Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

Адвокат Клименко Е.Н., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Вишгородського районного суду із позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області про позбавлення батьківський прав та збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 31.10.2009 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 227. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 08.11.2010 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму починаючи з 28.07.2010 року і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на користь [PERSON] , в розмірі 400, 00 грн., щомісячно, починаючи з 28.07.2010 року і до досягнення дитиною трьох років. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 28.11.2011 року шлюб між сторонами було розірвано. Прізвище після реєстрації розірвання шлюбу: йому - [PERSON] ; їй - [PERSON] . Зміна розміру аліментів для забезпечення [PERSON] , [INFO] , спричинена необхідністю забезпечення її розвитку як дитини з інвалідністю, постійна необхідність у проходженні медичних оглядів, а також забезпечення заходів для оздоровлення дитини, враховуючи, що розмір аліментів визначався, ще у 2010 році, враховуючи інфляцію, соціальні та економічні чинники, фактично визначеного рівня аліментів не вистачає. Донька сторін постійно проходить медогляди, призначається лікування. Відповідач фактично участі у вихованні та лікуванні дитини не приймає з моменту народження, її життям не цікавиться та не відвідує. Ніяким чином не допомагає та не підтримує. Аліменти добровільно не сплачує та має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 201 133, 75 грн. Тому просить змінити розмір аліментів та встановити їх наступним чином в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) та встановленого мінімуму замість 30 % не менше ніж 1 розмір прожиткового мінімуму дітей віком від 6 до 18 років. Щодо позбавлення відповідача батьківських прав зазначив, що донька сторін з народження хворіє, через родову травму двічі відкачували їй рідину з голови, має порок серця, внаслідок чого постійно хворіє на гострі респіраторні захворювання, дисбактеріоз кишечника, реніт, бронхіт, трахеїт та інші хвороби. В наслідок родової травми 03.04.2015 року комісією Київської обласної психоневрологічної лікарні № 2 було постановлено дитині діагноз та прийнято рішення про оформлення дитині інвалідності. 12.05.2015 року Опікунською радою Вишгородського району Київської області було видано висновок № 2 відповідно до якого позивачу надано згоду на проходження психіатричного обстеження її малолітньої дитини. Після проходження зазначеного обстеження їй було рекомендовано розпочати заняття з логопедом, психологом, масаж та ЛФК, що вона відразу і розпочала. 13.07.2016 року [PERSON] , [INFO] , була проведена операція вультуса з двох сторін, оскільки мала деформацію обох стоп. 25.08.2016 року ДП «Американський центр медичної допомога у м. Києві» встановлено діагноз еквінусна деформація стоп. 21.07.2016 року доцентом кафедри неврології № 2 к.м.н. [PERSON] надано консультативне заключення та [PERSON] , [INFO] , встановлено діагноз: затримка психо-мовлевневого розвитку; нижній статичний тетрапарез; синдром Денді-Уокера. Відповідно до виписок зі стаціонарного лікування КЗ КОР «КОПНЛ» № 2 від 06.04.2017 року, 21.09.2018 року, 26.07.2019 року, 28.07.2020 року [PERSON] , [INFO] встановлений діагноз: дитячий аутизм з якісними порушеннями; реципрокної соціальної взаємодії, комунікації. Системне недорозвинення мовлення І-ІІ рівнів, моторна алалія із сенсорним компонентом. Когнітивна недостатність до рівня помірної розумової відсталості. Гіперактивні форми поведінки, ситуаційна розгальмованість. Згідно психолого-педагогічної характеристики на [PERSON] , [INFO] , остання потребує постійної сторонньої допомоги та догляду з боку сторонніх осіб. Відповідно до епікризу (виписного) з медичної картки стаціонарного хворого № 11473 від 30.09.2024 року відділення № 12 КНП «Клінічна лікарня ПСИХІАТРІЯ», [PERSON] , [INFO] , встановлений основний діагноз: F84.1, F71.1, F07.9, F80.1помірна розумова відсталість у дитини за типовим аутизмом на фоні наслідків органічного ураження головного мозку. Емоційно-вольова незрілість, систематичне недорозвинення мовлення 1-2 рівня, соціальна дезадаптація. Відтак, позивач самостійно займається лікуванням дитини та самостійно оплачує її лікування. Дитину з навчальних закладів забирає виключно позивач. Відповідач, як батько дитини ухиляється від участі у вихованні, лікуванні та навчальному процесі дитини, враховуючи той факт, що дитина має проблеми зі здоров`ям, потребуй постійного нагляду, постійних медичних оглядів лікування. Позивач, як мати самостійно виховує доньку без жодної допомоги батька. Батько в свою чергу доньку жодного разу не відвідав, жодного разу не привітав з днем народження ніякої уваги не приділяє її життям не цікавиться. На підставі викладеного, в подальшому уточнивши позовні вимоги просив суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно його доньки [PERSON] , [INFO] ; збільшити розмір аліментів встановлений рішенням Вишгородського районного суду Київської області справа № 2-3158/2010 та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 17.02.2025 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 04.12.2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, представником до суду подано заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просив їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач у судові засідання не з`являвся, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, судом неодноразово вживалися заходи щодо її виклику, у тому числі шляхом розміщення оголошення на сайті суду про його виклик, не скористався своїм правом та не подав до суду відзив на позовну заяву, тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника на підставі наявних в матеріалах справи доказів. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено що, 31.10.2009 року між [PERSON] та [PERSON] , був зареєстрований шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 227, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 08.11.2010 року, яке набрало законної сили, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини задоволено. Стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму починаючи з 28.07.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] , в розмірі 400, 00 грн., щомісячно, починаючи з 28.07.2010 року і до досягнення [PERSON] трьох років. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 28.11.2011 року, яке набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 31.10.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 227 розірвано. Прізвище після реєстрації розірвання шлюбу: йому - [PERSON] ; їй - [PERSON] . З довідки виданої дошкільним навчальним закладом центр розвитку дитини «Орлятко» від 22.02.2015 року № 14 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , відвідувала ДНЗЦРД «Орлятко» та за період відвідування дитиною дошкільного закладу було відмічено, що приводить до дитячого садка і забирають мама або бабуся. З актів обстеження умов проживання дитини складених депутатами Демидівської сільської ради в присутності свідків сусідів від 25.01.2012 року та 02.05.2016 року вбачається, що було проведено обстеження умов проживання малолітньої дитини - інваліда [PERSON] , [INFO] , яка проживає по [ADDRESS] , разом із своєю матір`ю та бабусею. Дитина проживає в гарних умовах, всім забезпечена, про неї дбають мати та її родичі. Батько дитини [PERSON] з дитиною не проживає, не відвідує, не проявляє турботи та піклування, у вихованні дитини не приймає жодної участі, з матір`ю дитини знаходиться в розірваному шлюбі. З довідки виданої спеціальною загальноосвітньою школою «Надія» від 16.12.2024 року № 685, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , до 2019 року навчалася у спеціальній загальноосвітній школі «Надія» м. Києва за програмою для дітей з інтелектуальними порушеннями за класно-урочною формою навчання на базі школи. [PERSON] , як мати [PERSON] , протягом всього періоду навчання щоденно здійснювала особистий супровід учениці з першого класу з 22.09.2015 року по 13.12.2019 рік згідно розкладу п`ять днів на тиждень. Під час навчання у школі, батько дівчинки - [PERSON] не приділяв уваги навчанню та вихованню доньки. З довідки виданої Дарницьким дитячим будинком-інтернат від 16.12.2024 року № 1125 вбачається, що [PERSON] , дитина з інвалідністю з дитинства, з 13.12.2019 року перебуває у Дарницькому дитячому будинку-інтернаті на стаціонарному утриманні згідно з наказом № 256-В від 13.12.2019 року і по теперішній час. За час перебування дитини в будинку-інтернаті відвідує дитину та забирає додому тільки матір - [PERSON] . Інші особи, окрім матері, [PERSON] з грудня 2019 року не відвідували, до будинку-інтернату не приходили та не цікавилися дитиною. Матір постійно відвідує доньку, забирає додому на вихідні та свята, підтримує контакт з дитячим будинком-інтернатом, завжди спілкується з вихователями та на виклики приходить теж тільки мати. Опікунською радою Вишгородського району Київської області складено висновки № 2 від 12.05.2015 року, № 3 від 06.03.2017 року, № 2 від 27.08.2018 року, № 2 від 12.06.2019 року про проходження психіатричного обстеження малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . 13.07.2016 року [PERSON] , [INFO] , була проведена операція вультуса з двох сторін, оскільки мала деформацію обох стоп, що вбачається з виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 13592 від 15.07.2016 року. З консультативного висновку спеціаліста ДП «Американський центр медичної допомоги у м. Києві» вбачається, що [PERSON] , [INFO] , встановлений діагноз еквінусна деформація стоп. Відповідно до виписок із медичної картки стаціонарного хворого КЗ КОР «КОПНЛ» № 2 від 06.04.2017 року № 844, 21.09.2018 року № 2281, 26.07.2019 року № 1793, 28.07.2020 року № 1287, [PERSON] , [INFO] , встановлений діагноз: дитячий аутизм з якісними порушеннями; реципрокної соціальної взаємодії, комунікації. Системне недорозвинення мовлення І-ІІ рівнів, моторна алалія із сенсорним компонентом. Когнітивна недостатність до рівня помірної розумової відсталості. Гіперактивні форми поведінки, ситуаційна розгальмованість. 25.09.2019 року органом опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації Київської області складено висновок № Г-602 про доцільність влаштування малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , до Дарницького дитячого будинку-інтернату, згідно висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 12 серпня 2019 року № 609 виданий інклюзивно-ресурсним центром № 2 Дарницького району м. Києва. Відповідно до епікризу (виписного) з медичної картки стаціонарного хворого № 11473 від 30.09.2024 року відділення № 12 КНП «Клінічна лікарня ПСИХІАТРІЯ», [PERSON] , [INFO] , встановлений основний діагноз: F84.1, F71.1, F07.9, F80.1помірна розумова відсталість у дитини за типовим аутизмом на фоні наслідків органічного ураження головного мозку. Емоційно-вольова незрілість, систематичне недорозвинення мовлення 1-2 рівня, соціальна дезадаптація. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виданого заступником начальника Славутського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області вбачається, що [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 201 133, 75 грн. Службою у справах дітей та сім`ї Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Рішенням Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області від 27.01.2025 року № 20 затверджено висновок Служби у справах дітей та сім`ї Димерської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . З листа Вишгородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області від 06.06.2025 року № 819/30.18-31 встановлено, що [PERSON] , [INFO] змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », зміна імені зареєстрована Славутицьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 28.12.2017 року, актовий запис № 37. У зв`язку з чим 20.11.2025 року представник позивача - адвокат Клименко Е.Н. звернувся до Служби у справах дітей та сім`ї Димерської селищної ради, з заявою, в якій просив: внести зміни у висновок Служби у справах дітей та сім`ї Димерської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] , відносно його неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] , вказавши у ньому змінене ним прізвище [PERSON] . Рішенням Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області «Про внесення змін до висновку Служби у справах дітей та сім`ї Димерської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] , відносно його неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] », від 24.11.2025 року № 622 внесено зміни до висновку Служби у справах дітей та сім`ї Димерської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] , відносно його неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] , від 27.01.2025 року № 20 та викладено його у новій редакції згідно додатку, у зв`язку із зміною прізвища [PERSON] на прізвище « [PERSON] ». Службою у справах дітей та сім`ї Димерської селищної ради складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] , відносно його неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] . Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. В ст. 155 СК України вказано, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У ч.1 ст. 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст.164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. В ч.1 п.2 ст.164 СК України вказано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п.15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надаються дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, та і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Такими особами є один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Станом на день розгляду справи, суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про виявлення відповідачем батьківських обов`язків по вихованню, піклуванню та утриманню неповнолітньої дитини належним чином. З долучених до матеріалів справи доказів встановлено, що відповідач протягом тривалого часу не піклуються про свою дитину, не спілкується з дитиною, не цікавляться її життям, участі у вихованні не приймає. Аналізуючи наведені обставини, слід прийти до висновку, що дійсно поведінка відповідача вказує на те, що він не виявляє батьківського піклування та свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо своєї неповнолітньої доньки, а тому, з метою захисту законних прав та інтересів неповнолітньої дитини, відповідача слід позбавити батьківських прав, як такого що ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження неможливості виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню доньки, а також прояву з його боку щонайменшої батьківської турботи. Таким чином, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що відповідно до п. 2 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення його батьківських прав відносно його доньки [PERSON] [INFO] , як такого, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню доньки. Що стосується вимог про збільшення розміру стягуваних аліментів, суд зазначає наступне. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 192 ч. 1 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із Законом України «Про державний бюджет на 2026 рік» з 01 січня 2026 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 3 512 грн. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Отже, аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Стан здоров`я дитини (пункт 1 частини першої статті 182 СК України) належить до обставин, які підлягають врахуванню судом при визначенні розміру аліментів на утримання дитини (впливають на такий розмір) і, вочевидь, зміна цієї обставини, зокрема, погіршення стану здоров`я дитини після стягнення аліментів, може бути підставою для зміни раніше визначеного розміру аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За таких обставин, враховуючи збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, те що обов`язок утримувати дитину законом покладено на обох батьків, а також з урахуванням фактичних обставин справи, стану здоров`я дитини сторін, беручи до уваги той факт, що відповідачем не подано суду жодних доказів для спростування позовних вимог, суд приходить до висновку, що слід збільшити розмір аліментів, які на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 08.11.2010 року щомісячно стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , до 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Визначений судом розмір аліментів відповідає принципам розумності, є гарантованим, справедливим, розумним, необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини і не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище. Отже, суд вважає, що позовні вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню. Також суд враховує роз`яснення, викладені у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», з яких вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду, а не від дня пред`явлення позову. Враховуючи наведені роз`яснення, суд вважає за необхідне стягувати аліменти у збільшеному розмірі з дня набрання рішенням суду законної сили. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3, п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відтак, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 2 662, 40 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial