Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

До Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла вказана позовна заява, згідно з якою представник позивача адвокат Панчошенко Олександр Васильович просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який було зареєстровано 26 грудня 1987 року виконкомом Новоборисівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, запис № 38. Стислий виклад позиції позивача. 26 грудня 1987 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено запис за № 38. Від шлюбу неповнолітніх, малолітніх, непрацездатних дітей сторони не мають, спори щодо майна відсутні. Водночас шлюбні відносини фактично припинилися з серпня 2015 року та подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, однак в позасудовому порядку відповідач відмовляється розірвати шлюб. Стислий виклад позиції відповідача. [PERSON] подав заяву, згідно з якою позовні вимоги [PERSON] визнає повністю та просить розгляд справи проводити без його участі. Заяви. Представник позивача адвокат Панчошенко Олександр Васильович надіслав заяву про розгляд справи без його та [PERSON] участі. Процесуальні дії у справі. 29 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін по справі. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 26 грудня 1987 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 38, місце реєстрації: виконком Новоборисівської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Разом із тим, як встановлено судом, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, та норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При перевірці законності підстав для ухвалення судового рішення у порядку статті 206 207 ЦПК України, судом встановлено, що згідно положень статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до диспозиції статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного суду України 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Верховний Суд в постанові від 03 грудня 2020 року (справа № 456/848/16) зазначив, що суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, у зв`язку з чим приймає таке визнання.

Outcome: approved