Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

У вересні 2025 року представник ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (надалі - ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ») Усенко М.І. через систему «Електронний суд» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованість за Кредитним договором. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА. 11.02.2025 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №101562074, який підписано електронним підписом позичальника. Згідно цього Договору відповідач отримала в кредит 9000 грн зі сплатою процентів та інших платежів. 29.07.2024 між Первісним кредитором та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладений Договір відступлення прав вимоги №110-МЛ від 29.07.2024. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги, позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб визначених в реєстрі боржників включно з правом вимоги і за Кредитним договором № 101562074 від 11.02.2024, що укладений між Кредитодавцем та Відповідачем. На час звернення до суду заборгованості Відповідача перед Позивачем становить 17100,72 грн, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту 5670 грн; прострочена заборгованість за відсотками 11430,72 грн. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА. Відзив на позов відповідач не подавала. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ, ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ. 27.11.2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами 19.02.2026. В позовній заяві представник позивача просив розгляд справи проводити за відсутності представника. Відповідачу копія ухвали суду про відкриття провадження у справі, були направлені за зареєстрованим місцем проживання, перевіреним судом відповідно до інформації, наданої Гніванською міською радою (а.с.45), однак 12.01.2026 на адресу суду повернувся конверт з довідкою про причини повернення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», № повідомлення R067063166100. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 року у справі № 911/3142/19 зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи згідно з положеннями частин 7 та 8 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, і судом вжиті всі передбачені законом заходи для можливості реалізації ним права судового захисту своїх прав і свобод з метою дотримання принципу рівності усіх перед законом. У визначений судом строк сторони клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявляли, заперечень проти розгляду справи в спрощеному порядку до суду не надходило. З огляду на вищезазначене суд, на підставі частини п`ятої статті 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ. 11.02.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №101562074. Укладаючи Кредитний договір Відповідач та ТОВ «МІЛОАН» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що засвідчується доданою довідкою про ідентифікацію, одноразовий ідентифікатор 347910 (а.с.13 зворот). Цей кредитний договір складається із Анкети-заяви на кредит № 101562074 (а.с.14), Договору про споживчий кредит № 101562074, до якого додається Додаток №1 - графік платежів (а.с.12), Додаток №2 заявка на отримання кредиту (а.с.12 зворот), Додаток №3 - Додаткові контактні дані Позичальника для взаємодії за Кредитним договором (а.с.13). Згідно умов Кредитного договору №101562074 відповідач отримала в кредит 9000 грн, строком на 120 днів, проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 270,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,10 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 18630,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 2,30 % від фактичного залишку кредиту, кредитні кошти надаються Позичальнику безготівкою на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Згідно з п. 7.1. Кредитного договору № 101562074 від 11.02.2024 - цей Договір (з додатками№1,2,3 та Правиламт) набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок Позичальника і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. Відповідач кредитні кошти від ТОВ «МІЛОАН» у сумі 9000,00 грн отримала 11.02.2024, що підтверджується копією платіжного доручення №82619705 (а.с.15). В подальшому, 29.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК«КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладений Договір відступлення прав вимоги №110-МЛ/Т від 29.07.2024. Також в подальшому була укладена додаткова угода (а.с.16 зворот-26). Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором №101562074 від 11.02.2024, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем, що підтверджується копією Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №110-МЛ/Т від 28.02.2023 (а.с.28 зворот). Варто зазначити, що сума та розрахунок заборгованості за Кредитним договором №101562074 від 11.02.2024 було передано позивачу від первісного кредитора ТОВ «МІЛОАН» згідно Договору відступлення прав вимоги №110-МЛ/Т від 29.07.2024. Сума заборгованості відповідача становить 17100,72 грн, відповідно до Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №110-МЛ/Т від 29.07.2024, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 5670 грн; прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить 11430,72 грн. Позивачем проведено роботу щодо ситуації з погашення наявної заборгованості Відповідача та виконання кредитних зобов`язань, а саме: відповідачу було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 23776101/5999 від 12.08.2025 (а.с.29), на яку відповідач не відреагувала. Станом на 28.07.2024 у відповідача перед позивачем за Кредитним договором №101562074 від 11.02.2024 виникла прострочена заборгованість за сумою кредиту 17100,72 грн, з них: прострочена заборгованість за тілом кредиту 5670 грн; прострочена заборгованість за відсотками 11430,72 грн, що підтверджується копією відомості ТОВ «МІЛОАН» про щоденні нарахування та погашення за Кредитним договором №101562074 від 11.02.2024 (а.с.15 зворот 16 зворот); копією виписки ТОВ «ФК«КРЕДИТ-КАПІТАЛ» з особового рахунку за Кредитним договором №101562074 від 11.02.2024 (а.с.17 зворот). З моменту отримання права вимоги до відповідача за Кредитним договором № №101562074 від 11.02.2024, позивачем не здійснювалось нарахування ні процентів ні штрафних санкцій. Указані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом. МОТИВИ СУДУ. НОРМИ ПРАВА, ЗАСТОСОВАНІ СУДОМ. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1 та 2 статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно із п. 5 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як визначено у ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Наслідки порушення договору позичальником передбачені у ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Як визначено ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як визначено ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положення ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно з ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. З моменту отримання права вимоги до відповідача за кредитним договором ТОВ «ФК«КРЕДИТ-КАПІТАЛ» не здійснювало нарахування ні процентів ні штрафних санкцій. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх досліджені, встановив, що відповідач [PERSON] в порушення вимог Кредитного договору №101562074 від 11.02.2024 та норм ЦК України, не виконала взяті на себе зобов`язання як перед первісними кредиторами ТОВ «МІЛОАН», так і перед правонаступником (фактором) ТОВ «ФК«КРЕДИТ-КАПІТАЛ», до якого перейшло право вимоги за вказаним договором, а тому приходить до висновку про повне задоволення позову, та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ МІЖ СТОРОНАМИ. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України документально підтверджені судові витрати позивача, понесені ним при подачі позовної заяви до суду підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а саме: сплачений судовий збір - 2422,40 грн (а.с.5), витрати на професійну правничу допомогу 8000 грн (а.с.32-33 зворот). При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд звернув увагу на таке. У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду викладену у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, принципи диспозитивності та змагальності, не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони. На підставі викладеного,

Outcome: approved