Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

25.12.2025 року АТ "КРЕДОБАНК" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що 27.05.2022 року між АТ "Кредобанк" та [PERSON] укладено кредитний договір №О26204021692515/980/, відповідно до умов якого відповідачу надано кредитні кошти в сумі 21387,62 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 30,00% річних. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, проте відповідач не дотримувався його умов, внаслідок чого станом на 02.12.2025 року, у нього виникла заборгованість в сумі 43630,65 грн., з яких: 21387,62 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 22243,03 грн. - заборгованість за відсотками. Посилаючись на викладене, просила стягнути з відповідача заборгованість за вищевказаним кредитним договором у розмірі 43630,65 грн., сплачений під час подачі позовної заяви судовий збір в сумі 2422,40 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх повністю. В разі неявки відповідача просила провести заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, у визначений строк відзив до суду не направив, тому у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за заявою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з викладеного, суд вбачає за можливе розглянути справу по суті за відсутності належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи сторін та їхніх представників. Вивчивши письмові матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого висновку. Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 ЦК України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Як вбачається з матеріалів справи 27.05.2022 року між АТ "Кредобанк" та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №О26204021692515/980/, відповідно до умов якого відповідачу надано кредитні кошти в сумі 21387,62 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 30,00% річних. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. надавши відповідачу кредитні кошти. Із матеріалів справи слідує, що відповідач не виконав умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 02.12.2025 року йому нараховано заборгованість в сумі 43630,65 грн., з яких: 21387,62 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 22243,03 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. На підставі ч. 2 ст. 1054 ЦК України, положення статей 1048 та 1050 ЦК України застосовуються до правовідносин, що виникають за укладеним сторонами договором. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначається вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Статтею 525 ЦК України, передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, які б спростовували наведені вище письмові докази у справі, у тому числі, і щодо розміру заборгованості за кредитним договором, відповідач суду не надав. Оскільки, судом встановлено, що відповідач порушив взяті на себе кредитні зобов`язання, то вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 43630,65 грн. підлягають повному задоволенню. Також підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн., так як, стягнення вказаних витрат передбачено ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved