Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Представник Моторно (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ), звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 53 851,74 грн., витрати на послуги аварійного комісара - 1645,00 грн. та судовий збір у розмірі 3028 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 15.05.2023 року о 18:10 год. в населеному пункті с. Дачне, по вул. Преображенська, 118-А, відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю транспортного засобу марки «TOYOTA CAMRY», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача та транспортного засобу «CHEVROLET AVEO», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (далі - «Потерпіла»). Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу потерпілої була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». Строк дії договору страхування на момент ДТП діяв. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач виконуючи вимоги ст. 41 Закону, на підставі довідки №1 від 14.11.2024 року та Наказу №3.1/22918 від 15.11.2024 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, прийняв рішення про відшкодування шкоди потерпілій в загальному розмірі 53 851,74 грн. Розрахунок та виплата страхового відшкодування проводилося на основі: Висновку, наказу про відшкодування шкоди, відповідно до якого МСТБУ здійснило регламентну виплату. Також позивачем були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди у розмірі 1 645,00 грн. Позивачем була повністю відшкодована шкода потерпілій, завдана відповідачем. З огляду на викладене, а також в зв`язку із невідшкодуванням збитків відповідачем в добровільному порядку, позивач звертається із даним позовом до суду та просить задовольнити його вимоги повністю. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але надіслав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не надав. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, який причини неявки не повідомив, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Судом, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Біляївського районного суду Одеської області від 16.08.2024 року по справі №496/5241/24, [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 КУпАП та ст. 124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 02.06.2023 року потерпіла [PERSON] повідомила МТСБУ про ДТП. У жовтні року потерпіла [PERSON] звернулася до МТСБУ з заявою про відшкодування шкоди, завданої здоров`ю, внаслідок вищевказаної ДТП. Відповідно до довідки №1 від 14.11.2024 року, розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих 53 851,74 грн. МТСБУ видало наказ №3.1/22918 від 15.11.2024 року про відшкодування [PERSON] завданої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 53 851,74 грн. Платіжною інструкцією №943048 від 19.11.2024 року МТСБУ було здійснено платіж у розмірі 53 851,74 грн. на рахунок [NUMBER] , отримувач [PERSON] , призначення платежу: виплата по справі №93122, згідно наказу №3.1/22918 від 15.11.2024 року, т.з. [NUMBER] . Сума послуг виконаних робіт експертом становить 1645,00 грн., що вбачається з рахунку № [NUMBER] по справі №93122. Актом виконаних робіт №93122 від 13.07.2023 року підтверджується, що виконавцем виконані роботи у відповідності до вимог договору та законодавства України, та вартість робіт складає 1645,00 грн. Платіжною інструкцією №973395 від 17.07.2023 року МТСБУ було здійснено платіж у розмірі 1645,00 грн. на рахунок [NUMBER] , отримувач [PERSON] , призначення платежу: оплата послуг аваркома (експерта) по справі №93122, згідно рах. №93122 від 13.07.2023 року, тз. [NUMBER] . Відповідно до звіту, вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу після аварійного пошкодження КТЗ CHEVROLET AVEO д.н.з. [NUMBER] станом на 16.06.2023 року становить 57 225,77 грн. Листом МТСБУ було запропоновано [PERSON] компенсувати зазначені витрати у добровільному порядку. Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 11 ЦК України, передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до п.п. «а» п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі-Закон), МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону (п.38.1. ст. 38 Закону). Матеріали справи не містять відомостей, що [PERSON] належить до осіб, зазначених в пункті 13.1 статті 13 цього Закону (учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності,). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187 ЦК України). Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а тому має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки вони містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача суми сплаченого відшкодування. Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору МТСБУ правомірною заявлені вимоги до [PERSON] про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу у розмірі 53 851,74 грн., тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжної інструкції №9983 від 10.04.2025 року, позивач за подання даного позову до суду сплатив судовий збір у розмірі 3028 грн., тому на підставі ст. 141 ЦПК України, вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved