Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» Усенко М.І. звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13.06.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1566791, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачці грошові кошти у сумі 17500 грн, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та відсотки за користування ним у строк, установлений договором. 28.11.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу №28112024, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» отримало право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором №1566791 від 13.06.2024. У зв`язку з порушенням відповідачкою взятих на себе кредитних зобов`язань утворилася заборгованість у розмірі 70350 грн, яку позивач просить стягнути з відповідачки, а також судовий збір, сплачений при поданні позову, і витрати на правничу допомогу. Ухвалою суду від 01.12.2025 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Представник позивача звернувся із клопотанням, в якому просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялась за зареєстрованим місцем проживання. Відзиву, заяв та клопотань до суду не надходило. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Суд відповідно до ст. 247 ЦПК України розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі обставини, на які сторона посилалась як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.06.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №1566791, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит в сумі 17500 грн на строк 350 дні, а відповідачка зобов`язувалася повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору. На підтвердження факту укладення вказаного договору до позовної заяви долучено паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором Т846, отже, [PERSON] ознайомилася з умовами кредитування та погодилася на умови кредитного договору. Сторонами також погоджено «Графік платежів», у якому визначено розмір та дату внесення позичальником платежів, та встановлена орієнтовна загальна вартість кредиту. Також, судом встановлено, що 28.11.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» було укладено Договір факторингу № 28112024, відповідно до якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» передає ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників. Відповідно до Витягу реєстру боржників від 28.11.2024 до Договору факторингу, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором №1566791 в сумі 70350 грн, з яких 17500 грн - основний бог, 44100 грн - заборгованість за відсотками та заборгованість по штрафам 8750 грн. Вказані суми також зазначені у розрахунку заборгованості, наданому позивачем, з якого вбачається, що після відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не здійснювалося жодних нарахувань. Між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 13 та ст. 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд зазначає, що відповідно до статей 512, 514, 516, 10771080, 1084 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні може відбуватися внаслідок відступлення права вимоги, правонаступництва чи інших підстав, установлених законом, і не потребує згоди боржника, якщо інше не передбачено договором або законом. За договором факторингу новий кредитор набуває права первісного кредитора в тому обсязі та на тих умовах, які існували на момент переходу прав. Отже, позивач правомірно набув право вимоги до [PERSON] щодо виконання зобов`язання. Наданий позивачем розрахунок наявної заборгованості за договором відповідачем не оспорювався, жодних доказів, які б спростовували суму заборгованості відповідачем суду не надано, свій розрахунок не наведений, судово-економічна експертиза у справі за клопотанням відповідача не призначалась. Тобто, відповідачка не спростувала докази, надані банком щодо цього факту. [PERSON] користувалася кредитними коштами та виконувала свої зобов`язання за кредитом неналежним чином, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. У зв`язку із тим, що відповідачка отримала кредитні кошти і у неї виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначені в договорі, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо стягнення із [PERSON] заборгованості. Щодо вимоги про стягнення з відповідачки штрафів за прострочення виконання зобов`язання, суд вважає, що позивач, заявляючи такі вимоги, не врахував положення пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 на території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на даний час. Враховуючи, що кредитний договір було укладено 13.06.2024, тобто під час дії воєнного стану, суд вважає, що стягнення з відповідачки штрафу суперечитиме пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. У підсумку суд позовні вимоги задовольняє частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial