Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулось до Золотоніського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 56 444.00 грн. Позовну заяву мотивує тим, що 22.09.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено Договір № 7094488 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір укладено в електронній формі з використанням електронного підпису. Зазначає, що 27.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу №27.05/24-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» Права Вимоги до відповідача. Вказує, що рішенням №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 56 444.00 грн., з яких: 12 000.00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 17 459.60 грн. - сума заборгованості за відсотками; 26 984.40 грн. нараховані відсотки за 113 календарних днів. За таких обставин просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість на загальну суму 56 444.00 грн. та понесені судові витрати: судовий збір у сумі 2422.40 грн та витрати на правову допомогу в сумі 10 000.00 грн. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду від 06.06.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження та судові виклики, які повернулись з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). У судове засідання представник ТОВ « ФК «Фінтраст Капітал» не з`явився. У позовній заяві просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, роти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, причини неявки суду не повідомила. Враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав, суд вважає за можливе, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 22.09.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено Договір № 7094488 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором А1837, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у сумі 12.000.00 грн (п.1.3 договору), строк кредиту 360 днів (п. 1.4 договору), періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів (п. 1.4 договору), стандартна процентна ставка за користування кредитом 1.99 % (п. 1.5.1 договору). Дата надання кредиту: 22.09.2023 року або 23.09.2023 року (п. 2.2. договору). Відповідно до повідомлення платіжного провайдера ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» від 29.05.2024 року за вих. № 7/4985 операція про перерахування коштів у сумі 12 000.00 грн на карту № [NUMBER] є успішною. Повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» від 10.12.2025 року за вих. № 20.1.0.0.0/7-251209/90736-БТ та випискою по банківській карті № [NUMBER] за період 22.09.2023 року підтверджується, що на ім`я [PERSON] емітовано платіжну банківську карту № [NUMBER] , на яку 22.09.2023 року зараховано кошти в сумі 12 000.00 гривень однією операцією. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частинами першою, другою статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. У силу положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Пунктами 5, 6, 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Судом встановлено, що 22.09.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено Договір № 7094488 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором А1837, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у сумі 12.000.00 грн (п.1.3 договору). Відповідно до повідомлення платіжного провайдера ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» від 29.05.2024 року за вих. № 7/4985 операція про перерахування коштів у сумі 12 000.00 грн на карту № [NUMBER] є успішною. Повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» від 10.12.2025 року за вих. № 20.1.0.0.0/7-251209/90736-БТ та випискою по банківській карті № [NUMBER] за період 22.09.2023 року підтверджується, що на ім`я [PERSON] емітовано платіжну банківську карту № [NUMBER] , на яку 22.09.2023 року зараховано кошти в сумі 12 000.00 гривень однією операцією. Отже, факт отримання відповідачем коштів у ТОВ «Авентус Україна» суд вважає доведеним, крім цього зазначена обставина не заперечується відповідачем. 27.05.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу №27.05/23-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» Права Вимоги до відповідача. Судом встановлено, що рішенням №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Капітал». Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Авентус Україна» та Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №27.05/23-Ф від 27.05.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 29 459.60 грн., з яких: 12 000 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 17 459.60 грн. - сума заборгованості за відсотками. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Отже, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до [PERSON] щодо погашення наявної в неї заборгованості в розмірі 29 459.60 грн. Враховуючи, що на момент укладення Договору факторингу № №27.05/23-Ф від 27.05.2023 року термін дії Договору № 7094488 від 22.09.2023 року не сплив, позиваченм було здійснено нарахування процентів за користування грошовими коштами за 113 днів (з 27.05.2024 року по 16.09.2024 року) в сумі 26 984.40 грн. З огляду на викладене, враховуючи вимоги ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що строк виконання зобов`язання настав, доказів повернення боргу станом на день розгляду справи відповідачем не надано, як і не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заявленої в позові заборгованості, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» вказаної заборгованості є обґрунтованими і підлягають до задоволення. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в користь ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» судові витрати в сумі 2422.40 гривень судового збору. Крім того, відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження понесених витрат суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Позивач просить стягнути з відповідача 10 000.00 грн. понесених витрат на правову допомогу з огляду на наступне. 10.12.2024 року між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем було укладено Договору № 10/12-2024 про надання правової допомоги 14.04.2025 року між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем була оформлена Заявка на надання правової допомоги № 8318 на виконання доручення до Договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 року на загальну суму 10 000.00 грн. Згідно складеного Акту № 8318 прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 року адвокат надав а клієнт прийняв послуги професійної правничої допомоги на загальну суму 10 000.00 грн. Заперечень проти розміру та розрахунку витрат на правову допомогу з боку відповідача не надходило. Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу слід стягнути пропорційно до суми на який позов задоволено, та виходячи з обґрунтованих витрат слід стягнути 10 000.00 грн витрат на правничу допомогу. Також, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422.20 грн судового збору. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved