Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" звернулося до суду з позовом, в якому вказує, що 19.01.2024 між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] укладено договір № 4310607 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах, встановлених договором, ТОВ "Лінеура Україна" зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: відповідно до п. 1.2. тип кредиту кредит, сума кредиту складає 3000 грн. Згідно з п. 1.3. договору строк кредиту 360 днів: з 19.01.2024 по 13.01.2025. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. договору ТОВ "Лінеура Україна" надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. ТОВ "Лінеура Україна" свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало їй кредит в сумі 3000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] . У період з 19.01.2024 по 25.10.2024 відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора в розмірі 1884,66 грн, які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 1,91 грн та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 1882,75 грн. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 25.10.2024 ТОВ "Лінеура Україна" на підставі договору факторингу №25/10/2024 за плату відступило, а ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" набуло право грошової вимоги до відповідача. До позивача відповідно до укладеного договору факторингу від 25.10.2024 №25/10/2024 перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 4310607 від 19.01.2024 загальна сума заборгованості склала 21436,79 грн, з якої заборгованість з тіла кредиту - 2998,09 грн, заборгованості за процентами - 16938,70 грн, штрафні санкції 1500,00 грн. Станом на дату укладання договору факторингу від 25.10.2024 № 25/10/2024, строк дії договору № 4310607 від 19.01.2024 не закінчився, а тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" у період з 26.10.2024 по 13.01.2025 (80 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 5996,00 грн. Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором №4310607 від 19.01.2024 загальною сумою 27432,79 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту - 2998,09 грн, нарахованих процентів первісним кредитором - 16938,70 грн, нарахованих процентів ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" за 80 календарних днів 5996,00 грн, штрафні санкції 1500,00 грн. Просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості в розмірі 27432,79 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту - 2998,09 грн, нарахованих процентів первісним кредитором - 16938,70 грн, нарахованих процентів ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" за 80 календарних днів 5996,00 грн, штрафні санкції 1500,00 грн, та понесені судові витрати, які складаються із: витрат на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн, витрат на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 19.12.2025 справу прийнято до свого провадження суддею Іванцем В.Д. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім цього, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Також витребувано із АТ КБ Приватбанк" інформацію. 30.12.2025 до суду надійшла витребовувана із АТ КБ Приватбанк" інформація. Відповідач [PERSON] про розгляд справи була належно повідомлена, що стверджується рекомендованим повідомленням (номер відправлення R067070871618), яке повернулось на адресу суду із відміткою - адресат відмовився. Оскільки Тиврівським районним судом Вінницької області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Судом установлено, що 19.01.2024 [PERSON] ознайомилась із паспортом споживчого кредиту, підписавши його електронним підписом - [NUMBER] (а.с.70-72). Цього ж дня [PERSON] підписала електронним підписом - [NUMBER] заяву про прийняття пропозиції на укладання договору про встановлення ділових відносин та використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів (а.с.88). 19.01.2024 між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4310607 (а.с.93-103). Відповідно до умов договору на умовах, встановлених договором, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 3000,00 гривень (п.2.1). За взаємною згодою сторін сума кредиту може бути збільшена, про що сторонами укладається додатковий договір. При цьому сторони погодили, що збільшення суми кредиту можливе до дати здійснення клієнтом першого платежу за договором, відповідно до графіку платежів (п.1.3 цього Договору) (п.1.2.1). Строк кредитування 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів (п.1.3). Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: Стандартна процента ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору. Знижена процентна ставка становить 0,01% за кожен день користування кредитом (п.1.4, 1.4.1, 1.4.2). Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає (п.1.5): за стандартною ставкою за весь строк кредитування 99923,40% річних (п.1.5.1), за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 14297,67% річних (п.1.5.2). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає (п.1.6) за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 30000,00 грн (п.1.6.1), за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 27759,00 грн (п.1.6.2). Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби (п.1.8). Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] (п.2.1). Також сторони погодили додаток № 1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4310607 від 19.01.2024 - таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.103зворот). Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4310607 від 19.01.2024, додаток № 1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4310607 від 19.01.2024 - підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором - 27686. Відповідачу кредитні кошти були перераховані в обсязі та у строк, визначені умовами договору, що стверджено листом ТОВ "ПЕЙТЕК" від 01.11.2024 № 20241101-2827 (а.с.86) та витребуваною із АТ КБ "Приватбанк" інформацією (а.с.116), відповідно до якої на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] на яку 19.01.2024 було зараховано кошти в сумі 3000,00 грн. Отже, ТОВ "Лінеура Україна" умови договору виконало в повному обсязі, а відповідач, умов договору належним чином не виконав, коштів не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість. 25.10.2024 згідно з умовами договору факторингу № 25/10/2024 (а.с.59-63) ТОВ "Лінеура Україна" відступило право вимоги за кредитними договорами на користь ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал", в тому числі і за договором № 4310607 від 19.01.2024, укладеного зі [PERSON] . Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 25/10/2024 від 25.10.2024 позивач набув права вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі 21436,79 грн, з яких: 2998,09 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16938,70 грн - сума заборгованості за відсотками, 1500,00 грн - сума заборгованості за пенею, штрафами (а.с.84-85). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 4310607 від 19.01.2024 складеного ТОВ "Лінеура Україна" (а.с.75-80), заборгованість [PERSON] становить 21436,79 грн, з яких: 2998,09 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16938,70 грн - сума заборгованості за відсотками, 1500,00 грн - сума заборгованості за штрафними санкціями. Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 4310607 від 19.01.2024 складеного позивачем (а.с.81-82), заборгованість [PERSON] зі сплати відсотків за 80 календарних днів (26.10.2024-13.01.2025) становить 5996,00 грн. Між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи положення вказаних статей, ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем [PERSON] . У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування. Водночас суд зазначає, що [PERSON] відзиву на позовну заяву, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження (п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України), не подала, як і жодних доказів на спростування факту укладення договору, використання кредитних коштів чи розміру заборгованості. Разом з тим подані позивачем докази підтверджують, що [PERSON] уклала договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4310607 від 19.01.2024, отримала кредит, користувалась кредитними коштами й допустила прострочення виконання грошового зобов`язання. Крім того з розрахунку заборгованості ТОВ "Лінеура Україна" вбачається, що [PERSON] здійснювала погашення кредитної заборгованості, що свідчить про визнання нею боргу за кредитним договором і обов`язків, які виникли з цього договору. Однак, суд, перевіривши розрахунки заборгованості, дійшов висновку, що позивачем підтверджено заборгованість відповідача у розмірі 25932,79 грн, яка складається з: суми заборгованості з тіла кредиту - 2998,09 грн, нарахованих процентів первісним кредитором - 16938,70 грн, нарахованих процентів ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" за 80 календарних днів 5996,00 грн, тому в цій частині позов підлягає до задоволення. Щодо вимоги про стягнення з відповідача штрафних санкцій в сумі 1500,00 грн. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України відповідно до якого в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Отже, встановивши всі фактичні обставини справи, дослідивши кожний доказ з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, та сукупність доказів з точки зору їх достатності, надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання про стягнення витрат на оплату витрат на правничу допомогу в сумі 10000,00 грн, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як убачається з матеріалів справи, між ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" та адвокатом Столітнім М.М. 10.12.2024 укладений договір про надання правничої допомоги № 10/12-2024 (а.с.20-21). До позову додано заявку № 12943 від 05.11.2025 на виконання доручення до договору №10/12-2024 від 10.12.2024 (а.с.89-90), акт № 12943 від 04.12.2025 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 (а.с.83), рахунок на оплату № 12943-04/12-2025 від 04.12.2025 (а.с.74). Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень статей 77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" витрат на професійну правничу допомогу. Одночасно з цим, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним зі складністю справи (справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб, має невеликий обсяг досліджуваних доказів та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову), а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ціни позову, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 4000,00 грн. За таких обставин суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 4000,00 грн, тим самим частково задовольнивши дану вимогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 2289,94 грн (25932,79*2422,4/27432,79), витрат на правничу допомогу 3781,28 грн (25932,79*4000/27432,79), всього стягнути судових витрат 6071,22 грн (2289,94+3781,28).

Outcome: dismissed