Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

01.10.2025р. ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4892679 від 15.08.2024 року в сумі 49973 грн 50 коп., з яких: 7995 грн 60 коп. сума кредиту, 26267 грн 07 коп. сума заборгованості за процентами за період з 15.08.2024р. по 31.03.2025р., 15710 грн 83 коп. нарахованих позивачем процентів за період з 01.04.2025 р. по 09.08.2025р. В обгрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе договірних зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за вказаним договором, у зв`язку з чим у нього утворилася вказана заборгованість перед ТОВ «Лінеура Україна». В подальшому ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу відступило позивачу за плату належні їм права вимоги до боржника. Проте відповідач заборгованість так і не погасив. У судове засідання представник позивача не з`явився, в поданій заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся судовими повістками, які відправлялися рекомендованим поштовим відправленням, але до суду повернулися з відміткою «адресат відсутній за даною адресою». Причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, відзив на позов з правовим обґрунтуванням доводів та заперечень не надав. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 17 лютого 2026 року у відповідності із ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.08.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» (Товариство) та [PERSON] (Клієнт) було укладено договір № 4892679 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі - Договір). Згідно з умовами п.п. 1.2, 1.3, 1.4.1, 1.4.2, 1.8, 2.1, 2.2, 4.1, 4.2 договору ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язалося надати відповідачу на умовах строковості, зворотності, платності кредит в розмірі 8000 грн на споживчі (особисті) потреби, на платіжну картку № [NUMBER] , строком на 360 днів. За користування кредитом відповідач зобов`язався сплачувати проценти за зниженою процентною ставкою 0,01% в день, за стандартною процентною ставкою в розмірі 1,50 % за кожен день користування кредитом з періодичністю платежів кожні 10 днів у строки, передбачені Додатком № 1, та повернути кредит до 09.08.2025 р. /а.с. 88-98/. Згідно з Додатком № 1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4892679 від 15.08.2024 року, сторони погодили таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, зі змісту якої вбачається, що загальна вартість кредиту складає 50008 грн /а.с. 99/. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. В п. 9.7 розділу 9 договору визначено порядок укладення договору та створення і накладання електронних підписів сторін. Доступ до ІКС Товариства забезпечується через вебсайт або мобільний застосунок «Credit7». Відповідач за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «26346» підписав електронний кредитний договір, який містив усі істотні умови, і з якими відповідач ознайомився до моменту укладання. Наведене свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договорів, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до пункту 2.1 Договору товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] . Відповідно до листа ТОВ «Пейтек» № 20250401-2467 від 01.04.2025 р. /а.с. 85/ ТОВ «Лінеура Україна» виконало свої зобов`язання за договором та перерахувало відповідачу 15.08.2024 року о 22:22:11 годині на картку № [NUMBER] , номер якої надано йому позичальником та вказано в договорі, кредитні кошти в сумі 8000 грн, що також підтверджується відповіддю на запит суду АТ «Універсал Банк» /а.с. 116/. При цьому, банківська картка [NUMBER] , яка відповідає цій масці, емітована на саме ім`я [PERSON] згідно з листом АТ «Універсал Банк» вих. № БТ/9315 від 05.11.2025 року. Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідач частково здійснив оплату по тілу кредиту в сумі 4,40 грн та частково сплатив проценти в розмірі 5,60 грн. Але всупереч наведеним умовам договору та вимогам закону, відповідач належним чином свої зобов`язання за цим договором не виконував, у визначений цим договором строк заборгованість за сумою кредиту та проценти не сплатив, внаслідок чого у відповідача за розрахунком ТОВ «Лінеура Україна» утворилась заборгованість зі сплати процентів станом на 31.03.2025 року в сумі 26272 грн 67 коп. /а.с. 71-74/. Слід зазначити, що 31.03.2025 р. між ТОВ «Лінеура Україна» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (Фактор) було укладено договір факторингу № 31/03/2025, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» право грошової вимоги щодо відповідача /а.с. 56-60/. Так, за умовами п. 1.1 вказаного договору факторингу Фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані визначені в реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору факторингу. На виконання вимог п. 1.2 цього договору факторингу ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» сплатило ТОВ «Лінеура Україна» за відступлення права вимоги за договором факторингу № 31/03/2025 від 31.03.2025 року ціну продажу, що підтверджується платіжною інструкцією /а.с. 22/, а також між сторонами договору факторингу 31.03.2025 р. підписано Акт прийому- передачі реєстру боржників /а.с.66, зворот/. Таким чином, відповідно до витягу з реєстру боржників, який є додатком № 1 до договору факторингу № 31/03/2025 від 31.03.2025 року, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4892679 від 15.08.2024 року /а.с. 84/. Про зміну кредитора за договором № 4892679 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 15.08.2024 року [PERSON] був повідомлений шляхом направлення йому ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» листа на електронну пошту /а.с.70/. Після відступлення права грошової вимоги за вказаним договором, позивач за період з 01.04.2025 року до 09.08.2025 року за 131 календарних днів донарахував відповідачу проценти кредитом у розмірі 15710 грн 60 коп. з межах строку дії договору /а.с. 75/. Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Однак, всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення позивача, відповідач не виконав своїх зобов`язань. Після відступлення права грошової вимоги, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості за договором, незважаючи на те, що строк повернення кредиту вже настав. Водночас, перевіряючи доводи позивача щодо нарахованої суми процентів за користування кредитом в межах заявленого позивачем періоду стягнення, суд виходить з наступного. 22 листопада 2023 року прийнято Закон України № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон № 3498-IX), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (п. п. 6 п. 5 Розділу І Закону № 3498-IX) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (п. п. 13 п. 5 Розділу І Закону № 3498-IX). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно з п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: з 24.12.2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23.04.2024 - денна ставка не більше 1,5 %, з 21.08.2024 - денна ставка не більше 1 %. Як встановлено вище, що відповідач уклав договір, отримавши кредитні кошти, 15.08.2024 р., тобто після набрання чинності Законом № 3498-IX. Враховуючи викладене, суд вважає, що розмір процентів за користування кредитом не мав виходить за граничні межі відсотків, встановлених законом на момент їх нарахування. Виходячи з викладеного, проценти підлягають розрахунку наступним чином. За період з 15.08.2024 р. по 24.08.2024 р., 8 грн (за зниженою ставкою 0,01 % в день, в межах заявлених вимог); за період з 25.08.2024 р. по 09.08.2025 р. 27984 грн 60 коп. ((8000-4,40) x 1 x 350 : 100). Загальна сума процентів, яка підлягає стягненню з відповідача за вказаним договором становить 27987 грн 00 коп. (27992,60-5,60). Позивач в позовній заяві також просив суд в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України зобов`язати орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексуУкраїни. Відповідно до частин 10, 11 статті 265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Таким чином, норма частин 10, 11 статті 265 ЦПК України передбачає, що лише приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України. Натомість позивач просив обумовити у рішенні нарахування інфляційних витрат та 3 % річних, відповідно до статті 625 ЦК України, нарахування яких не є предметом позову про стягнення заборгованості за кредитним договором. Окрім того, відповідно до п. 18 Перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). За таких обставин, вимога щодо зобов`язання органу (особи), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних суперечить нормам Цивільного кодексу України і Цивільного процесуального кодексу України та задоволенню не підлягає. Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідач в даній справі не скористався своїми правами щодо подання відзиву, заперечень на позовну заяву, доказів на їх підтвердження. З урахуванням наведених висновків щодо неналежного виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором зі своєчасного повернення кредиту, сплати процентів, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором у загальному розмірі 35982 грн 60 коп. На думку суду, наявність та розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» у вказаному вище розмірі витікає з умов укладених угод, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. З огляду на викладене, суд вважає за правомірне позов задовольнити частково. Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним вимогам. Так, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно розміру задоволених вимог в розмірі 1744 грн 13 коп. Що стосується витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024 р., укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М.М., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію ордера на надання правничої допомоги, копію заявки № 10906 на виконання доручення до договору № 10/12-2024 р. від 10.12.2024 р., копію акту № 10906 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно з договором № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 р., рахунок на оплату № 10906-22/09-2025 від 22.09.2025 р., який за умовами п. 4.8 договору № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024 р. позивач зобов`язався оплатити протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішенням суду по справі законної сили /а.с. 34, 54-55, 77, 78-79, 82, 83/. Клопотання та/або заперечення від відповідача щодо зменшення заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу на адресу суду не надходило. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати за надання професійної правничої допомоги пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 7200 грн 00 коп.

Outcome: partial