Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

І. Рух провадження та процесуальні рішення Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2026 року відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] (далі - Заявниця), заінтересована особа [PERSON] (далі- Заінтересована Особа) про видачу обмежувального припису та розгляд справи призначено на 16 лютого 2026 року. ІІ. Стислий виклад позиції сторін Заявниця вказує, що вона є постраждалою від домашнього насильства з боку свого чоловіка [PERSON] , який систематично вчиняє насильство, погрожує, чинить моральний тиск, поводиться агресивно та непередбачувано. Заявниця зверталась із заявами до Національної поліції України, однак матеріали перевірок у неї відсутні. Заявниця вважає, що поведінка Заінтересованої особи створює реальну загрозу її життю та здоров`ю та безпеці їх дітей. Заявниця від чуває постійний страх, боїться переслідування, повторного насильства та погроз. Вважає, що існує високий ризик продовження домашнього насильства, в зв`язку із чим потребує негайного судового захисту. В судовому засіданні підтримала свою заяву. Зазначила, що на неї постійно здійснюється тиск з боку Заінтересованої Особи. Уточнила, що сама вона із заявами до поліції не зверталась. Чому в заяві зазначила про наявність таких звернень пояснити не може. Разом із ними проживає також її брат [PERSON] , якому 15 років і який один здійснював виклик до поліції. Заінтересована особа письмові пояснення не надав. В судовому засіданні просив відмовити в задоволенні заяви. Вважає, що він не вчиняє вказані дії. Наразі вони перебувають в стадії розлучення. Заінтересована особа дійсно проживає разом із Заявницею та дітьми, однак наразі в Збройних силах України, а тому вдома буває тільки на вихідних кілька разів на місяць. Адвокат Гоголь М.М. ( далі Адвокат), яка представляє інтереси Заінтересованої особи на підставі ордера, просила відмовити в задоволенні заяви. Вважає, що підстави для її задоволення відсутні, а сама заява є необгрунтованою. ІІІ. Докази, досліджені Судом Докази, витребувані за клопотанням Заявниці 1.інформація відділення поліції № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області від 13 лютого 2026 року, згідно із якою [PERSON] до органів Національної поліції не зверталась. 17 жовтня 2025 року до поліції надійшло звернення [PERSON] , згідно із яким його знайома Заявниця повідомила про сварку із чоловіком Заінтересованою особою, в ході якої Заінтересована особа висловилась, що хоче вбити Заявника сокирою. На місце події прибув наряд патрульної поліції, яким встановлено, що між подружжям відбувся словесний конфлікт, а Заявниця звернулась із заявою, в якій просить припинити розгляд цього повідомлення, оскільки конфлікт вичерпався до приїзду. 2.Заява від 17 жовтня 2025 року, згідно із якою Заявниця просить припинити розгляд повідомлення по факту домашнього насильства, що мав місце 17 жовтня 2025 року, що мав місце між нею та Заінтересованою особою, оскільки конфлікт вичерпано на той момент, претензій не має. 3.Рапорт про надходження 17 жовтня 2025 року до поліції повідомлення від [PERSON] про те, що його знайома Заявниця повідомила, що відбулась сварка між нею і чоловіком, який хотів вбити Заявницю сокирою. докази, досліджені Судом у відкритих джерелах. Відповідно до статті 294 Цивільного процесуального кодексу України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Судом оглянуто у відкритому доступу на сайті Судова влада України інформацію щодо наявності судових справ, в яких учасником є Заявник та Заінтересована особа. 4.Згідно із інформацією на сайті за посиланням https://court.gov.ua/fair/ наявні наступні справи: -344/20964/25 про розірвання шлюбу маж Заявником та Заінтересованою особою; -344/20968/25 про видачу судового наказу про стягнення аліментів; -352/276/26 про поділ спільного майна; -352/260/26 про зміну розміру аліментів. IV. Фактичні обставини, встановлені судом Станом на цей час в домоволодінні [ADDRESS] проживають Заявниця та Заінтересована Особа Заявниця та Заінтересована Особа є подружжям, які наразі перебувають в стадії розлучення, що підтверджується інформацією ( пункт ІІІ.4 цього Рішення) 17 жовтня 2025 року до поліції надійшло повідомлення про сварку між Заявником та Заінтересованою особою. На місце події прибув наряд патрульної поліції, якій Заявнику надала заяву про припинення розгляду, оскільки конфлікт вичерпано, що підтверджується інформацією та заявою. Протягом 2025 року в судах зареєстровані справи, в яких сторонами є Заявник та Заінтересована особа та предметом спору є розірвання шлюбу, стягнення аліментів, зміна розміру аліментів та поділ спільного майна, що підтверджується інформацією ( пункт ІІІ.4 цього Рішення). V. Висновки суду Відповідно до статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» ( далі Закон) до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно пункту 7 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Частиною третьою статті 26 Закону визначено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Таким чином, при розгляді справи про видачу обмежувального припису Суду в першу чергу належить встановити чи вчиняла особа домашнє насильство, а також чи наявні ризики. Суд звертає увагу, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. При вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису, необхідно встановити, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Вказаний висновок узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 09 березня 2023 року у справі № 711/3693/22 Докази у справі мають стосуватись місця вчинення домашнього насильства, ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, тобто докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді - психологічному, фізичному, економічному, тощо. Це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії по відношенню до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими. В якості доказів до заяви можуть додаватись, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою особою органів Національної поліції; терміновий заборонювальний припис стосовно кривдника, винесений працівником уповноваженого підрозділу поліції; обмежувальний припис, винесений судом у кримінальному провадженні; інші документи, які засвідчують факт насильства; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Саме по собі звернення заявника до органів поліції, служби у справах дітей та внесення відомостей про кримінальні провадження до ЄРДР не є належними доказами на підтвердження факту вчинення домашнього насильства при розгляді заяви у порядку цивільного судочинства. Усі докази мають відповідати загальним положенням, установленим статтями 76-80 ЦПК України. Вказаний висновок Суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 09 червня 2022 року у справі № 216/4309/21. Заявником не долучено до заяви жодного доказу, однак одночасно заявлено клопотання про витребування доказів з органів Національної поліції України. Судом витребувано відповідну інформацію з органів Національної поліції України, якою не підтверджено фактів звернення Заявника із заявами до органів поліції, а також не надано доказів притягнення Заінтересованої особи до відповідальності, складення стосовно нього обмежувальних приписів або будь-яких інших документів. В судовому засіданні Заявник спростувала тези своєї заяви про звернення до органів національної поліції із відповідними заявами та пояснила, що таких звернень вона не здійснювала. Судом досліджено інформацію, наявну у відкритому доступі на сайті Судова влада України та не виявлено фактів притягнення Заінтересованої особи до відповідальності. Одночасно наявні судові справи щодо спорів між Заявником та Заінтересованою особою з приводу розлучення, стягнення аліментів, їх розміру, а також поділу мана, тобто економічних питань. За таких обставин, під час розгляду справи Судом не встановлено фактів вчинення Заінтересованою особою домашнього насильства, в зв`язку із чим відсутні підстави для застосування такого спеціального заходу щодо протидії домашньому насильству, як обмежувальний припис. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed