Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення спільним сином трирічного віку, мотивуючи позов тим, що 13.01.2017 між сторонами укладено шлюб, у якому народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] вказує на те, що відповідач проживає окремо від неї з дітьми та весь тягар виховання та матеріального забезпечення покладено на її плечі у зв`язку із складним матеріальним становищем, потребує матеріальної допомоги відповідача на своє утримання. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 4000 грн, починаючи з дати звернення до суду з позовом, і до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою судді від 05.03.2025 відкрито провадження у справі і призначено судовий розгляд. Позивач [PERSON] судове засідання не з`явилася, звернулася із заявою про розгляд справи за її відсутності, заявлений позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, натомість його представник адвокат Галько Р.В. до суду скерував відзив на позовну заяву у якому розгляд справи просив проводити за відсутності сторони відповідача. Зазначив, що з [PERSON] вже стягуються аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 всіх видів заробітку щомісячно. Розмір аліментів розраховується для непрацюючих осіб із середньомісячної заробітної плати по району та щомісячно становить 4814 грн. Вказаний розмір аліментів відповідач сплачує регулярно. Проте, [PERSON] просить стягувати на її користь аліменти на її утримання в розмірі фактично такому ж, як і на утримання двох спільних дітей. Тобто, у випадку задоволення позову, загальна сума сплачуваних аліментів буде становити близько 9000 гривень, що позбавить відповідача можливості для власного існування, адже, враховуючи його заробіток в розмірі 10000 грн, йому залишаться кошти в розмірі 1000-1500 грн, чого не вистачить ні на купівлю продуктів харчування, ні на оплату комунальних послуг. Тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників, які не з`явилися, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. За приписами ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 13.01.2017 сторони по справі уклади шлюб, який був зареєстрований у Виконавчому комітеті Грибовицької сільської ради Жовківськоо району Львівської області, за відповідним актовим записом №1, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . З долучених позивачем відомостей з реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб № 161482 встановлено, що за адресом: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно з копії аркушів трудової книжки [PERSON] [NUMBER] , наказом від 04.08.2023 №1169-к/ТР, останній звільнений був з посади паркувальника ЛКП «Львівавтодор». Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 75 СК України, дружина, чоловік, наразі повинні матеріально підтримувати один одного до досягнення дитиною трирічного віку. У відповідності до ст. 80 СК України, у разі визначення розміру аліментів одному із подружжя за рішенням суду, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу ) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ст. 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на таке утримання є незалежним від того, чи працює дружина, незалежним від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19). Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині -матері незалежно від цієї обставини. Як встановлено судом, відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON] , дитина мешкає разом з матір`ю, позивач потребує матеріальної допомоги, що у свою чергу є обов`язком відповідача відповідно до вимогст. 84 СК України. У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач не має змоги працювати і утримувати себе. В добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивач та відповідач не вирішили. З інформації, що міститься в автоматизованій системі документообігу Яворівського районного суду Львівської області убачається, що судовим наказом Яворівського районного суду Львівської області від 21.06.2024 в справі № 944/3357/24 постановлено щомісячно стягувати з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , в користь [PERSON] , [INFO] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідно віку до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня подання заяви 18.06.2024. Відповідач є працездатною особою і спроможний платити аліменти, матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що відповідач має незадовільний стан здоров`я чи має на утриманні будь-яких інших утриманців. Оцінивши в сукупності надані докази, суд виходить з того, що позивач має право на утримання від відповідача аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трьох років, а відповідач може і повинен надавати таке утримання. Водночас, суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини частково та стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання позивача в розмірі 2000,0 грн щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд визнав за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць. З огляду на те, що позивач у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, то з відповідача слід стягнути судові витрати на користь держави відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial