Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що 24.01.2023 року між [PERSON] (надалі Відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі Кредитодавець, Первісний кредитор) укладений Договір про споживчий кредит № 101786714, згідно з умовами якого відповідач отримав 7000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором, відповідно до графіку сплати кредитних коштів. Тобто, укладаючи Кредитний договір Відповідач та Кредитодавець уклали договір у вигляді електронного документа у відповідності до ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ст. 6, 7, 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Кредитодавець умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит в сумі визначеній Кредитним договором, що підтверджується Платіжним дорученням. Відповідачем не було сплачено кредитні кошти, комісії і проценти за користування кредитом у строк встановлений Кредитним договором. 30.05.2023 року між первісним кредитором та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений договір відступлення прав вимоги 98-MJI/T від 30.05.2023 року. Позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб визначених в реєстрі боржників включно з правом вимоги і за Кредитним договором № 101786714 від 24.01.2023 року, що укладений між Кредитодавцем та Відповідачем. Кредитодавець передав Позивачу відповідно до Договору відступлення прав вимоги 98-MЛ/T від 30.05.2023 р. разом з матеріалами кредитної справи і Довідку про ідентифікацію, яка підтверджує, що Відповідач, з яким укладено Кредитний договір № 101786714 від 24.01.2023 року був ідентифікований. Акцепт договору Відповідачем вчинено з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідачу надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 22739794/1774 від 04.11.2025 р. , однак [PERSON] не сплатив заборговані. Станом на 02.12.2025 року сума заборгованості Відповідача становить 27650 грн. з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 7000 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить 19950 грн.; прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить 700 грн., що стверджується випискою з особового рахунку. Посилаючись на викладене, представник позивача просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, судові витрати по сплаті судового збору та витрати за надану правову допомогу. Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21.01.2026 року, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи, (в порядку вимог п.4 ч.7 ст.128 ЦПК України, відтак у відповідності до ч. 8 ст.178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме ( ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Судом встановлено, що 24.01.2023 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» укладений Договір про споживчий кредит № 101786714, згідно з умовами якого відповідач отримав 7000 грн., із сплатою процентів за користування кредитом, інших платежів, штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором відповідно до графіку сплати кредитних коштів. Тобто, укладаючи Кредитний договір Відповідач та Кредитодавець уклали договір у вигляді електронного документа у відповідності до ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ст. 6, 7, 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Кредитодавець умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит в сумі визначеній Кредитним договором, що підтверджується платіжним дорученням. Відповідачем не сплачено кредитні кошти, комісії і проценти за користування кредитом у строк встановлений Кредитним договором. 30.05.2023 року між первісним кредитором та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги 98-MЛ/T від 30.05.2023 року. Позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб визначених в реєстрі боржників включно з правом вимоги і за Кредитним договором № 101786714 від 24.01.2023 року, що укладений між Кредитодавцем та Відповідачем. Кредитодавець передав позивачу відповідно до Договору відступлення прав вимоги 98-MЛ/T від 30.05.2023 р. разом з матеріалами кредитної справи і Довідку про ідентифікацію, яка підтверджує, що Відповідач, з яким укладено Кредитний договір №101786714 від 24.01.2023 року ідентифікований. Акцепт договору Відповідачем вчинено з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідачу надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 22739794/1774 від 04.11.2025 р. , однак [PERSON] не здійснив погашення заборгованості. Станом на 02.12.2025 року сума заборгованості Відповідача становить 27650 грн. з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 7000 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить 19950 грн.; прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить 700 грн., що стверджується випискою з особового рахунку. Відповідач не надав своєчасно кредитодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за кредитними відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. На підтвердження вищезазначених обставин судом досліджено наступні докази в електронній формі: копію Договору про споживчий кредит № 101786714 від 24.01.2023 року з додатками; копію Довідки про ідентифікацію до кредитного договору № 101786714 від 24.01.2023 року; копію Анкети-заяви на кредит № 101786714 від 24.01.2023 року; копію платіжного доручення про перерахунок Відповідачу коштів за Кредитним договором № 101786714 від 24.01.2023 року; копію відомості про щоденні нарахування та погашення за Кредитним договором № 101786714 від 24.01.2023 року; копію виписки з особового рахунку з розрахунком боргу за Кредитним договором № 101786714 від 24.01.2023 року; копію Договору відступлення прав вимоги 98-МЛ/Т від 30.05.2023 р. з додатками; копію Акту приймання-передачі реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги 98-МЛ/Т від 30.05.2023 p.; копію платіжної інструкції за Договором відступлення прав вимоги 98-МЛ/Т від 30.05.2023 p.; копію Витягу з реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги 98- МЛ/Т від 30.05.2023 p.; копію Претензії про погашення кредитної заборгованості Вих. № 22739794/1774 від 04.11.2025 р; копію договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року; копію акту наданих послуг правової (правничої) допомоги за Договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року; копію детального опису наданих послуг за Договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року, тощо. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 1050, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на правничу допомогу суд встановив наступне. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК Українирозмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За змістом позовної заяви ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» понесено витрати в сумі 8 000,00 грн. на професійну правничу допомогу АО «Апологет» на підставі Договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року, що підтверджується актом наданих послуг правової (правничої) допомоги та детальним описом наданих послуг. Згідно матеріалів справи витрати на професійну правничу допомогу складаються із наступних послуг: -усна консультація Клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором - 0 год. 30 хв. -ознайомлення з матеріалами кредитної справи 2 год. 00 хв. -погодження правової позиції Клієнта у справі 0 год. 30 хв. -складання позовної заяви з урахування правової позиції Клієнта 3 год. 30 хв. На підтвердження оплати юридичних послуг позивачем не надано платіжну інструкцію згідно з якої ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» перерахував (чи зобов`язаний перерахувати) кошти за надання правової допомоги згідно Договору правничої допомоги. Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial