Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника адвоката Філотову В. К. звернувся до суду з позовом заявою до Харківської міської ради, третя особа: Товарна біржа «Харківська товарна біржа», в якій просить визнати за ним право власності на житловий будинок садибного типу, розташований по [ADDRESS] , у порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Спадщину після смерті матері позивач прийняв шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Проте, постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округа Ярмак О.О. від 04.09.2024 р. № 46/02-31 йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері на житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами, оскільки позивачем до нотаріальної контори подано правовстановлюючий документ на житловий будинок договір купівлі-продажу, посвідчений Харківською товарною біржою 19.09.1997 р., який не відповідає вимогам ст. 227 ЦК України (1963 року) щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку. З огляду на викладене, позивач змушений звернутися до суду з цим позовом. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.05.2025 справу передано для розгляду судді Глос М.Л. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 27.06.2025 відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 10.11.2025 позивачем, в інтересах якого діє адвокат Філатова В.К., подав до суду клопотання про витребування доказів, у якому просив витребувати у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Ярмак Олени Олександрівни (адреса розташування робочого місця: місто Харків, вулиця Євгенія Єніна, будинок № 11) копію спадкової справи № 10/2024, відкритої після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , посилаючись на те, що саме матеріали спадкової справи дозволять суду встановити факт подання заяв про прийняття спадщини, склад спадкового майна, коло спадкоємців та наявність або відсутність виданих свідоцтв про право на спадщину, що є ключовим для правильного вирішення справи. Позивач не має можливості самостійно отримати матеріали спадкової справи, оскільки така інформація становить нотаріальну таємницю (ст. 8 Закону України «Про нотаріат») і може бути надана лише на вимогу суду. 18.12.2025 року на підставі протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями з підстав звільнення [PERSON] з посади судді Київського районного суду м.Харкова, зазначена цивільна справа розподілена в провадження судді Колесник С.А. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25.12.2025 року справу прийнято до розгляду. Призначено підготовче судове засідання. Витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Ярмак Олени Олександрівни (адреса розташування робочого місця: місто Харків, вулиця Євгенія Єніна, будинок № 11) копію спадкової справи № 10/2024, відкритої після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На виконання ухвали суду від 25.12.2025 від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Ярмак О.О. до суду 13.01.2026 надійшла копія спадкової справи №10/2024 після [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 23.01.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] - адвокат Філатова В.К. у судове засідання не з`явилася, 13.02.2026 подав до суду клопотання про проведення судового засідання без її участі. Вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить її задовольнити. Представник відповідача Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки (а.с.87), причини неявки суду не повідомив, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Представник третьої особи Товарної біржі «Харківська товарна біржа» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки (а.с.84), причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною 2 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, [PERSON] [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Четвертим відділом державної реєстрації актів громадського стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 19.02.2024 р. (а.с.11). 30.07.2024 приватним нотаріусом ХМНО Ярмак О.О. зареєстровано спадкову справу №72768319, спадкодавець [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №77813274 від 30.07.2024 (а.с.16). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами та підвалом 1972 року забудови загальною площею 107,8 кв.м., житловою площею 57,6 кв.м., вбиральня літ. «Б» 1972 року забудови, альтанка літ. «Д» 2001 року забудови, сарай літ. «Е» 2001 року забудови, льох літ «З» 1972 року забудови, питна колонка № 4 1972 року забудови та огорожа № 7, 9, 10, 11, 12, 13, 14, збудована протягом 1999-2009 років, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок житловою площею 56,8 кв.м. (літ. «А-1») та надвірними будівлями літ. «Б» (вбиральня), літ. «В» (сарай) і спорудами № 1, 2, 3, 5, 6 (огорожа), [ADDRESS] був набутий [PERSON] , що померла [INFO] , на підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 19.09.1997 р. був укладений на бланку 001569 Харківської товарної біржі між продавцем « [PERSON] » (мовою оригіналу), від імені якої діяла брокер брокерської контори № 203 [PERSON] , та покупцем [PERSON] , від імені якої брокер брокерської контори № 203 [PERSON] , та зареєстрований Харківською товарною біржою за реєстраційним Н5-233 (а.с.25). Державну реєстрацію права власності на житловий будинок за [PERSON] , що померла [INFO] , було здійснено Державним комунальним підприємством Харківського міського бюро технічної інвентаризації 29.09.1997 р. за реєстровим № 48335, про що на договорі купівлі-продажу нерухомості Н5-233 від 19.09.1997 р. міститься відповідна відмітка (а.с.25 зв.бік). Заповіту [PERSON] не залишила. [PERSON] є рідним сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 03.02.1970 Палацом новонароджених м.Харкова (а.с.70 зв.бік) і відноситься до спадкоємців першої черги за законом відповідно до частини першої статті 1261 ЦК України. [PERSON] з 01.10.1997 р. має зареєстроване місце проживання та постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 24.12.2025 (а.с.43). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. 04.09.2024 позивач звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Ярмак О.О. з заявою про видачу свідоцтва про права на спадщину за законом після смерті [PERSON] , що померла [INFO] . Приватним нотаріусом Ярмак О.О. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 46/02-31 від 04.09.2024 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що належав [PERSON] , яка померла [INFO] . Підставою відмови в оформленні спадщини приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ярмак О.О. зазначено невідповідність вимогам законодавства наданого правовстановлюючого документу на спадкове майно договору купівлі-продажу нерухомості від 19.09.1997 р., оскільки згідно з вимогами статті 227 ЦК України (1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку має бути посвідчений нотаріально. Інших підстав для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ярмак О.О. не встановлено (а.с.23). Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 46/02-31 від 04.09.2024 р. позивачем не оскаржувалась. Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (частина перша статті 1217 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). Відповідно до частини першої, третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Таким чином, позивач прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , що померла [INFO] , зобов`язаний здійснити оформлення прав на нерухоме майно, що входить до складу спадщини. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють нотаріальну дію з видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно частини третьої статті 47 Закону України «Про нотаріат» для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства. Таким чином, встановленню підлягає факт належності [PERSON] , шо померла [INFO] , на момент відкриття спадщини права на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . На час укладання спірного договору купівлі-продажу нерухомості Н5-233 від 19.09.1997 р. правові умови створення та діяльності товарних бірж визначав Закон України «Про товарні біржі» в редакції Закону № 2932-XII від 26.01.1993 р. Відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про товарні біржі» (в редакції на час укладання договору купівлі-продажу) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про товарні біржі» (в редакції на час укладання договору купівлі-продажу) біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. При укладанні договору купівлі-продажу нерухомості Н5-233 від 19.09.1997 р. не було дотримано вимоги статті 227 ЦК України (1963 року, в редакції на час укладання договору), згідно якого договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідченим, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Відповідно до частини першої статті 47 ЦК України (1963 року, в редакції на час укладання договору) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Згідно частини другої статті 47 ЦК України (1963 року, в редакції на час укладання договору) якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Таким чином, за нормами статті 47 Цивільного кодексу УРСР 1963 року договір купівлі-продажу нерухомості, укладений як біржова угода, щодо продажу жилого будинку міг бути визнаний недійсним в судовому порядку із поверненням одержаного або відшкодуванням його дійсної вартості. Договір купівлі-продажу нерухомості Н5-233 від 19.09.1997 р. в судовому порядку не оскаржувався і є був чинним на 01.01.2004 р., коли набув чинності діючий Цивільний кодекс України. Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Відповідно до частини другої статті 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до частини першої статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. В договорі купівлі-продажу нерухомості Н5-233 від 19.09.1997 р. зазначено повний опис житлового будинку (підпункти 1.1-1.4 пункту 1 договору) та його вартість (пункт 4 договору). Відбулось повне виконання договору сторонами, реєстрація права власності на підставі договору купівлі-продажу від 19.09.1997 р. здійснена Державним комунальним підприємством Харківського міського бюро технічної інвентаризації 29.09.1997 р. за реєстровим № 48335. Таким чином, змістом договору купівлі-продажу нерухомості Н5-233 від 19.09.1997 р., укладеного у письмовій формі, підтверджується досягнення згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу, договір повністю виконаний. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач не може реалізувати своє право на оформлення спадщини на нерухоме майно, оскільки біржовий контракт не відноситься до правовстановлюючих документів, на підставі яких можуть вчинятись нотаріальні дії, а тому його право власності на спадкове майно підлягає захисту шляхом визнання права. Таким чином, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved