Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

23 січня 2026 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та свої вимоги мотивує тим, що він з 15 жовтня 1982 року працював у АТ «Сумихімпром». 06 січня 2026 року він був звільнений з підприємства за власним бажанням відповідно до наказу № 12 від 06 січня 2026 року про припинення трудового договору. Зазначає, що станом на день звільнення відповідач не провів з ним повний розрахунок та не виплатив заробітну плату, у зв`язку з чим заборгованість по заробітній платі складає 109917 грн 57 коп. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість із заробітної плати в сумі 109917 грн 57 коп. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 січня 2026 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено судове засідання на 23 лютого 2026 року. В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач правом на відзив не скористався. У призначений до судового розгляду час представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 15 жовтня 1982 року працював слюсарем-ремонтником в АТ «Сумихімпром». На підставі наказу від 06 січня 2026 року за № 12 звільнений з підприємства за власним бажанням (вихід на пенсію) за ст. 38 КЗпП України (а.с. 9, 11-16). Згідно з наданого позивачем розрахункового листка за січень 2026 року відповідач АТ «Сумихімпром» не виплатило позивачу заробітну плату і борг за підприємством станом на кінець січня 2026 року склав 109 917 грн 57 коп., що підтверджується також повідомленням відділу бухгалтерського обліку та державної звітності АТ «Сумихімпром» від 06 січня 2026 року (а.с. 3, 4). Відповідно до статті 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно вимог статей 94, 97, 115 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати встановлюється за погодженням сторін, у відповідності до форм і систем оплати праці, норм праці, а також з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством. Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Як передбачено ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно з ч. 2 ст. 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України). Таким чином, ураховуючи обставини того, що станом на день звільнення позивача з роботи заробітна плата у розмірі 109917 грн 57 коп. йому виплачена не була, а також вказана сума заборгованості не виплачена позивачу і станом на день розгляду даної справи в суді, протилежного відповідач не довів, а матеріали справи вказаних доказів не містять, тому вказана сума заборгованості із заробітної плати підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Отже, позов підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, встановленому ст. 141 ЦПК України. Оскільки позов задоволено, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1331 грн 20 коп. (3328 грн * 0,4), ураховуючи, що позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позову на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved