Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Представник позивача - адвокат Руденко Г.Б. в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до СТОВ "Нова Україна" про розірвання договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування позову посилається на те, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3, 8640 га з кадастровим номером 3524010000:02:002:0854 на території Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва, право власності на яку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав. 07.03.2011 року був укладений договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано 19.10.2011 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем СТОВ "Росія" (нова назва СТОВ "Нова Україна"), за номером 352400004002824, номер запису про інше речове право в ДРРП: 22663593. Згідно умов договору, строк дії договору 49 років, починаючи із терміну його державної реєстрації і закінчується 15 листопада 2060 року. Розмір орендної плати становить 3% (три) відсотки від нормативної грошової оцінки земель, переданих в оренду. Орендна плата вноситься орендарем до 31 грудня щорічно. Проте, вказані умови договору відповідач не виконує, орендну плату протягом певного періоду не сплачує, тому сторона позивача вважає, що несплата відповідачем орендної плати у строки, встановлені договором, є систематичною несплатою відповідачем орендної плати та, відповідно, істотним порушенням відповідачем договору, що є підставою розірвання спірного договору оренди земельної ділянки. Також прохала стягнути заборгованість з орендної плати у сумі 39855, 09 грн, тому позивач звернулася до суду з зазначеним позовом. Ухвалою судді від 01.10.2025 року провадження у справі відкрито в загальному позовному провадженні та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 13.11.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду, клопотання представника відповідача про залучення третьої особи залишено без задоволення. Відповідач подав до суду відзив, відповідно до якого представник відповідача вказав що орендна плата за клопотанням позивачки сплачувалася їй наперед, а фінансування сплати орендної плати було здійснено [PERSON] , який провів виплату за майбутні періоди в сумі 30000 гривень. Прохав у позові відмовити, застосувати позовну давність до вимог про стягнення орендної плати. Сторони до суду не з`явились. Представник позивача подала заяву про розгляд справи у відсутність за наявними матеріалами в справ. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату судового розгляду належним чином. Клопотань не надходило. Дослідивши та оцінивши письмові докази, з`ясувавши обставини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3, 8640 га з кадастровим номером 3524010000:02:002:0854 на території м. Новоукраїнка Новоукраїнського району Кіровоградської області з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва. (а.с. 10. 11). 07.03.2011 року був укладений договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано 19.10.2011 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем СТОВ "Росія" (нова назва СТОВ "Нова Україна"), за номером 352400004002824, номер запису про інше речове право в ДРРП: 22663593. Згідно умов договору, строк дії договору 49 років, починаючи із терміну його державної реєстрації і закінчується 15 листопада 2060 року. Розмір орендної плати становить 3% (три) відсотки від нормативної грошової оцінки земель, переданих в оренду. Орендна плата вноситься орендарем до 31 грудня щорічно. (а.с. 6-7) Як свідчить нотаріально посвідчена заява від 27.01.2011 року, [PERSON] , перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, діючи добровільно, без будь-якого примусу, як фізичного так і психічного, з боку інших осіб, отримала від [PERSON] орендну плату за земельну ділянку сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, належну їй на підставі Державного акту серії ІІ-КР № 029924 площею 3,86 га, виданого Новоукраїнською райдержадмінстрацією Новоукраїнського району Кіровоградської області 24.05.2002 року, зареєстрованого в книзі записів Державних актів на право приватної власності землю за № 438, в сумі 30000 гривень і будь-яких матеріальних (фінансових) претензій до [PERSON] до 27 січня 2060 року вона не матиме. Цією ж заявою дозволила [PERSON] , до зняття мораторію на дію Закону України про продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення, отримувати орендну плату від СТОВ «Росія». Всі платежі, які виникнуть в процесі переоформлення вказаної земельної ділянки у приватну власність, сплачує [PERSON] . Вказана заява посвідчена приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Українською Н.М. (а.с.37) В позові представник позивача зазначила, що орендна плата протягом багатьох років не сплачується, що і є підставою для розірвання договірних зобов`язань. Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». За змістом статті 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата є однією з істотних умов договору оренди землі. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст. 31 ЗУ «Про оренду землі», договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно зі статтею 13 вказаної редакції Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до статті 15Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, істотними умовами договору оренди землі: є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Згідно з положеннями статей 21, 22 зазначеної редакції Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Частиною першою статті 32Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зазначила, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в Главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)». Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18). Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). Велика Палата Верховного Суду у постановах від 03 липня 2019 року у справі № 289/12204/17, (провадження 14-246 цс 19), від 19 червня 2019 року у справі № 289/718/18, (провадження14-126 цс19) вказувала, що однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати (пункт «д» частини першої статті 141ЗК України). Належними доказами сплати коштів за оренду є: видатковий касовий ордер, виписаний орендарем та підписаний орендодавцем; видаткова накладна, підписана сторонами; довідка, видана податковою інспекцією, про наявність сплати коштів із земельного податку та оренди землі. Нотаріально посвідчена заява, на яку посилається відповідач, заперечуючи проти позову, не є довіреністю в розумінні Глави 17 ЦК України та Розділу 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, від 03 березня 2004 року за № 283/8882 (чинної на час виникнення спірних правовідносин), а за своєю юридичною природою є заявою, якою нотаріус 22 березня 2011 посвідчив справжність підпису [PERSON] , яка підписала заяву. У цій заяві не зазначено, за яким саме договором оренди позивач отримала від [PERSON] орендну плату в розмірі 30000 грн та за яким договором оренди землі вона повинна отримувати орендну плату в майбутньому. Крім того, відповідачем не доведено та не надано доказів того, що на час передачі позивачеві коштів у сумі 30000 грн, [PERSON] був посадовою особою товариства та діяв під час передачі коштів саме як посадова особа СТОВ "Росія". У справі відсутні будь-які відомості про те, що станом на 27 січня 2011 року СТОВ «Росія» покладала виконання свого обов`язку з внесення орендної плати за договором орендодавцю [PERSON] на [PERSON] , та що останній виконав саме цей обов`язок СТОВ «Росія» перед позивачкою. Зі змісту вищезазначеної заяви убачається, що у відносинах з позивачкою [PERSON] діяв від свого імені. За змістом цієї заяви позивач надала згоду [PERSON] на отримання ним від СТОВ «Росія» належної їй орендної плати та зобов`язався після скасування мораторію на відчуження землі переоформити право власності на земельну ділянку на [PERSON] , що може вказувати на попередню домовленість про продаж земельної ділянки у майбутньому, а не про виконання третьою особою обов`язку орендаря. Отже [PERSON] , який згідно із заявою позивачки сплатив їй 30000 грн в якості орендної плати за її земельну ділянку, не був уповноваженою відповідачем особою на виконання зобов`язання за спірним договором оренди землі. Зазначеним договором оренди, укладеним між сторонами, не передбачено отримання авансу позивачкою від [PERSON] чи отримання останнім замість позивачки орендної плати, натомість згідно п.11 зазначеного договору вказано, що орендна плата вноситься орендарем до 31 грудня щорічно. Таким чином, вказана вище заява свідчить про існування зобов`язань, які виникли між позивачкою та [PERSON] , їх зміст не підтверджує правомірність сплати орендної плати СТОВ «Росія» (СТОВ «Нова-Україна») Галенок Д.О. замість орендаря СТОВ "Нова Україна". Отже, відповідач не довів належними і допустимими доказами виконання ним умов договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати позивачці у спосіб передбачений договором, тому є підстави для задоволення позову щодо позовних вимог про розірвання договору оренди Позивач в позовній заяві стверджує, що орендну плату за 2017 2024 рік не отримувала. Відповідач прохав застосувати до вимог про стягнення орендної плати позовну давність. Відповідачем не спростовані вимоги щодо неотримання орендодавцем орендної плати за користування земельною ділянкою за 2017 2024 роки. Доказів виплати орендної плати орендодавцеві у 2017 2024 роках представником відповідача не надано та не надано альтернативного розрахунку заборгованості по орендній платі. За підрахунками позивача загальний розмір заборгованості за період 2017 2024 роки складає 39855 грн 09 коп. Оскільки умовами договору оренди земельної ділянки від 07.03.2011 року передбачена грошова форма виплати, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки орендну плату в грошовій формі, що не суперечить умовам договору і не потребує укладення додаткових угод щодо форми оплати. Зважаючи на невиконання відповідачем зобов`язань стосовно виплати орендної плати за користування землею орендодавець має право вимагати стягнення з відповідача орендної плати за оренду земельної ділянки, а тому позовні вимоги в цій частині позову підлягають задоволенню. Відповідно до положень ч. 1ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору. Враховуючи, що відповідачем було допущено порушення умов договору оренди землі, а саме систематичну несплату орендної плати позивачеві за користування належною їй земельною ділянкою за період 2017- 2024 року, суд вважає це достатніми підставами для розірвання вищезазначеного договору оренди . Стосовно позиції представника відповідача щодо застосування строків позовної давності до вказаних правовідносин суд вважає за необхідне зазначити таке. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із частиною четвертою статті 267ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частиною 3ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до Закону Українивід 30.03.2020№ 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12, згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(із наступними змінами і доповненнями), установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, дію якого неодноразово було продовжено, востаннє термін дії карантину було продовжено на всій території України до 30 червня 2023 року. Законом України від 15.03.2022 № 2120-розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»(зі змінами), введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувалася та триває на час розгляду справи. У постанові Верховного Суду від 13 листопада 2024 року у справі № 383/1645/23 щодо позовної давності зазначено про те, що строк позовної давності в силу положень пунктів 12, 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України продовжено на строк дії карантину та воєнного стану в Україні. Позовна давність для пред`явлення позовних вимог на день звернення до суду не спливла, її перебіг був зупинений до кінця дії карантину, який був введений з 12 березня 2020 року та продовжувався до 30 червня 2023 року. Після припинення дії карантину строк, що залишився до кінця спливу позовної давності, продовжується на строк дії воєнного стану в Україні. Таким чином, позовна давність для пред`явлення позовних вимог, яка станом на 12.03.2020 (на момент встановлення карантину) не сплила, продовжується з 12.03.2020 до даного часу. Як убачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по виплаті орендної плати, починаючи з 2017 року. Відповідно до умов Договору оренди землі від 07.03.2011 року розрахунок за орендну плату повинен проводитися не пізніше 31 грудня поточного року використання землі. Тобто, відповідач повинен був розрахуватися з позивачкою за 2017 рік не пізніше 31 грудня 2017 року. В такому випадку, в разі порушення прав орендаря та не отримання нею орендної плати, відповідно до чинного законодавства вона вправі була звернутися до суду за захистом свого порушеного права у строк до 31 грудня 2020 року. Тому, з урахуванням вищезазначених змін до законодавства, позивачем не пропущений строк позовної давності, у зв`язку з чим відсутні підстави для його застосування. Відповідно до ч. 2 ч.141 ЦПК України у разі задоволення позовних вимог судові витрати покладаються на відповідача. При зверненні до суду з позовом позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1211.20 грн., який підлягає відшкодуванню відповідачем. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Outcome: approved