Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

У жовтні 2025 року через систему «Електронний суд» ТОВ «Споживчий центр» звернулись до суду із позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочним Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 29 січня 2026 року позов ТОВ «Споживчий центр» задоволено, а саме стягнуто з [PERSON] на користь позивача 15050 грн. заборгованості за кредитними договорами та 2422,00 грн. судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору. 12 лютого 2026 року через систему «Електронний суд» представник позивача ТОВ "Споживчий центр" Оболонкова Ю.В. просить ухвалити додаткове рішення у справі, а саме: стягнути з відповідача на його користь судові витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн., обґрунтувавши тим, що в при зверненні до суду, у відповідності до ч.8 ст. 141 ЦПК України, було зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат в розмірі 6 000,00 грн. Частиною 1 статті 270 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно статті 141ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України). Відповідно до частини 1 та 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України). Згідно частини 6 статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. На це зокрема вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. Судом встановлено, що 01.04.2025 між Адвокатським об`єднанням "Лекс Верітас" та ТОВ "Споживчий Центр" укладено договір №01/25-СЦ про надання професійної правничої допомоги, пунктом 3.1 Договору вартість послуг визначається наступним чином: 6000,00 грн. за один позов без врахування вартості поштових витрат та судового збору, які сплачуються замовником самостійно. На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу адвоката, представником позивача до суду надано копію договору про надання правової (правничої) допомоги №01/25-СЦ від 01 квітня 2025 року, Додаткову угоду №6 від 31.12.2025 року до Договору №01/25-СЦ про надання правничої допомоги від 01 квітня 2025 року, Звіт про виконану роботу відповідно до Договору №01/25-СЦ про надання правничої допомоги від 01 квітня 2025 року та платіжна інструкція №СЦ00076976 від 10.02.2026 оплата за надання правничої допомоги згідно додаткової угоди №1 до договору №01/25-СЦ від 01.04.2025. Заява представника позивача подана відповідно до вимог та в строки визначені частиною 8 статті 141 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, та те що позов ТОВ "Споживчий Центр" задоволено і від відповідача не надходило клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 6 000,00 грн., постановивши відповідно до ч.3 ст. 270 ЦПК України, додаткове заочне рішення.

Outcome: approved