Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

У грудні 2025 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказано, що 05.09.2018 р. між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та [PERSON] укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/1038/82/0859209, відповідно до якого сума кредиту становить 10 947,20 грн., надається шляхом переказу на картковий рахунок, надається на строк 48 місяців, тобто до 05.09.2022 року, процентна ставка становить 49,90% річних. Строк надання грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає проценти за користування коштами не сплачує. 28.09.2020 між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги №114/2-39, відповідно умов якого АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відступило ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/1038/82/0859209 від 05.09.2018 р., що уклали АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та [PERSON] . Загальний розмір заборгованості становить 15 273,08 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 9 556,89 грн.; заборгованість за процентами 4276,76 грн., заборгованість за комісією 1 439,43 грн. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання по погашенню заборгованості, в зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за Договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/1038/82/0859209 від 05.09.2018 в розмірі 15 273,08 грн., витрати на правову допомогу та судові витрати. Ухвалою суду від 03.12.2025 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання представник позивача не з`явився, заявою від 08.01.2026 просив розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Причину своєї неявки не повідомила, відзив на позов не подала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 05.09.2018 р. між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та [PERSON] укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/1038/82/0859209, відповідно до якого сума кредиту становить 10 947,20,00 грн., надається шляхом переказу на картковий рахунок, надається на строк 48 місяців, тобто до 05.09.2022 року, процентна ставка становить 49,9% річних. 28.09.2020 між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір факторингу №114/2-39, відповідно умов якого АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відступило ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/1038/82/0859209 від 05.09.2018 р., що уклали АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та [PERSON] . Вказане підтверджується Договором факторингу №114/2-39, реєстром боржників до Договору факторингу № 114/2-39, актом приймання передавання реєстру боржників. Долучені до матеріалів справи розрахунки свідчать про те, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/1038/82/0859209 від 05.09.2018р., станом на час звернення до суду, виникла заборгованість у розмірі 15 273,08 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 9 556,89 грн.; заборгованість за процентами 4 276,76 грн., заборгованість за комісією у розмірі 1 439,43 грн.. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Встановивши, що позивач набув права вимоги до відповідача, як до боржника за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/1038/82/0859209 від 05.09.2018р, а також те, що останній не спростував факт наявності заборгованості за цим договором, суд прийшов до висновку про необхідність захисту прав ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» шляхом стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 13 833,65 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 9 556,89 грн.; заборгованість за процентами 4276,76 грн. Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією суд зазначає наступне. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення ч.ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19. Встановивши, що позивачем були заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача комісії - плати за надання кредиту та за обслуговування кредитної заборгованості, суд дійшов до висновку про те, що стягнення з відповідача заборгованості по комісії є безпідставним. А тому у задоволенні вимог про стягнення з відповідача комісії за надання кредиту в сумі 1 439,00 грн слід відмовити. Щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 8 000 грн., суд зазначає наступне. Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. При визначенні суми відшкодування таких витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказав, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим, та відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025 року; акт виконаних робіт № 1391 від 10.11.2025 на суму 8 000 грн, детальний опис наданих послуг до акту виконаних робіт №1391 від 10.11.2025, Суд вважає, що витрати понесені позивачем, є фактичними, відповідають обсягу наданих послуг та виконаних робіт, неминучими (у зв`язку із виконанням умов договору про правничу допомогу), справа має для позивача важливе значення. Суд дійшов висновку, що заявлений розмір витрат є обґрунтованим та доведеним, та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, також враховуючи те, що відповідач з приводу розміру правової допомоги заперечень не надав. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (90,58%) в сумі 2 194,21 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved