Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

У жовтні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визначити місце проживання дочок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з батьком - [PERSON] за місцем його реєстрації або проживання та стягнути з відповідачки суму сплаченого судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 12 вересня 2017 року між ним та [PERSON] укладено шлюб, який судом розірвано 06.10.2020. Під час спільного проживання у них народилися дочки - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 20.06.2023 з відповідачки стягнуто аліменти на утримання доньок. Після розлучення відповідачка залишила сім"ю, припинила спілкування з дітьми, разом з ним та дочками не проживає, діти постійно проживають з ним, в його будинку за адресою: [ADDRESS] [PERSON] часто змінювала своє місце проживання та за місцем реєстрації не проживає. Розуміючи, що така поведінка відповідачки відносно дітей є неналежною, однак усвідомлюючи, що діти повинні знати свою маму та підтримувати з нею зв"язок, він продовжує надавати донькам можливість спілкуватися з матір"ю, не вчиняє жодних перешкод у їх побаченнях та проведенні часу разом. Однак у спілкуванні з ним [PERSON] повідомила про відсутність у неї необхідного часу для спілкування з дітьми, тому що вона періодично продовжує їздити за межі країни, не має постійного місця проживання. Крім того, після розлучення їй потрібно знову влаштовувати своє особисте життя та вона має потребу в саморозвитку. Він продовжує опікуватися здоров"ям своїх доньок, їх інтересами та потребами, піклується про них, займається вихованням, слідкує за їх розвитком та здоров"ям. Відповідачка, в свою чергу, поставила свої інтереси вище інтересів дітей та продовжує приділяти своїм донькам все менше та менше часу, мотивуючи це пошуком себе, саморозвитком тощо. Після розірвання шлюбу з відповідачкою, діти постійно проживали з ним, він займався їх вихованням, водив до дитячого садочка, школи, доньки прив"язані до нього та психологічно не готові проживати разом з матір"ю. За обставин, які склалися, ним створені найкращі умови для доньок, діти забезпечені іграшками та іншими речами для розвитку, він слідкує за їх станом здоров"я та розвитком, працює, має нормований робочий день, тому вважає, що має можливість забезпечити їм належні умови проживання, чого відповідачка забезпечити не в змозі. Разом з тим, він не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідачки з доньками і готовий зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб діти через розлучення батьків не були позбавлені піклування матері. Ухвалою Пулинського районного суду Житомирській області від 12.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено по ній підготовче засідання. Розпорядженням керівника апарату Пулинського районного суду Житомирської області №36 від 22.12.2025 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №292/1153/25 у зв"язку з відрахуванням зі штату Пулинського районного суду Житомирської області судді Рябенької Т.С. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 грудня 2025 року справу передано на розгляд судді Лотузі В.Ф., яким 25 грудня 2025 року цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 15.01.2026 підготовче провадження у справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. У судові засідання, призначені на 28.01.2026 та 17.02.2026 відповідачка не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на офіційному вебсайті суду. Відзив на позов, заяви про розгляд справи за відсутності відповідачки або відкладення розгляду справи до суду не надходили. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служби у справах дітей Курненської сільської ради Житомирського району Житомирської області у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. У судовому засіданні малолітня [PERSON] повідомила, що хоче і надалі проживати з батьком, оскільки на протязі останніх п`яти років проживає з меншою сестрою у батька без матері, яка після сварки з батьком у 2020 році залишила їх. Під час спільного проживання з матір`ю, коли батько їздив на заробітки, мати за нею з сестрою не дивилась, часто залишала самих вдома голодних, пила, майже дома не ночувала. З матір`ю спілкується дуже рідко по телефону, а бачиться лише 1-2 рази на рік, коли мати приїжджає в село. Де мати проживає і чим займається їй невідомо. З викладених обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення на підставі ст.280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, свідків, думку дитини, дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до переконання про те, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 30.01.2014 та серії [NUMBER] від 10.05.2019 вбачається, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.12-13). Рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 06.10.2020 у справі №292/964/20 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.14-15). Заочним рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 20.06.2023 у справі №292/637/23 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини її заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи від дня пред"явлення позову до суду - 25.05.2023 і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с.16-17). Згідно копії довідки Хорошівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області №8.14-25/38765 від 25.09.2025 за виконавчим листом №292/637/23 від 20.06.2023, виданим Червоноармійським районним судом Житомирської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , станом на 25.09.2025 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої становить 85088 грн. (а.с.18). Як вбачається з відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №175 від 13.10.2025, наданих Курненською сільською радою Житомирського району Житомирської області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою також зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.19). Відповідно до витягу з трудової книжки позивача серії [NUMBER] [PERSON] 15.10.2025 прийнятий на посаду машиніста-кочегара котельні (а.с.20). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 10.05.2025, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним проживають дочки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Загальна площа житлового будинку становить 60 м.кв. Обробляють земельну ділянку площею 11,19 га. В підсобному господарстві утримують порося, птицю, кролів. Зареєстрованих транспортних засобів на [PERSON] немає, доглядає і утримує двох неповнолітніх доньок один (а.с.21). З акту обстеження умов проживання позивача [PERSON] від 11.09.2025 вбачається, що санітарно-побутові умови в належному стані. Продуктами харчування забезпечені в повному складі. Наявні спальні місця та для особистих речей. Діти повідомили, що мама не приїжджає та не цікавиться їхнім життям. Для виховання та розвитку дітей створені такі умови: окремі ліжка, місця для навчання та ігор, шкафи для особистого одягу (а.с.22). Рішенням виконавчого комітету Курненської сільської ради Житомирського району Житомирської області №60 від 30.05.2023 затверджено висновок щодо визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.23). Згідно висновку служби у справах дітей виконавчого комітету Курненської сільської ради Житомирського району Житомирської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Курненської сільської ради Житомирського району Житомирської області №60 від 30.05.2023, комісія вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] (а.с.24). Як вбачається з копії посвідчення серії [NUMBER] , виданого 17 липня 2017 року, [PERSON] має статус ветерана війни-учасника бойових дій (а.с.25). Допитані в судовому засіданні, як свідки - староста Старомайданського старостинського округу Курненської сільської ради Корзун О.Л. та вихователь Старомайданського ЗДО [PERSON] повідомили, що проживають в одному селі з сторонами у справі та на протязі десятки років знають останніх. Під час спільного проживання у сторін народилось дві дочки. Від першого шлюбу у відповідачки також було троє дітей, з якими [PERSON] , попереднє прізвище [PERSON] , не проживала, дочка проживала в бабусі, а двох синів забрав батько. Охарактеризували відповідачку з негативної сторони, яка зловживала спиртними напоями, вела розгульний спосіб життя. Під час перебування позивача на заробітках, за дітьми не дивилася, залишала їх самих в будинку без нагляду. Після того, як відповідачка у 2020 році пішла з родини, діти залишись проживати з позивачем, за якими він дивиться, забезпечує всім необхідним та створив належні умови для проживання дітей. Позивач офіційно працює та веде домашнє господарство. Після того, як позивачка залишала родину, то була інформація про те, що вона знаходилась в реабілітаційному центрі в Попільнянському районі і періодично їздила за кордон. В селі [PERSON] з`являється один-два рази в рік, однак місце її проживання їм не відоме. Вважають, що дітям буде краще проживати з батьком, оскільки відповідачка не схильна піклуватись за дітьми і не проявляє материнських почуттів до них. Також [PERSON] повідомив, що від [PERSON] скарг на позивача ні до нього, ні до сільської ради не надходило. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За змістом статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 15 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено право дитини як на проживання, так і на спілкування з батьками: дитина, яка проживає окремо від батьків або від одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків й прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь в її вихованні й мають право спілкування з дитиною, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджає нормальному вихованню дитини. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У п.1 ст.9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статтей 18, 27 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Принцип "найкращих інтересів дитини" є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії. У постанові Верховного Суду від 22.04.2019 у справі №204/6905/17 зазначено, що тлумачення статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. У справі встановлено, що сторони є батьками малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які після розлучення батьків постійно з 2020 року проживають з батьком [PERSON] по [ADDRESS] . Подані у справі докази, які досліджені судом, свідчать про те, що позивач офіційно працює, проживає разом з дітьми, повною мірою та самостійно займається вихованням доньок, забезпечує відвідування дітьми освітніх закладів, створив всі необхідні умови для проживання, навчання та розвитку дітей. Відповідачка з 2020 року з позивачем не спілкується та з дітьми не проживає, а навідує дітей 1-2 рази в рік, спілкується нерегулярно, аліментів на їх утримання не сплачує. За правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Як вбачається зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, суд вважає, що діти сторін мають більш міцний психологічний зв`язок з батьком, проживають з народження з останнім в одному і тому ж селі, навчаються, мають свій круг спілкування з однолітками, а тому виходячи з найкращих інтересів малолітніх дітей, задля збереження сімейного оточення і підтримання відносин, що склалися між дітьми та батьком, з яким вони постійно проживають та який продемонстрував спроможність турбуватися про доньок особисто, піклуватися про них, слідкувати за їх здоров`ям, забезпечувати щоденні потреби дітей, суд прийшов до переконання про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] разом з батьком [PERSON] , а тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які задоволено повністю, тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп., суд стягує з відповідачки.

Outcome: approved