Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» в особі директора, звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.08.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №358526297 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Згідно з умовами договору, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 9000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язалася повернути кредитору кошти та сплатити проценти за користування коштами. 24.12.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №МВ-ТП/14, у відповідності до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає (відступає) ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» приймає належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги від 24.12.2024 до Договору факторингу № МВ-ТП/14 від 24.12.2024, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором №358526297. 28.05.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 28/0525-01, відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 28.05.2025 до Договору факторингу № 28/0525-01 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №358526297. 16.07.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу № 16/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Представник позивача просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №358526297від 13.08.2024 в розмірі 15504,70 гривень, судові витрати по справі та витрати на професійну правничу допомогу. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 29.12.2025 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 12 годину 19.02.2026. Задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 16.01.2026 від АТ «Ощадбанк» до суду надійшла витребувана інформація. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. 19.02.2026 до канцелярії суду від відповідача надійшла заява, в якій зазначено, що позовні вимоги вона визнає, просить проводити розгляд справи без її участі. Суд, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглядає справу у судовому засіданні за відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Встановлені судом обставини. 13.08.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №358526297 у формі електронного документа з використанням електронного підпису у формі одноразового ідентифікатора. Згідно з умовами договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 11700 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання коштів та банківських металів у кредит Кредитодавця. Сума кредиту, що зазначена в п. 2.1. договору, складається з двох частин: одна частина в розмірі 9000 грн видається позичальнику в порядку, передбаченому договором (чиста сума кредиту), а інша частина в розмірі 2700 грн утримується кредитодавцем із суми кредиту шляхом зарахування однорідних грошових вимог в рахунок оплати комісії. Кредит надається строком на 184 дні, що складає 6 (шість) місяців, з метою задоволення поточних споживчих потреб позичальника (на споживчі цілі), з процентною ставкою 164,25% річних (а.с.13-21). [PERSON] також було підписано паспорт споживчого кредиту (а.с.11-12) та затверджено графік платежів (а.с.22). Договір позичальником підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора XKWB-8924. Кредитні кошти були перераховані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 13.08.2024 на платіжну картку відповідача № [NUMBER] хх-хххх-3079, емітовану АТ «Ощадбанк», що підтверджено довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі (а.с.31,33), платіжним дорученням (а.с.60), випискою за банківською картою [PERSON] за період з 13.08.2024 по 18.08.2024 (а.с.108-111). 24.12.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №МВ-ТП/14, у відповідності до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає (відступає) ТОВ ФК «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» приймає належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.44-46). Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги до Договору факторингу № МВ-ТП/14 від 24.12.2024, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 15085,93 грн (а.с.49). 28.05.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 28/0525-01, відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги від 28.05.2025 до Договору факторингу № 28/0525-01 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 15504,70 грн (а.с.52-58). 16.07.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу № 16/07/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором (а.с.61-68). Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 16/07/25-Е від 16.07.2025, ТОВ «ФК «Ейс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 15504,70 грн (а.с.69). Станом на 01.11.2025 [PERSON] має заборгованість в сумі 15504,70 грн, яка складається із: 10339,87 грн заборгованість за тілом кредиту, 5164,83 грн заборгованість за відсотками (а.с.80). Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом Між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається із наданих розрахунків заборгованості, внаслідок невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість у сумі 15504,70 грн. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання кредиту. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Копії договорів відступлення права вимоги підтверджують перехід всіх прав грошової вимоги за кредитним договором, до позивача по справі. Таким чином, судом встановлено, що на підставі Договору факторингу відбулася заміна первісного кредитора за кредитним договором на нового кредитора - ТОВ «ФК «Ейс». Оскільки відповідач не дотрималася умов, передбачених договором, допустила заборгованість в розмірі 15504,70 грн, заявою від 19.02.2026 визнала позов, то позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс» є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме: сплачений позивачем судовий збір. Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення, що визначають підстави повернення позивачу судового збору містяться у ч. 1 ст. 142 ЦПК України у якій зазначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з визнанням відповідачем позовних вимог до початку розгляду справи по суті, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від суми сплаченого судового збору, а інші 50% підлягають поверненню з державного бюджету. Щодо вимоги про стягнення правової допомоги, суд зазначає наступне. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за частиною 3 статі 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом статті 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Приписами статті 141 ЦПК України визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. Частиною 3 статті 141 ЦПК України закріплено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт (постанова ВС від 13.03.2025 по справі №275/150/22). Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн, розмір яких обгрунтований у позові, підтверджуються: договором про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 (а.с.78-79); додатковою угодою №25771069301 від 11.09.2025 до вказаного договору (а.с. 77), актом прийому-передачі наданих послуг від 25.11.2025 (а.с.25). З огляду на зазначені норми права, встановлені обставини справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягають задоволенню, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, за відсутності клопотання відповідача про зменшення їх розміру.

Outcome: approved