Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

Позивач звернулась до Доброславського районного суду Одеської області із вказаним позовом до відповідачів. На обгрунтування своїх позовних вимог заявниця вказує, що 17.08.2001 року в Одеській товарній біржі було укладено біржову угоду, за змістом якої [PERSON] , [PERSON] (далі- Продавці) продали, а [PERSON] (далі- Покупець) купила квартиру [ADDRESS] . Заявниця вказує, що в теперішній час відповідачі [PERSON] , [PERSON] є громадянами республіки білорусь, дипломатичні зв`язки з якою в теперішній час припинені. В теперішній час заявниця позбавлена можливості оформити своє право власності, оскільки відповідачі перебувають за межами України, тому втрачена можливість нотаріального посвідчення угоди. Заявниця вказує, що сторонами досягнуто всіх істотних умов угоди, договір виконано повністю сторонами, гроші передані покупцем, і отримані продавцем. Представник позивачки доводи позову підтримала, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в Одесі та Одеській області не зареєстровані, поштова кореспонденція повернута з відмітками «за закінченням терміну зберігання». Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку: Судом встановлено, що 17.08.2001 року в Одеській товарній біржі було укладено біржову угоду, за змістом якої [PERSON] , [PERSON] (далі- Продавці) продали, а [PERSON] (далі- Покупець) купила квартиру [ADDRESS] . Спірний договір купівлі-продажу нерухомого майна зареєстрований в Одеській товарній біржі, а також право власності [PERSON] на квартиру зареєстровано в БТІ, щ підтверджено відміткою на звороті договору. Позивач просила визнати дійсним спірний договір посилаючись на те, що сторонами було досягнуто згоди по всім істотним умовам договору, продаж квартири вчинено за 20322 грн., які покупець передав продавцям до підписання договору, відбулася передача майна і покупець фактично вступив у володіння придбаною квартирою, а тому набув право власності. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Згідно з ст. 224 ЦК України(в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором (ст. 128 ЦК України (в редакції 1963 року)). Відповідно до ч. 1 ст. 45, ст .47 ЦК України (в редакції 1963 року) недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. Нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Статтею 227 ЦК України(в редакції 1963 року) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку (квартири) підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (чинної на час виникнення спірних правовідносин), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Тобто, для визнання судом угоди дійсною необхідно не лише повного чи часткового виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, а також ухилення іншою стороною від нотаріального оформлення угоди. Як на підставу для задоволення позовних вимог позивач вказувала, що продавець будинку ухилився від нотаріального посвідчення договору, проте належних та допустимих доказів ухилення продавця від нотаріального посвідчення договору суду не надано. Таким чином позовні вимоги слід задовольнити. Суд погоджується, що Чорноморська селищна рада не може бути відповідачем у цій справі, оскільки права та законні інтереси органу місцевого самоврядування у даних правовідносинах взагалі відсутні. Питання судового збору, судових витрат у позові не порушувалось, підстав для його розподілу та/чи стягнення не вбачається. На підставі наведеного,

Outcome: approved