Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

[PERSON] 27.09.2024 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила встановити факт прийняття спадщини після смерті доньки [PERSON] , померлої [INFO] , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном 1/5 частиною квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовної заяви зазначила, що [INFO] померла її донька [PERSON] , внаслідок смерті якої відкрилася спадщина на належну їй 1/5 частину квартири за [ADDRESS] . Після смерті доньки заявниця вступила у фактичне володіння та управління спадковим майном шляхом вселення та проживання в ньому. Також нею здійснювалися ремонтні роботи та інші дії відновлювального характеру, спрямовані на утримання вказаної квартири у задовільному стані. Крім того, від дня смерті доньки у заявниці на руках наявний оригінал договору обміну майна, який є правовстановлюючим документом на згадану квартиру. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті доньки, 16.08.2024 заявниця звернулася до нотаріуса, яким роз`яснено, що заявницею пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, у зв`язку з цим видати свідоцтво про право на спадщину є неможливим. З урахуванням наведених обставин, заявниця вимушена звернутися до суду з цією позовною заявою. Ухвалою Фортечного районного суду міста Кропивницького від 05 червня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Ухвалою Фортечного районного суду міста Кропивницького від 09 грудня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача адвокат Константінов О. Ф. надав суду пояснення по справі з посиланням на доводи позовної заяви та наявні у матеріалах справи докази . Представник Кропивницької міської ради надала заяву про розгляд справи без їх участі, за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (свідоцтво про смерть, видане Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції, актовий № 1724 від 13 червня 2001 року). Після її смерті відкрилася спадщина на 1/5 частину квартири під номером [ADDRESS] . Згідно із свідоцтвом про народження, виданим Вілковським виконавчим комітетом міської ради народних депутатів, актовий запис № 33 від 17 березня 1980 року, [INFO] народилася [PERSON] , матір`ю якої записана [PERSON] , батьком [PERSON] . Із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , звернулася [PERSON] . Державним нотаріусом надано роз`яснення, згідно з яким вбачається, що [PERSON] пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті своєї доньки [PERSON] і у зв`язку з цим, видати свідоцтво про право на спадщину є неможливим. Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.03.2025, заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, залишено без розгляду. Роз`яснено заявниці, що така справа підлягає розгляду на загальних підставах в порядку позовного провадження. При розгляді вищевказаної справи, судом визначено, що має місце спір про право на спадкування, і за таких обставин факт прийняття спадщини не може бути встановлений за правилами окремого провадження, тому на підставі ч. 6 ст. 294, ч. 4 ст. 315 ЦПК України заяву необхідно залишити без розгляду, роз`яснивши заявниці право на звернення до суду з відповідним позовом на загальних підставах. Згідно абзаців другого і третього пункту 1, абзаців першого і другого пункту 2, абзаців першого, другого і четвертого пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»: Відносини спадкування регулюються правилами ЦК (435-15), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року (абз.2 п.1). У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (1540-06) (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК (435-15) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом (абз.3 п.1). Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо Особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними (абз.1 п.2). Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо (абз. 2 п. 2). Відповідно до статей 524, 529 ЦК УРСР чинного на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями за законом першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі статтями 549, 554 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 та 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась (постанова Верховного суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2020 року справа № 305/235/17). В ухвалі від 25 листопада 2015 року у справі №6-20881ск15 Вищий спецсуд дійшов до висновку, що під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: - довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; - довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; - копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; - запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); - інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Також доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічний паспорт, реєстраційний талон) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи мають досліджуватись з врахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і за відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Факт вступу [PERSON] у фактичне володіння та управління спадковим майном, яке залишилося після смерті її доньки [PERSON] , підтверджується обставинами того, що [PERSON] , після смерті доньки, вселилася та проживала у квартирі [ADDRESS] частина якої належала померлій. [PERSON] , здійснювала ремонтні роботи та інші дії відновлювального характеру, спрямовані на утримання вищевказаної квартири у задовільному стані, що підтверджено: актом від 18.09.2024 року, складеного [PERSON] та [PERSON] , які проживали й проживають на даний час по сусідству з вказаною квартирою, показами свідка [PERSON] , яка є співвласником зазначеної квартири і була допитана судом при розгляді даної справи по суті. Окрім вищезгаданого, судом під час дослідження доказів по справі було оглянуто оригінал договору обміну майна, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Панчишиною С. С. від 12 вересня 1995 року, який є правовстановлюючим документом на квартиру під номером [ADDRESS] , наданий представником позивача, наявність якого у спадкоємця є окремою самостійною підставою для констатації факту того, що спадкоємець вступив в управління чи володіння спадковим майном після смерті спадкодавця. Задоволення судом позовних вимог позивача встановлення факту, що має юридичне значення, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] , мають для нєї юридичне значення, оскільки це є підставою для реалізації нею своїх прав, як спадкоємця і підтверджений в судовому засіданні наданими доказами. Таким чином, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність і обґрунтованість позовної заяви, а тому вона підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved