Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Бучанська міська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Стрельцова Ірина Михайлівна, приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округуБілоконь Світлана Іванівна про визнання шлюбу недійсним, визнання договорів дарування житлового будинку і земельної ділянки недійсними, визнання заповітів та довіреності недісними, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивував тим, що [INFO] помер батько [PERSON] [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася на належне йому майно: житловий будинок з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] , належний спадкодавцю на підставі договору дарування від 06.04.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Копиловою В.В. за реєстровим №2-985, право власності зареєстроване за спадкодавцем в КП КОР "Ірпінське БТІ" 05.07.2007 року в книзі 29-92, номер запису 34, реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 17696994; земельну ділянку площею 0,0355 га за адресою [ADDRESS] , належну спадкодавцю на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯД №925309, виданого на підставі договору дарування земельної ділянки від 06.04.2007 року №2-989 від 29.11.2007 року №010734000825; автомобіль Skoda Fabia Elegans 2004 року виготовлення, сірого кольору, кузов № [NUMBER] , н.з. [NUMBER] , дата реєстрації 05.03.2004 року; причіп до легкового автомобіля ПЛ 01 2003 року виготовлення, синього кольору шасі № [NUMBER] , н.з. [NUMBER] , дата реєстрації 16.04.2004 року; грошові вклади з компенсаційними нарахуваннями на ім?я спадкодавця в операційній частині [NUMBER] філії головного управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" на рахунках [NUMBER] ; 9760915515187; [NUMBER] ; в ТВБВ №126/0713 на рахунках [NUMBER] ; 976091553499; [NUMBER] ; [NUMBER] ; в ТВБВ №10026/0714 на рахунках [NUMBER] ; [NUMBER] ; в ТВБВ №10026/0719 на рахунку [NUMBER] ; комерційно-виробниче приватне підприємство "Мечта" , зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців 23.06.1992 року, адреса: 08292 м. Буча вул. Вокзальна №71-б. Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом є його діти: [PERSON] та [PERSON] . У встановлений законом строк [PERSON] звернувся із заявою в порядку ст. 1268-1270 ЦК України про прийняття спадщини до Бучанської міської державної нотаріальної контори. [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не прийняв ні фактично, ні шляхом звернення із відповідною заявою до нотаріальної контори. В нотаріальній конторі [PERSON] стало відомо, що, окрім нього, із заявами про прийняття спадщини звернулися онуки померлого - [PERSON] і [PERSON] . Також стало відомо про наявність заповітів, складених від імені покійного 25.12.2007 року на користь [PERSON] , якій від імені покійного було заповідано належні йому на праві приватної власності житловий будинок та земельну ділянку за адресою [ADDRESS] ; від 12.06.2008 року на користь [PERSON] з покладенням на нього обов?язку надати [PERSON] права довічного користування житловим будинком і земельною ділянкою, належними покійному на праві приватної власності, а також на користь [PERSON] та [PERSON] , яким від імені покійного було заповідано в рівних частках майнові права та обов?язки, які будуть належати покійному на день його смерті; від 13.05.2011 року на користь [PERSON] , якій від імені покійного були заповідані належні йому житловий будинок та земельну ділянку за адресою [ADDRESS] та на користь [PERSON] і [PERSON] , яким від імені покійного було заповідано все інше майно, яке йому належить, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, а також майнові права та обов?язки, які будуть належати покійному на день смерті в рівних частках. Крім того, частину майна, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку, площею 0,0355 га за адресою [ADDRESS] від імені покійного батька [PERSON] за його життя 05.08.2011 року було подаровано [PERSON] . Вказані договори посвідчені приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу I.М. Стрельцовою відповідно за реєстровими №№ 1666, 1672. Також нотаріус Сєдова О.В. повідомила про реєстрацію шлюбу від імені спадкодавця [PERSON] з [PERSON] 26.04.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бучанського МЮ в Київській області. Крім того, від імені покійного батька [PERSON] була складена довіреність, посвідчена 01.12.2011 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Білоконь С., реєстровий №2414, про розпорядження належних покійному на праві приватної власності автомобіля SKODA FABIA ELEGANS 2004 року виготовлення, сірого кольору, кузов № [NUMBER] , н.з. [NUMBER] , дата реєстрації 05.03.2004 року та причепа до легкового автомобіля ПЛ 01 2003 року виготовлення, синього кольору шасі № [NUMBER] , н.з. [NUMBER] , дата реєстрації 16.04.2004 року, на користь відповідача [PERSON] , який є сином відповідачки [PERSON] . Вказаною довіреністю від імені спадкодавця було наділено відповідача [PERSON] окрім його представництва ще й правом вчинення від його імені правочинів щодо користування, експлуатації та продажу вказаних автомобіля та причепа. [PERSON] вважає, що складені заповіти від імені покійного [PERSON] від 25.12.2007 року, 12.06.2008 року, 13.05.2011 року, довіреність від 01.12.2011 року, реєстрація шлюбу від імені покійного [PERSON] з [PERSON] 26.04.2011 року та укладені від імені покійного [PERSON] договори дарування житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки площею 0,0355 га за адресою [ADDRESS] 05.08.2011 року не відповідають дійсності, оскільки із вказаних документів та із копії паспорта батька вбачається, що підписи та почерк від його імені не співпадають, суттєво відрізняються від підпису [PERSON] у його паспорті та почерку. Відповідачка [PERSON] разом із своїм сином відповідачем [PERSON] скористалися паспортом покійного батька, тим більше покійний [PERSON] мав намір розпорядитися своїм майном на користь [PERSON] . За таких обставин, вважає, що складені від його імені заповіти, довіреність, реєстрація шлюбу з [PERSON] , договори дарування не відповідають волевиявленню спадкодавця та повинні бути визнані недійсними. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2015 року позов було передано на розгляд судді [PERSON] . Ухвалою суду від 07.09.2015 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 10.12.2015 року провадження по справі було зупинено на час проведення посмертної судово-почеркознавчої експертизи. Ухвалою суду від 05.01.2017 року провадження по справі відновлено. 24.01.2017 року [PERSON] було подано уточнену позовну заяву. Розпорядженням Ірпінського міського суду Київської області від 26.09.2017 р. справу призначено до повторного автоматичного розподілу, у зв`язку з тимчасовим відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя на два місяці згідно рішення Вищої ради правосуддя від 01.08.2017 р. №2320/0/15-17. Після автоматичного розподілу автоматизованою системою документообігу від 26.09.2017 року справу передано на розгляд судді Пархоменко О.В. Ухвалою суду від 27.09.2017 року було прийнято справу до свого провадження та призначено справу до судового розгляду. 15.05.2018 року [PERSON] було подано уточнену позовну заяву. 20.06.2018 року [PERSON] було подано заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просив: визнати недійсним шлюб, зареєстрований 26.04.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бучанського міського управління юстиції у Київській області від імені [PERSON] і [PERSON] за актовим записом №18; визнати недійсним Договір дарування житлового будинку від 05 серпня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Стрельцовою І.М. та зареєстрований в реєстрі за номером №1666; визнати недійсним Договір дарування земельної ділянки від 05 серпня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Стрельцовою І.М. та зареєстрований в реєстрі за номером №1672; визнати недійсними заповіти, складені від імені [PERSON] та посвідчені приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Стрельцовою І.M. 25 грудня 2007 року за номером № 3909, 12 червня 2008 року за номером №1460, 13 травня 2011 року за номером №969; визнати недійсною довіреність, складену від імені [PERSON] 01 грудня 2011 року, посвідчену приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Білоконь С.I. та зареєстровану в реєстрі а номером №2414; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на наступне майно: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,0355 га, кадастровий номер 3210945300:01:120:0090, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,1500 га, кадастровий номер 3210945300:01:120:0011, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; автомобіль Skoda Fabia Elegans 2004 року випуску, державний номер [NUMBER] , номер кузова № [NUMBER] , що належав спадкодавцю на праві власності; причіп марки ПЛ 01, тип причіп легковий - В, шасі № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , 2003 року випуску; майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунках, відкритих на ім?я [PERSON] в АТ «Ощадбанк»: № [NUMBER] в операційній частині банку в сумі 1783,95 гривень; №9760915515187 в операційній частині банку в сумі 97,65 гривень; №12206 в операційній частині банку в сумі 0,01 гривень; №14826 у територіальному відокремленому безбалансовому відділенні №10026/0713 в сумі 0, 42 гривень; №976091553499 у територіальному відокремленому безбалансовому відділенні №10026/0713 в сумі 4310,90 гривень; №29969 у територіальному відокремленому безбалансовому відділенні №10026/0713 в сумі 1001,30 гривень; № 0570495 у територіальному відокремленому безбалансовому відділенні №10026/0713 в сумі 0,20 гривень; №9760915512259 у територіальному відокремленому безбалансовому відділенні №10026/0714 в сумі 13 763,40 гривень; №25323 у територіальному відокремленому безбалансовому відділенні № 10026/0714 в сумі 0,87 гривень; №03909 у територіальному відокремленому безбалансовому відділення №10026/0719 в сумі 1,77 гривень; корпоративні права у вигляді 100% частки в статутному капіталі Комерційно - виробничого приватного підприємства «МЕЧТА», ідентифікаційний код юридичної особи 13724136, що зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 23.06.1992 року, номер запису: 1 357 120 0000 000772, місцезнаходження: 08292, Київська область, місто Буча, вул. Вокзальна, будинок 71-Б. 27.08.2018 року від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на заяву про збільшення позовних вимог, у якому категорично не погодилась із позовними вимогами та просила відмовити у задоволенні позову. 30.10.2018 року від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив на заяву про збільшення позовних вимог, у якій викладені заперечення на доводи відповідачки. Відповідно до Рішення Вищої Ради Правосуддя від 29.08.2019 № 2285/0/15-19 суддю Ірпінського міського суду Київської області [PERSON] звільнено у відставку. Відповідно до витягу з розпорядження керівника апарату Ірпінського міського суду Київської області № 125 від 11.11.2019 року справу № 367/6425/15-ц передано на повторний автоматизований розподіл між суддями. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2019 року, позовну заяву передано на розгляд судді [PERSON] . Ухвалою суду від 02.12.2019 року було прийнято справу до свого провадження та призначено справу до судового розгляду. Відповідно до Рішення Вищої Ради правосуддя від 14.09.2021 року № 1989/0/15-21 суддю Ірпінського міського суду Київської області [PERSON] звільнено у відставку. Відповідно до витягу з розпорядження керівника апарату Шолкової Т.М. від 22.09.2021 року № 58 справу № 367/6425/15-ц передано на повторний автоматичний розподіл. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2021 року справу № 367/6425/15-ц передано для розгляду судді Шестопаловій Я.В. Ухвалою суду від 11.10.2021 року було прийнято справу до свого провадження та призначено розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 19.12.2022 року провадження по справі було зупинено у зв`язку зі смертю позивача [PERSON] до вступу у справу правонаступників позивача. Ухвалою суду від 23.08.2023 року провадження по справі відновлено. Ухвалою суду від 04.07.2024 року залучено до участі у цивільній справі №367/6425/15-ц правонаступника позивача [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 05.05.2025 року залучено Акціонерне товариство «Сенс Банк» до участі у цивільній справі № 367/6425/15-ц у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Ухвалою суду від 16.09.2025 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні, на підставі ст. 241 ЦПК України, суд закінчив з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів ст. 242 ЦПК України. Представник позивача адвокат Вожакіна Т.В. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідачки адвокат Шевченко З.В. в судовому засіданні позовні вимоги заперечили в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином. В матеріалах справи містяться заяви [PERSON] , [PERSON] про розгляд справи без їх участі. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Бучанська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Стрельцова Ірина Михайлівна, приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Білоконь Світлана Іванівна, Акціонерне товариство «Сенс Банк», в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином. В матеріалах справи містяться заяви представника Бучанської державної нотаріальної контори про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори. Заслухавши представника позивачки, представника відповідачки, дослідивши докази, після переходу до стадії ухвалення судового рішення, в судовому засіданні, в порядку статті 244 ЦПК України, повідомлено, що повний текст рішення буде складено протягом десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам наявним у справі, в їх сукупності, дотримуючись принципів об`єктивності, диспозитивності цивільного судочинства, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер батько [PERSON] - [PERSON] , по підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . 26 квітня 2011 року [PERSON] зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . 13 травня 2011 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Стрельцовою І.М. посвідчено заповіт, зареєстрований в реєстрі за №969, відповідно до якого [PERSON] на випадок смерті земельну ділянку та житловий будинок, розташовані за адресою: [ADDRESS] , заповів [PERSON] , а все інше належне йому майно заповів в рівних частках [PERSON] та [PERSON] . В свою чергу, раніше складені [PERSON] заповіти від 25.12.2007 року та від 12.06.2008 року, посвідчені приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Стрельцовою І.М. та зареєстровані в реєстрі за №№3909, 1460, заповідачем скасовані. Також, судом встановлено, що 05 серпня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договори дарування будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , посвідчені приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Стрельцовою І.М. та зареєстровані в реєстрі за №№1666, 1672. Крім того, встановлено, що 01 грудня 2011 року [PERSON] видав довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Білоконь С.I. та зареєстровану в реєстрі за №2414, якою уповноважив [PERSON] бути його представником в органах ДАІ та всіх інших установах, підприємствах та організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності з питань, пов?язаних із вчиненням правочинів щодо користування, експлуатації та продажу належними [PERSON] на праві власності транспортними засобами: автомобілем марки SKODA, модель FABIA ELEGANS, тип - легковий седан, шасі - № [NUMBER] , реєстраційний номер - [NUMBER] , рік випуску - 2004; причепом марки ПЛ 01, тип - причіп легковий-В, шасі - № [NUMBER] , реєстраційний номер - [NUMBER] , рік випуску - 2003. Слід зазначити, що у провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебувала цивільна справа № 367/8241/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Бучанська міська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Стрельцова Ірина Михайлівна, приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Білоконь Світлана Іванівна про встановлення факту родинних відносин із спадкодавцем, визнання шлюбу недійсним, визнання договорів дарування недійсними, визнання заповітів та довіреності недійсними, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 16.06.2015 року у цивільній справі № 367/8241/13-ц позов задоволено частково. Встановлено факт родинних відносин, а саме що [PERSON] , який помер [INFO] є рідним батьком [PERSON] [INFO] . В іншій частині позову відмовлено. Вищевказане рішення суду залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 06.08.2015 року. Судом у цивільній справі № 367/8241/13-ц встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними станом на 25.12.2007 року, 12.06.2008 року, 26.04.2011 року, 13.05.2011 року, 05.08.2011 року та 01.12.2011 року, що підтверджується Висновком судово-психіатричного експерта №40ц, проведеного експертами Ктітарєвим О.М. та [PERSON] , 01.04.2015 року. Таким чином, для даної справи є преюдиціальним той факт, що під час укладання від імені [PERSON] заповітів, довіреності, договорів дарування, останній міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В межах цивільної справи №367/6425/15-ц судом призначено посмертну судово-почеркознавчу експертизи. За результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи надано Висновок експерта № 466/467/16-32 від 29.11.2016 року. Згідно вищезгаданого висновку експерта, підписи від імені гр. [PERSON] , які підлягали дослідженню в наданих документах, виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів. Підпис від імені [PERSON] в договорі дарування будинку [ADDRESS] від 05.08.2011 та у договорі дарування земельної ділянки пл. 0,0355 га по [ADDRESS] , виконані [PERSON] . Підпис від імені [PERSON] в довіреності від 01.12.2011 від імені доручителя - виконаний [PERSON] . Підпис від імені [PERSON] в заповітах від 25.12.2007, від 12.06.2008 та від 13.05.2011 в графі «підпис» - виконані [PERSON] . Рукописні записи (почерк) вчинений на вказаних заповітах перед графою «підпис» - виконано [PERSON] . Підпис від імені [PERSON] в акті реєстрації шлюбу N?18 від 26.04.2011 між [PERSON] та [PERSON] у графі «підпис осіб, які зареєстрували шлюб «наречений»» - виконаний не [PERSON] , а іншою особою. За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року в справі № 925/642/19 зазначено, що порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно до законодавчого визначення правочином є насамперед вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинне бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин завжди передбачає дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Отже, будь-який правочин є вольовою дією, а тому перш ніж здійснювати його оцінку на предмет дійсності чи недійсності, необхідно встановити вираження волі особи (осіб), які його вчинили. Вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у статті 203 ЦК України і поширюються на вимоги до дійсності договору, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Воля сторін може бути виражена у письмовій формі. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя стаття 215 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 цього Кодексу, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчиненого ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. Статтею 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Оскільки відповідно до частини першої статті 28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов`язків під власним іменем, яке складається з прізвища, ім`я та по батькові, то і підпис має містити всі вказані складові, виконані особою власноручно (за винятком, якщо такі дії вчиняє представник особи, права якого належним чином посвідчені). Тому підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри учасника (учасників правочину), його волевиявлення, забезпечує їх ідентифікацію, а також цілісність документа, яким формалізується правочин. Можна зробити висновок, що у разі відсутності власноручного підпису сторони договору на документі презюмується, що правочин не відповідає вимогам, які встановлюються до письмової форми правочину, а також вимогам щодо вільного волевиявлення учасника правочину. Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та у разі задоволення позовних вимог зазначати у судовому рішенні, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Вказаний правовий висновок узгоджуються з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 905/1227/17. Разом з тим стороною позивача не доведено належними, достовірними та допустимими доказами, що заповіт, довіреність, договори дарування будинку та земельної ділянки не відповідають вимогам, які встановлюються до письмової форми правочину, а також не доведено, що вказані правочини вчинені без вільного волевиявлення [PERSON] , у зв`язку із чим суд відмовляє в задоволенні позову в частині визнання заповітів, довіреності, договорів дарування будинку, земельної ділянки недійсними та визнання за позивачем право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] . Щодо визнання шлюбу недійсним, суд зазначає наступне. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України). Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (частина перша статті 21 СК України). У приватному праві недійсність може стосуватися або «вражати», зокрема, правочин, шлюб. Шлюб по своїй суті не є правочином, а тому до конструкції недійсності шлюбу положення ЦК України про правочини, зокрема й норми § 2 «Правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону» глави 16 ЦК України, не можуть бути застосовані. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з особою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлені статтями 38-40 цього Кодексу (частини перша-друга статті 24 СК України). Шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка. Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства (частина перша статті 40 СК України). Шлюб не може бути визнаний недійсним, якщо на момент розгляду справи судом відпали обставини, які засвідчували відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю (частина третя статті 40 СК України). Право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність якої обмежена (стаття 42 СК України). При вирішенні справи про визнання шлюбу недійсним суд бере до уваги, наскільки цим шлюбом порушені права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їхніх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення (частина друга статті 41 СК України). Як встановлено судом, підпис від імені [PERSON] в акті реєстрації шлюбу №18 від 26.04.2011 між [PERSON] та [PERSON] у графі «підпис осіб, які зареєстрували шлюб «наречений»» - виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Разом з тим, під час розгляду справи не встановлено підстав, передбачених СК України для визнання шлюбу недійсним. Враховуючи, що шлюб по своїй суті не є правочином, а тому до конструкції недійсності шлюбу положення ЦК України про правочини, зокрема й норми § 2 «Правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону» глави 16 ЦК України, не можуть бути застосовані. Аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 761/16077/19. Відтак, відсутність підпису в акті реєстрації шлюбу сама по собі не є підставою для визнання шлюбу недійсним. Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання недійсним шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Враховуючи вищевикладене, оцінюючи зібрані докази по справі в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв`язку, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 21.10.2015 року було накладено арешт на житловий будинок із надвірними спорудами та земельну ділянку пл.. 0,0355 за адресою [ADDRESS] , власником яких є [PERSON] , заборонивши дане нерухоме майно продавати, дарувати та проводити будь-які дії по його відчудженню до розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Відповідно до роз`яснень, даних у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Підставою до скасування є зміна умов, що існували на момент постановлення ухвали про забезпечення позову. Заходи забезпечення позову скасовуються судом який їх застосовував, якщо відпали підстави з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що арешт на житловий будинок із надвірними спорудами та земельну ділянку пл.. 0,0355 за адресою [ADDRESS] , власником яких є [PERSON] із забороною дане нерухоме майно продавати, дарувати та проводити будь-які дії по його відчудженню, накладений на підставі ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 21.10.2015 року підлягає скасуванню.

Outcome: dismissed