Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] через представника - адвоката Волошину І.В. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Орган опіки та піклування Старосинявської селищної ради про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] є її рідним братом, та батьком дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Матір`ю дітей є [PERSON] , яка померла [INFO] . Батько дітей [PERSON] залишив дітей у позивача та 03.08.2023 року поїхав на заробітки невідомо куди. Позивач вказує, що останній раз [PERSON] приїхав 07.08.2025 року, оформив у ТЦК відстрочку та 08.08.2025 року знову поїхав, при цьому ніяких коштів на утримання дітей не надає, з серпня 2023 року дітей не утримує, не цікавиться їх долею, а сам має багато мікрозаймів. Внаслідок невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків страждають діти, які по суті не мають батьків, порушуються їх права та законні інтереси, що і стало підставою для звернення до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав. Діти залишились без батьківського піклування з 03.08.2023 року, вихованням та утриманням дітей займається їхня тітка - позивач [PERSON] . Позивач зазначає, що вона має труднощі у вирішенні різних питань пов`язаних з дітьми, оскільки питання про опіку над дітьми не вирішено, що позбавляє її можливості вирішувати питання надання дітям медичної допомоги, освіти та відпочинку. Також, позивач вказує, що вона є опікуном інших дітей померлої [PERSON] на підставі рішення виконкому Старосинявської селищної ради №07/2024 від 25.01.2024 року. З огляду на викладене, оскільки батько дітей ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей, вказане є підставою відповідно до п.2 ст.164 СК України для позбавлення його батьківських прав та відповідно до ст.166 цього кодексу не звільняє батька від обов`язку утримувати дітей. Тому, з врахуванням зазначеного позивач просить ухвалити рішення за яким позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , призначити [PERSON] опікуном малолітніх дітей та стягнути з відповідача на її корить аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/2 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді від 21 жовтня 2025 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження, доручено Органу опіки та піклування Старосинявської селищної ради згідно з ч.5 ст.19 Сімейного кодексу України подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. Ухвалою суду від 11 листопада 2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивач [PERSON] та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з мотивів, викладених у позові, просили позбавити відповідача батьківських прав, оскільки він ухиляється від виконання батьківських обов`язків, призначити позивача [PERSON] опікуном малолітніх дітей та стягнути з відповідача на її користь аліменти на їх утримання, проти заочного розгляду справи не заперечили. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Старосинявської селищної ради в судовому засіданні підтримав висновок від 12 грудня 2025 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та пояснив, що опіка над малолітніми дітьми може бути встановлена після набуття дітьми статусу дитини-сироти чи дитини, позбавленої батьківського піклування, тому питання призначення позивача опікуном є передчасним. В подальшому в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду, про причини неявки суд не повідомив, жодних заяв чи клопотань не подавав, відзив на позов не надавав. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, протокольною ухвалою суду від 10 лютого 2026 року постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів і ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини у справі, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 липня 2022 року Ємільчинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новоград-Волинському районі Житомирської області Центрально-Захадного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) [PERSON] , народився [INFO] в м. Житомир, його батьками є [PERSON] та [PERSON] .(а.с.31) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 липня 2022 року Ємільчинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новоград-Волинському районі Житомирської області Центрально-Захадного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) [PERSON] , народилася [INFO] в с. Сергіївка Ємільчинського району Житомирської області, батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . (а.с.34) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 липня 2022 року Ємільчинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новоград-Волинському районі Житомирської області Центрально-Захадного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) [PERSON] , народилася [INFO] в с. Сергіївка Ємільчинського району Житомирської області, її батьками є [PERSON] та [PERSON] . (а.с.37) [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 липня 2022 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 26 липня 2022 року, виданим Ємільчинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новоград-Волинському районі Житомирської області Центрально-Захадного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький). (а.с.20) Отже, [PERSON] є батьком малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що також підтверджено і повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00055778039 від 08 січня 2026 року, №00055786755 від 08 січня 2026 року та №00055784820 від 08 січня 2026 року. Мати дітей [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Баранівка Звягельського району Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 29 червня 2023 року Баранівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади № 2025/005814062, № 2025/005815403, № 2025/005816182 від 06 травня 2025 року [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , дата реєстрації 06 травня 2025 року. (а.с.32, 35, 38) Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку з надвірними будівлями від 10 червня 2024 року, позивач [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки площею 0,2500 га, розташовані за адресою: [ADDRESS] . (а.с.16) Як встановлено із довідки № 313, виданої 08 вересня 2025 року Старосинявською селищною радою, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] і склад її сім`ї наступний: чоловік - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] , племінниця [PERSON] , [INFO] , племінниця - [PERSON] , [INFO] , племінник - [PERSON] , [INFO] , брат - [PERSON] , [INFO] , який не проживає. (а.с.15) Позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] , в подальшому [PERSON] ) народилася [INFO] в м. Прейлі, Латвійської ССР та є рідною сестрою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 23 лютого 1987 року, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00037773526 від 09 грудня 2022 року, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14 жовтня 2016 року, копією паспорта [PERSON] та учасниками справи не оспорюється. (а.с.10,11,12, 14, 17) Рішенням виконавчого комітету Старосинявської селищної ради №07/2024 від 25 січня 2024 року вирішено призначити [PERSON] , [INFO] , піклувальником над дитиною - сиротою [PERSON] , [INFO] та опікуном над дітьми - сиротами [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (діти [PERSON] , яка померла [INFO] ). (а.с. 23-24) Чоловіку позивача [PERSON] - [PERSON] , 1989 року народження, надано відстрочку підчас мобілізації, як чоловіку, чий брат загинув або зник безвісти під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану, про що свідчить довідка №10/412 від 10 квітня 2025 року. (а.с.13) Із листа-характеристики директора Гречанського закладу дошкільної освіти слідує, що діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають у своєї тітки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , відвідують дитячий садок з вересня 2024 року, дітьми займається тітка [PERSON] , яка їх забезпечує, відвідує батьківські збори, цікавиться успіхами, сплачує батьківську плату, надає продукти харчування, спілкується із директором. Батько дітей з ними не проживає. У вихованні дітей участі не бере, був у садочку один раз при зарахуванні дітей до садка, на зв`язок не виходить, на батьківські збори не з`являється. (а.с.40) Рішенням виконавчого комітету Старосинявської селищної ради №05/2025 від 07 листопада 2025 року затверджено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . (а.с.58) Згідно вказаного висновку Органу опіки та піклування позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є доцільним та буде відповідати інтересам дітей, так як встановлено, що батько не приймає участі у вихованні та утриманні дітей із серпня 2023 року, до дітей батько не навідується, не спілкується із ними, не цікавиться їх життям та здоров`ям, не надає коштів на їх утримання, тобто ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Щодо призначення позивача опікуном орган опіки та піклування вважає, що опіка над малолітніми дітьми може бути встановлена після набуття дітьми статусу дитини-сироти чи дитини, позбавленої батьківського піклування, однак такого статусу діти ще не набули. (а.с.59-60) Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача, суду пояснила, що у 2023 році діти приїхала з батьком та проживають з того часу із тіткою [PERSON] , батько дітей деякий час був з ними, але дітьми фактично займалась [PERSON] , а потім через деякий час [PERSON] поїхав невідомо куди, залишивши дітей [PERSON] , навесні 2025 року він приїхав на два дні, і після цього його зовсім не було, він дітьми не цікавиться, не спілкується із ними, не допомагає зовсім. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що є вихователем дитячого садка, який відвідують [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з 2024 року, однак батько дітей був у садочку лише при їх зарахуванні у садок, після цього дітьми займається лише їх тітка [PERSON] , яка їх приводить, забезпечує усім необхідним, сплачує батьківську плату, опікується дітьми, як мати, діти про батька навіть не згадують, а тітку [PERSON] називають мамою. З 2024 року батько навіть у телефонному режимі не поцікавився жодного разу своїми дітьми. Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У ст. 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Виходячи з положень ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. В силу п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 1 ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. п. 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Проаналізувавши надані докази по справі, суд приходить до висновку, що позивачем надано належні та допустимі докази ухилення відповідача [PERSON] від участі у вихованні дітей, оскільки він з дітьми наразі не проживає, з 2023 року після смерті матері дітей залишив їх у своєї сестри [PERSON] , яка ними опікується, не спілкується із дітьми, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дітей, не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу, внаслідок чого не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі, матеріально дітей не забезпечує, що дає підстави для можливості застосування до відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав. Будь-яких доказів щодо безпідставності позовних вимог та доказів своєї участі у вихованні дітей відповідач [PERSON] суду не надав. У матеріалах справи відсутні докази того, що були наявні перешкоди відповідачу у спілкуванні з дітьми чи були наявні об`єктивні обставини, що перешкоджали б йому виконувати батьківські обов`язки . Також, в ході розгляду справи в суді не встановлено наявності у батька [PERSON] бажання на спілкування з дітьми та виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки він, будучи повідомленим про день та час проведення судових засідань у справі на них з`являвся, жодних доказів про участь у вихованні дітей не надав, не вчинив жодних дій для зустрічей з дітьми, що свідчить про його поведінку та відсутність інтересу до дітей, що дає підстави для можливості застосування до такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав. Таким чином, оскільки факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи, суд вважає, що є підстави для позбавлення його батьківських прав щодо малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , згідно відповідних положень ст.164 Сімейного Кодексу України. Щодо вимог про призначення позивача [PERSON] встановлення опіки над дітьми суд зазначає наступне. Статтею 243 Сімейного кодексу України передбачено перелік дітей, над якими встановлюється опіка, піклування. Опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Положенням статті 244 Сімейного кодексу України передбачено перелік осіб, які можуть бути опікуном, піклувальником дитини: опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Частинами 3, 4 статті 60 Цивільного кодексу України передбачено, що суд встановлює опіку/піклування над малолітньою/неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування і призначає опікуна/піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 55 Цивільного кодексу України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих майнових та немайнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно з п.п. 2, 3, 4 ст. 63 Цивільного кодексу України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Пунктом 42 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» визначено, що опіка, піклування над дитиною встановлюється рішенням районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за наявності документів, зазначених у пункті 40 цього Порядку, висновку про доцільність (недоцільність) встановлення опіки, піклування та відповідність такої опіки, піклування інтересам дитини, складеного службою у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини, або судом. Опікуном, піклувальником призначається переважно особа, яка перебуває у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Отже, призначення опікуна в даному випадку здійснюється рішенням викоавчогооь органу місцевої ради або судом за поданням органу опіки та піклування за наявності документів, зазначених у пункті 40 цього Порядку. При цьому, органом опіки та піклування надано суду лише висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо його малолітній дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Одночасно у даному висновку зазначено, що опіка над малолітніми дітьми може бути встановлена після набуття дітьми статусу дитини-сироти чи дитини, позбавленої батьківського піклування. Подання про призначення опікуна органом опіки та піклування до суду не подано. Таким чином, зважаючи на те, що на час розгляду в суду відсутнє подання органу опіки та піклування про призначення опікуна, а системний аналіз вищевказаних норм вказує на те, що вирішення питань, які стосуються встановлення опіки над дітьми є дискреційними повноваженнями органу опіки та піклування, суд зазначає, що вимога про призначення опікуна є передчасною та до задоволення не підлягає. В силу вимог ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду (ч.3 ст.166 СК України). Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідач [PERSON] як батько зобов`язаний утримувати дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , до досягнення дітьми повноліття, за віком та станом здоров`я є працездатним, тобто має фізичну можливість працювати, отримувати певний матеріальний дохід та має можливість брати участь в утриманні дітей, а доказів протилежного суду не надано. Оскільки передбачений статтею 180 СК України обов`язок батьків утримувати своїх дітей до досятення повноліття є безумовним, а відповідач [PERSON] як на момент подання позову, так і на час ухвалення рішення проживає окремо від дітей та матеріально дітей не забезпечує, водночас діти проживають із позивачем та перебувають на її утриманні, однак остання не є їх опікуном, тобто законним представником, тому беручи до уваги необхідність забезпечення інтересів дітей та те, що аліменти є власністю дитини, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 жовтня 2025 року і до досягнення дітьми повноліття, шляхом перерахування аліментів на особисті рахунки дітей в АТ «Державний ощадний банк України». Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.133, ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 1211,20 грн. Згідно положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору в частині стягнення аліментів, судовий збір в сумі 1211,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі наведеного,

Outcome: partial