Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з цим позовом та вказала, що 19 червня 1991 року вона уклала шлюб з відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 29 червня 1991 року Криничанським відділом РАЦС Дніпропетровської області. 19 січня 2024 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 10 травня 2024 року Криничанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). [PERSON] зазначає, що в період шлюбу з відповідачем, 26 квітня 1996 року за договором купівлі продажу від 26 квітня 1996 року був придбаний за 151 552 100,00 грн. житловий будинок з господарськими будівлями, в [ADDRESS] житловий глинобитний, обкладений плиткою жилий будинок А1 жилою площею 20,5 кв.м., глинобітні сіни а1, сарай погрібник Г1, саманний сарай Б1, підвал п/д, водопровід №1, забір № 2. Зазначений житловий будинок було придбано у батька позивачки [PERSON] , який в свою чергу успадкував від рідної тітки. Факт купівлі - продажу будинку підтверджується також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 393716058 від 05 вересня 2024 року та витягом про реєстрацію права власності № 12692622 від 29 листопада 2006 року. Згідно інформаційної довідки № 20562263, сформованої 14 жовтня 2008 року, зазначено: підстава власності «договір купівлі-продажу / р/н 2-174 / 26.04.1996 / Криничанська державна нотаріальна контора. Форма власності: 1/1. Власник: [PERSON] . Крім того, в період шлюбу сторонами було придбано автомобіль КІА Ceed 1,4 GasLX 5M/T та автомобіль CHERRY моделі S11QQ, 2007 року випуску д/н [NUMBER] . Позивачка зазначає, що вказане майно було придбано в період шлюбу за сумісні кошти, тому воно є спільною сумісною власністю подружжя. Після розірвання шлюбу сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу цього майна. Тому, з урахуванням наведеного, позивачка звернулась до суду з цим позовом та просить визнати спільною сумісною власністю подружжя будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] , автомобіль КІА Ceed 1,4 GasLX 5M/T та автомобіль CHERRY моделі S11QQ, 2007 року випуску д/н [NUMBER] , а також визнати за нею право власності на частину зазначеного майна. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи сповіщений в установленому законом порядку. Згідно усталеної практики ЄСПЛ, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, рішення від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). При цьому, Судам необхідно враховувати, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивачки мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що 19 червня 1991 року вона уклала шлюб з відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 29 червня 1991 року Криничанським відділом РАЦС Дніпропетровської області. 19 січня 2024 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 10 травня 2024 року Криничанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За приписами ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 лютого 2012 року № 6-37цс11. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Згідно наявної в матеріалах справи копії договору купівлі-продажу, посвідченого 26 квітня 1996 року державним нотаріусом Криничанської державної нотаріальної контори Лісняк В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2-174, вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] належить [PERSON] . Право власності відповідача на зазначений будинок також підтверджується Інформаційною довідкою № 20562263, сформованою 14 жовтня 2008 року, копією Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 18558472 від 18 квітня 2008 року, копією технічного паспорту на житловий будинок, копією Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 18558472 від 18 квітня 2008 року та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 393716058 від 05 вересня 2024 року. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Також з матеріалів справи вбачається, що в період шлюбу сторонами було придбано автомобіль КІА Ceed 1,4 GasLX 5M/T та автомобіль CHERRY моделі S11QQ, 2007 року випуску д/н [NUMBER] . Вирішуючи питання про поділ цього майна суд враховує, що у відповідності до ч. 1 ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Як зазначено у ч. 1 ст. 70 СК України - у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Наведені обставини обумовлюють висновок суду про те, що придбаний в період шлюбу житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , а також автомобілі КІА Ceed 1,4 GasLX 5M/T та CHERRY моделі S11QQ, 2007 року випуску д/н [NUMBER] , є спільною сумісною власністю сторін, частина якої має належати позивачці, що обумовлює задоволення позову. А задоволення позову за правилами ст. 141 ЦПК України покладає на відповідача обов`язок по сплаті судових витрат на користь позивачки в розмірі 5759,31 грн.

Outcome: approved