Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором станом на 30 вересня 2025 року в розмірі 89577,51 гривень, що складається з: неповернутої суми заборгованості за тілом кредиту 49000 гривень, суми заборгованості за відсотками 40577,51 гривень, а також стягнення сплаченого судового збору в розмірі 3028 гривень та витрат на професійну правову допомогу в розмірі 8957,75 гривень. Позов мотивує тим, що 14 червня 2017 року між позивачем і відповідачем був укладений договір про встановлення ліміту кредитування (автоматичний овердрафт) №752661, згідно з яким банк встановив максимальну суму ліміту кредитування по рахунку відповідача в розмірі 50000 гривень, при забезпеченні клієнтом поступлень коштів на рахунок з джерел зазначених в п. 1.7 договору за один календарний місяць, в сумі, що становить або перевищує 1000 гривень, зі строком ліміту кредитування дванадцять календарних місяців та зі сплатою 30% річних за користування кредитними коштами, реальна процентна ставка 36,17%, загальна вартість кредиту 116909,72 гривень. Своїх договірних зобов`язань відповідач не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Звернення з приводу погашення заборгованості до відповідача, була ним проігноровано. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача та розмір заборгованості останнього. Як на підставу задоволення вимог вказує на положення ст.ст. 525, 526, 625, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України. Матеріали позову надійшли на адресу Личаківського районного суду м. Львова 21 жовтня 2025 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких було визначено суддю Стрепка Н.Л. Ухвалою суду від 22 жовтня 2025 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено таку до судового розгляду. Судове засідання 17 листопада 2025 року було відкладено на 16 грудня 2025 року у зв`язку з неявкою в таке відповідача у справі, повідомленого про час і місце проведення такого. 20 листопада 2025 року на адресу суду надійшло клопотання за підписом відповідача про скерування копії матеріалів справи на електронну адресу останньої, оскільки вона перебуває за кордоном і відкладення розгляду справи. При цьому клопотання скеровано до суду з території України, що вбачається з конверту про надіслання. Судом роз`яснено відповідачу порядок ознайомлення з матеріалами справи, в тому числі за допомогою системи «Електронний суд», однак клопотання про переведення справи в електронну форму від відповідача не надходило. 16 грудня 2025 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з відсутність відомостей про належне повідомлення відповідача про час і місце проведення судового засідання. В судове засідання 17 лютого 2026 року представник позивача адвокат Павленко С.В., який діяв на підставі довіреності №13789 від 13 грудня 2024 року, не з`явився, в позові розгляд справи просив здійснювати у відсутності представника позивача та відносно ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судові засідання 23 січня 2026 року та 17 лютого 2026 року не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце їх проведення, про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов або клопотання про відкладення розгляду справи не подала. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін у справі та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 14 червня 2017 року між позивачем і відповідачем був укладений договір про встановлення ліміту кредитування (автоматичний овердрафт) №752661 (з відповідними додатками), згідно з яким банк встановив максимальну суму ліміту кредитування по рахунку відповідача в розмірі 50000 гривень, при забезпеченні клієнтом поступлень коштів на рахунок з джерел зазначених в п. 1.7 договору за один календарний місяць, в сумі, що становить або перевищує 1000 гривень, зі строком ліміту кредитування дванадцять календарних місяців та зі сплатою 30% річних за користування кредитними коштами, реальна процентна ставка 36,17%, загальна вартість кредиту 116909,72 гривень. Виконання позивачем взятих на себе зобов`язань по договору з відповідачем підтверджується випискою по рахунку відповідача, яка знаходиться в матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Отже, вказаний вище договір породив певні права та зобов`язання сторін. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 1048 ЦК України регламентує, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Взятих на себе зобов`язань відповідач не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість за договором про встановлення ліміту кредитування (автоматичний овердрафт) №752661 від 14 червня 2017 року станом на 30 вересня 2025 року в розмірі 89577,51 гривень, з яких 4900 гривень неповернута сума кредиту, 40577,51 гривень заборгованість за відсотками, що стверджується випискою про рух коштів по рахунку відповідача станом та розрахунком заборгованості по кредиту. Позивач звертався до відповідача з вимогою про погашення заборгованості за договором, що підтверджується копією вимог від 9 липня 2025 року, яка відповідачем була проігнорована. Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, суд приходить до висновку про порушення відповідачем умов договору про встановлення ліміту кредитування (автоматичний овердрафт) №752661 від 14 червня 2017 року, що призвело до неналежного виконання взятих на себе зобов`язань. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У зв`язку з наведеним з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в розмірі 89577,51 гривень. У відповідності до ч. 1 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Між АТ «Кредобанк» і АО «Бізнес і Право» 11 лютого 2019 року укладено договір про надання правової допомоги. До матеріалів позову долучено лише першу та останню сторінки вказаного договору, з яких не можливо встановити істотні умови такого, зокрема щодо вартості наданих послуг. Інших доказів понесених витрат на правничу допомогу матеріали позову не містять, а тому при ухваленні рішення, суд не вирішує питання стягнення судових витрат на правничу допомогу. При цьому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 3028 гривень судового збору.

Outcome: approved