Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

19 листопада 2025 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з 06.11.2019 року перебувала в шлюбі із відповідачем. Від даного шлюбу у сторін є спільний син [PERSON] , [INFO] . Відповідач у вихованні дитини участі не приймає, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча він є працездатним. Тому, позивачка звертається до суду з вимогою про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання сина в розмірі 25 % всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Ухвалою суду від 02 грудня 2025 року по справі відкрито провадження та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явились, 18 лютого 2026 року подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] , повідомлений про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, 16 грудня 2025 року подав до суд заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані суду докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.11.2019 року, який було розірвано за рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.02.2021 року у справі № 686/23999/20 (набрало законної сили 23.03.2021 року). Від даного шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] ). Як вбачається із відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданих 18.11.2025 року Віньковецькою селищною радою, позивачка [PERSON] зареєстрована разом з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до статті 181 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У силу положень статей 183, 184 СК України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилалась позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). Згідно ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно положень ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень ч. 2 ст. 77, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Частина 1 ст. 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина чим порушує вимогу ст. 180 СК України, згідно якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд висновує, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача [PERSON] слід стягнути аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не меншому 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду (19 листопада 2025 року) і до повноліття дитини. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, доказів непрацездатності суду не надано, а тому має можливість надавати допомогу своїй неповнолітній дитині. При цьому враховується стан здоров`я, матеріальне, сімейне становище відповідача та позивача. Судовий збір по справі відповідно до вимог ст. 141 ЦПК стягується з відповідача в дохід держави у розмірі 1211 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved