Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] через систему «Електронний суд» звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом у якому просить зняти арешт з квартири [ADDRESS] , накладений в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-852/1, виданого Дніпровським районним судом м. Києва. Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.06.2006 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Захарченком С.М., зареєстрований в реєстрі за № 4187. За умовами правочину [PERSON] прийняв в дар квартиру [ADDRESS] . У 2025 році позивачу стало відомо про накладення арешту на належну йому на праві власності квартиру. 01 липня 2025 року представником [PERSON] отримано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, з якої встановлено, що 06.05.2009 реєстратором Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України зареєстровано обтяження за реєстраційним номером 8694620 на підставі виконавчого листа № 2-852/1 виданого 26.03.2009 Дніпровським районним судом м. Києва. Об`єктом обтяження визначено квартиру [ADDRESS] . Також встановлено, що власником майна визначено [PERSON] . Вказано, що 27.05.2025 Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надав відповідь № 59208 на адвокатський запит представника [PERSON] ,в якій повідомлено, що перевіркою Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що [PERSON] не є стороною виконавчого провадження відкритого на підставі виконавчого листа № 2-852/1, виданого 26.03.2009 Дніпровським районним судом міста Києва, та законним представником сторони виконавчого провадження. Матеріали виконавчого провадження, вказані у запиті знищено, за закінченням строків зберігання. 27 травня 2025 року Дніпровський районний суд міста Києва надав відповідь № 26524/2025 на адвокатський запит, в якій повідомлено, що у провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа № 2-852/1/2009 за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Зазначена справа була розглянута у 2010 році у зв`язку із чим її було перереєстровано та присвоєно № 2-3950/1/2010. Ухвалою суду від 17.11.2010 позовну заяву залишено без розгляду. Крім того повідомлено, що справа № 2-3950/1/2010 знищена за терміном зберігання. Відкритих виконавчих проваджень, де [PERSON] був би боржником немає. Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-852/1, виданого 26.03.2009 Дніпровським районним судом міста Києва, на примусовому виконанні не перебуває. Зазначено, що обтяження у вигляді арешту майна створює [PERSON] перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном. [INFO] [PERSON] помер. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Захарченком Т.С. відкрито спадкову справу № 1/2025 внаслідок смерті [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.12.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 32-32 зв.). Відповідачу був встановлений строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі була направлена відповідачу та отримана ним 27.12.2025, про що свідчить довідка про доставку електронного документа сформована АСДС «Д-3» (а.с. 33). Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Представником позивача [PERSON] - адвокатом Ганганом В.Г. до суду подано заяву в якій просить провести розгляд справи у його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомлено, відзив на позов не подано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Положеннями ч. 1 ст. 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, 15.06.2006 між [PERSON] , як дарувальником, та [PERSON] , як обдарованим, укладено договір дарування квартири, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Захарченком С.М., зареєстрований в реєстрі за № 4187 (далі - Договір) (а.с. 7). Відповідно до п. 1 Договору, дарувальник подарував належну йому на праві власності квартиру, а Обдарований прийняв в дар квартиру [ADDRESS] . Відповідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.07.2025 № 433655107, на квартиру [ADDRESS] , власником якої зазначено [PERSON] , накладено обтяження - арешт на підставі заяви Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, реєстраційний номер обтяження: 8694620 (а.с. 9). З вищевказаного інформаційного витягу убачається, що арешт на квартиру накладено у зв`язку із примусовим виконанням виконавчого листа № 2-852/1, виданого 26.03.2009 Дніпровським районним судом м. Києва. [INFO] помер [PERSON] (а.с. 11), після смерті якого приватним нотаріусом КМНО Захарченком Т.С. заведено спадкову справу № 1/2025, зареєстровану у спадковому реєстрі за № 73489162 (а.с. 13). Листом від 27.05.2025 за № 59208, Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) на адвокатський запит повідомлено, що перевіркою Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що [PERSON] не є стороною виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа № 2-852/1 виданого 26.03.2009 Дніпровським районним судом м. Києва та законним представником сторони виконавчого провадження (а.с. 14-14 зв.). Також в листі зазначено, що матеріали виконавчого провадження вказані у запиті знищено за закінченням терміну зберігання. Листом Дніпровського районного суду м. Києва від 27.05.2025 № 26524/2025, наданого на адвокатський запит повідомлено, що у провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 2-852/1/2009 за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Зазначена справа була розглянута у 2010 році у зв`язку із чим її було перереєстровано та присвоєно № 2-3950/1/2010. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.11.2010 позовну заяву було залишено без розгляду (а.с. 15). Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4 ст. 41 Конституції України). Відповідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції прозахист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За нормою ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Отже, судом встановлено, що арешт на квартиру [ADDRESS] накладений у зв`язку з виконавчим провадженням з примусового виконання виконавчого листа № 2-852/1, виданого 26.03.2009 Дніпровським районним судом м. Києва. При цьому на час накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , а саме 06.05.2009, [PERSON] не являвся її власником, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. У відповідності до ч. ч. 1, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Арешт може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування позивачем арешту в позасудовому порядку, не встановлення судом обставин які б свідчили про відсутність підстав для скасування накладеного арешту, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та можливості задоволення позову, оскільки останній знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги те, що під час розгляду справи судом не було встановлено порушення відповідачем прав позивача, у зв`язку із чим судовий збір стягненню з відповідача не підлягає.

Outcome: approved