Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

І. Позиція сторін у справі. У лютому 2025 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь суму безпідставно списаних коштів з його рахунків у розмірі 65 500, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він має відкриті рахунки у АТ «Державний ощадний банк України» № [NUMBER] і № [NUMBER] . 23 грудня 2022 року невідомою особою без відома і згоди позивача шахрайським шляхом з пенсійної карти та кредитної карти було знято кошти у сумі 65 500, 00 грн. 22 листопада 2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання інформації щодо переміщення коштів за 23 грудня 2022 року, на що як він вказує, отримав виписки по картковому рахунку, з яких вбачається, що кошти були списані у невідомому напрямку. В подальшому, позивач звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину, на підставі чого до ЄРДР було внесено відомості за № 12022116030002023 від 24 грудня 2022 року. Позивач вважає, що банк не виконав покладені на нього обов`язки щодо збереження коштів позивача, а після повідомлення позивача про вчинення з його карткою шахрайських дій та списання з неї значних коштів, відповідач не відновив залишок коштів до того стану рахунку, в якому він перебував перед виконанням даної операції. Представник відповідача у своєму відзиві не визнав позов, заперечував проти задоволення і просив відмовити, зазначаючи, що саме з використанням облікового запису [PERSON] після реєстрації в Системі дистанційного банківського обслуговування «Ощад 24/7» (Мобільний Ощад) здійснені спірні операції, які оскаржуються позивачем, що свідчить про те, що вхід до системи дистанційного банківського обслуговування «Ощад 24/7» (нова версія "Мобільний ощад" - Flumo) та операції з переказу коштів були здійснені коректно, що можливо лише за наявності інформації для реєстрації в мобільному додатку, яка направлялась на фінансовий телефон Клієнта [NUMBER] , та реквізитів облікового запису, які були відомі виключно позивачу. Таким чином, позивач своїми діями сприяв втраті та незаконному використанню ПІН - коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, що є підставою його відповідальності за проведені операції. ІІ. Процесуальні дії. 24 лютого 2025 року вказана позовна заява надійшла до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду якої визначено суддю та передано 27 лютого 2025 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 05 березня 2025 року ухвалою судді позовну заяву залишено без руху, на виконання якої 15 квітня 2025 року представник позивача подала клопотання про усунення недоліків. 17 квітня 2025 року ухвалою судді у справі відкрито провадження, для розгляду у загальному позовному провадженні. 05 травня 2025 року представник відповідача через Електронний суд подав відзив на позов і клопотання про витребування доказів ПрАТ «ВФ Україна». 10 червня 2025 року представник відповідача через Електронний суд подав клопотання про витребування доказів в АТ «Таскомбанк». 12 червня 2025 року ухвалою суду задоволено клопотання про витребування доказів. 24 червня 2025 року на адресу суду на виконання ухвали суду від АТ «Таскомбанк» надійшли витребувані документи. 18 серпня 2025 року представник відповідача через Електронний суд подав клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, [PERSON] . 30 вересня 2025 року ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача про витребування документів у ПрАТ «ВФ Україна». 30 вересня 2025 року ухвалою суду залучено в якості третьої особи [PERSON] та витребувано додатково у ПрАТ «ВФ Україна» інформацію. Позивач [PERSON] в засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Представник відповідача АТ "Ощадбанк" Солдатенко А.М. в засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, просив вирішити справу на підставі наявних у матеріалах справи доказів та документів. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини справи. 29 вересня 2016 року [PERSON] укладено з АТ «Ощадбанк» Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (далі - ДКБО) шляхом підписання Заяви про приєднання № 2074610/290916. На виконання умов договору Банк відкрив на ім`я [PERSON] поточний рахунок № [NUMBER] , валюта гривня, на умовах тарифного пакету «Моя країна», операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). В подальшому номер рахунку змінено на № [NUMBER] в зв`язку з переходом банківської системи України на новий формат рахунків IBAN, на виконання вимог Постанови Правління НБУ від 28.12.2018 №162 «Про запровадження міжнародного номера банківського рахунку (IBAN) в Україні». 03 червня 2021 року [PERSON] також укладено з АТ «Ощадбанк» Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (далі - ДКБО) шляхом підписання Заяви про приєднання № 2074610/290916. На виконання умов договору Банк відкрив на ім`я [PERSON] поточний рахунок № [NUMBER] , валюта гривня, на умовах тарифного пакету «Мій комфорт», операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (картка/платіжна картка). Номер мобільного телефону повідомлений Банку Клієнтом, який використовується Банком для ідентифікації Клієнта, надання сервісів через Контакт центр Банку в тому числі послугу СМС інформування, та вважається фінансовим номером Клієнта є номер + [NUMBER]. 23 грудня 2022 року [PERSON] стало відомо, що з його пенсійної карти та кредитної карти було знято кошти у сумі 65 500, 00 грн. 23 грудня 2022 року [PERSON] звернувся із заявою до Білоцерківського РУП про вчинення кримінального правопорушення, на підставі чого сектором дізнання Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022116030002023 про кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою ст. 190 КК України, та розпочато досудове розслідування кримінального правопорушення. Ухвалами суду від 12 червня 2025 року, 30 вересня 2025 року витребувано у Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» (ідентифікаційний код 14333937, адреса: 01601, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 15) інформацію (роздруківку в паперовому вигляді) вхідних і вихідних телефонних дзвінків та вхідних і вихідних текстових повідомлень (в тому числі змісту таких повідомлень) на номер [NUMBER] за 23 грудня 2022 року; в Акціонерного товариства «Таскомбанк» (вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, 01032) інформацію переказів коштів, здійснених 23 грудня 2022 року у період часу з 14:15 до 14:35 з карток позивача [PERSON] [NUMBER] ) та [NUMBER] ( [NUMBER] ) на картки [NUMBER] ( [NUMBER] ) та [NUMBER] ( [NUMBER] ) емітовані АТ «ТАСКОМБАНК» із зазначенням власника рахунків та його ідентифікаційних даних (ПІБ, рік народження, РНОКПП, адреса реєстрації, фінансовий номер), а також виписки по даним рахункам відносно зазначених переказів. 24 червня 2025 року на адресу суду від АТ «Таскомбанк» на виконання ухвали суду про витребування доказів, повідомило ідентифікаційні дані власника зазначених в резолютивній частині ухвали банківських платіжних карток, № [NUMBER], № [NUMBER], ПІБ: [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] , н.т. [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] . 24 січня 2026 року на адресу суду від ПрАТ «ВФ Україна» на виконання ухвали суду надійшла відповідь, у якій представник повідомив, що абонентський номер [NUMBER] станом на 23 грудня 2022 року знеособлено (анонімно) на умовах передплаченого зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», тому визначити абонента, в користуванні якого знаходився вказаний телефонний номер, не вбачається можливим. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Статтею 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Статтею 42 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» контроль за дотриманням учасниками платіжних систем нормативно-правових актів, що регламентують порядок проведення переказу, а також застосування відповідних заходів впливу, передбачених законодавством України, покладено на Національний банк України. Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду. Відповідно до ч. 3 ст. 1092 ЦК України, якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону. У відповідності до ст. 39 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» суб`єкти переказу зобов`язані виконувати встановлені законодавством України та правилами платіжних систем вимоги щодо захисту інформації, яка обробляється за допомогою цих платіжних систем. Еквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових та неналежних переказів. У відповідності до п. 32.3.2 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувана, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. При цьому банк, що списав кошти з рахунка платника без законних підстав, має сплатити платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором. Відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Згідно з Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежний платник - особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів. Так, згідно із пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до п. 8 та п. 9 Розділу VI Постанови НБУ № 705 від 05.11.2014 року «Про здійснення операцій з використання електронних платіжних засобів» : Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції (п. 8). Згідно п.9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБУ від 05.11.2014 року №705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Згідно зі ст. 7 та п. 38.1 і 38.4 ст. 38 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», режим обслуговування клієнта банків полягає у зберіганні коштів, здійсненні розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів та створенні системи захисту інформації, яка повинна забезпечувати безперервний захист інформації щодо переказу коштів на усіх етапах її формування, обробки, передачі та зберігання. Аналіз наведених вище норм вказує, що крім функцій розрахунково-касового обслуговування клієнта, банк також виконує й функцію зберігання його грошових коштів, які перебували на поточному рахунку, і несе відповідальність за безпеку власної платіжної системи, а значить і грошових коштів. Відповідно до п. 18.3 статті 18 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» при прийманні електронних документів на переказ має бути дотримана відповідна процедура перевірки електронного цифрового підпису, що дає можливість пересвідчитися у цілісності та достовірності електронного документу. У разі недотримання зазначених вимог, банк або інша установа - член платіжної системи, несуть відповідальність за шкоду, заподіяну суб`єктам переказу. Однак, позивачем не було доведено факту помилкового або неналежного переказу грошових коштів та того, що списання коштів з його рахунку було здійснено не на підставі ж його розпорядження. Разом з тим, стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом частини першої ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Згідно зі ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Відповідно до ст. 321 ЦК України ніхто не може бути незаконно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до частини першої статті 81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Частиною четвертою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У разі пред`явлення позову до неналежного відповідача, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (стаття 51 ЦПК України). Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд відмовляє у задоволенні позову. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог на тих підставах, що позивачем не було доведено помилкового або неналежного переказу грошових коштів, а також позивачем не було доведено, що саме відповідач - банк - набув та утримує спірні кошти. З наданої відповіді АТ «Таскомбанк» вбачається, що одержувачем коштів, списаних з рахунків [PERSON] 23 грудня 2022 року є [PERSON] , який є третьою особою у цивільній справі /а.с. 76-77/. Позивач клопотання про заміну первісного відповідача належним під час розгляду справи не заявляв. Суд зазначає, що банк у спірних правовідносинах діяв виключно як платіжна установа відповідно до Закону України «Про платіжні послуги», внутрішніх правил та нормативних вимог щодо здійснення переказів. Таким чином дії банку щодо списання та перерахування коштів суд вважає правомірними, а відтак позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: dismissed