті 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. За змістом норм ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено факт укладення [PERSON] кредитного договору №19677984_RESTRUCT від 30 березня 2023 року з АТ «Таскомбанк». При цьому, доказів погашення нарахованої позивачем заборгованості відповідачем не надано. За таких обставин, оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за основним боргом у розмірі 34 796,61 гривень, заборгованість за процентами у розмірі 0,44 гривень, а всього 34 797,05 гривень. Що стосується позовних вимог про стягнення комісії суд вважає в цій частині позов не підлягає задоволенню з таких підстав. У змісті позовної заяви позивач вимагає стягнення 21 855,60 гривень заборгованості за комісією за кредитним договором №19677984_RESTRUCT від 30 березня 2023 року. Відповідно до п. 1.4 Договору комісія за обслуговування кредиту 2,90%, що складає 1214,20 грн. Сума комісії фіксована (незмінна), застосовується на весь строк кредиту, нараховується щомісячно, в перший робочий день розрахункового періоду на загальну суму кредиту, сплачується протягом строку дії кредиту. Проте, ці вимоги не підлягають задоволенню, бо стягнення комісії, пов`язаної з обслуговуванням безпосередньо цього кредиту, суперечать положенням статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Як наголошено у висновках Верховного Суду України в постановах від 16 листопада 2016 року (справа № 6-1746цс16), від 06 вересня 2017 року (справа № 6-2071цс16) і підкреслено у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року (справа № 666/4957/15-ц), з посиланням на пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, зміст якого кореспондується до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що до змісту складової частини договору №19677984_RESTRUCT від 30 березня 2023 року позивачем було закладено умови з виплати йому позичальником комісії, як за дії, вчинювані на власну користь АТ «Таскомбанк», що є нікчемними та не потребують визнання їх недійсними, а тому відсутні підстави для стягнення заборгованості за комісією у розмірі 21 855,60 гривень. Отже, підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованість за договором №19677984_RESTRUCT від 30 березня 2023 року у розмірі 34 797,05 гривень, що складаєзаборгованість за тілом кредиту 34 796,61 гривень, заборгованість за процентами 0,44 гривень, у стягненні комісії у розмірі 21 855,60 гривень - відмовити. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1 487,84 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial