Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (позивач), звернулося до суду з позовом до [PERSON] (відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами в сумі 36 619,13 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 12.12.2024 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та відповідачем укладено договір надання коштів у кредит №73687142. 27.03.2025 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та позивачем укладено договір факторингу №27/03/25, згідно якого позивачу перейшло право вимоги до відповідача згідно реєстру боржників на загальну суму 22 225,93 грн, з яких: 12 180,06 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 979,44 грн сума заборгованості за відсотками, 69966,43 грн - сума заборгованості за відсотками, 2100,00 грн- комісія за надання кредиту, 0,00 грн сума заборгованості за пенею. 10.01.2025 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та відповідачем укладено договір кредитної лінії №8257384. 27.03.2025 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та позивачем укладено договір факторингу №27/03/25, згідно якого позивачу перейшло право вимоги до відповідача згідно реєстру боржників на загальну суму 14 393,20 грн, з яких: 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 4037,50 грн сума заборгованості за відсотками, 0,00 грн сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування кредитом, 0,00 грн сума заборгованості за пенею, 5355,70 грн неустойка, 0,00 грн комісія за надання кредиту. 27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та позивачем укладено Договір факторингу № 27/03/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передає позивачу за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників Позивач зазначає, що всупереч умовам договорів відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попередніх кредиторів. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити. Ухвалою судді Бродівського районного суду Львівської області від 03.11.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначене судове засідання у справі. Ухвалою суду від 01.12.2025 судове засідання відкладено на 13.01.2026 у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання. Ухвалою суду від 13.01.2026 судове засідання відкладено на 11.02.2026 у зв`язку з неявкою відповідача. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві зазначив, що просить розгляд справи здійснювати у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. У судове засідання відповідач повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав і представник позивача не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи згідно ст. 280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою представника позивача. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.6 ст. 259 ЦПК України суд відклав на строк п`ять днів складання повного рішення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 268 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 12.12.2024 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та відповідачем укладено договір надання коштів у кредит №73687142. За умовами договору кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти , на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту (п. 2.1. Договору). Згідно з умовами п. 2.2. договору сума кредиту становить 14 000,00 грн, строк кредитування 22 дні, процентна ставка в день фіксована 0,318%, комісія за надання кредиту 15,00% від суми наданого кредиту, що складає 2100,00 грн, дата повернення кредиту 02.10.2025 року, процентна ставка 1,00%, проценти за понадстрокове користування кредитом 4,00%, пеня 4,00% в день, орієнтовна реальна річна процентна ставка 3067,88%, орієнтовна загальна вартість кредиту 17079,44 грн (п.2.2.1-2.2.4). До укладення договору ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» надало відповідачу Паспорт споживчого кредиту, де вкладені інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування, порядок повернення кредиту та додаткову інформацію. Кредитний договір, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до Договору №73687142, паспорт споживчого кредиту підписаний одноразовим відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. З Розрахунку заборгованості за кредитним договором 73687142 від 12.12.2024 року,вбачається, що відповідач погашення кредиту не здійснював. Загальна заборгованість станом на 23.04.2025 становить 22 225,93 грн, з яких: 14 000,00 грн заборгованість по тілу кредиту; 979,44 грн заборгованість по процентам; 6966,43 грн проценти за понадстрокове користування кредитом; 2100,00 грн комісія за надання кредиту. 10.01.2025 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та відповідачем укладено договір кредитної лінії №8257384. За умовами договору кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти , на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту (п. 2.1. Договору). Відповідно до п.2.2-2.2.8 договору вбачається, що сума кредиту 5000.00 грн, строк кредитування 360 днів, розмір першого обов`язкового платежу 2002.50 грн, комісія за надання кредиту 17,25%, що складає 862,50 грн, дата надання кредиту 10.01.2025 року, дата повернення кредиту 04.01.2026 року, процентна ставка 0,95% день, орієнтовна загальна вартість кредиту 22 962,50 грн, неустойка 250 грн день. Кредитний договір підписаний одноразовим ідентифікатором 525726. До укладення договору ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» надало відповідачу Паспорт споживчого кредиту, де вкладені інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування, порядок повернення кредиту та додаткову інформацію. Кредитний договір, паспорт споживчого кредиту підписаний одноразовим відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. З Розрахунку заборгованості за кредитним договором №8257384 від 10.01.2025 року,вбачається, що відповідач погашення кредиту не здійснював. Загальна заборгованість станом на 25.07.2025 становить 14393,20 грн, з яких: 5000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 4 037,50 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування Кредитом; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею; 5 355,70 грн. неустойка. 27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 27/03/25. Згідно з договором факторингу клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги. зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим Договором спосіб. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Пунктом 1.1-1.2. договору факторингу №27/03/25 встановлено, що Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру Боржників №4 від 23 квітня 2025 року за договором факторингу №27/03/25 від 27 березня 2025 року, згідно якого клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр Боржників № 4 від «23» квітня 2025 року кількістю 5193, після чого, з урахуванням пункту 1.2. договору факторингу № 27/03/25 від «27» березня 2025 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. До договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 року була укладена додаткова угода №2 від 23.04.2025 року, у якій між сторонами договору узгоджені загальна сума прав вимоги, ціна продажу згідно з Реєстром Боржників № 3, № 4. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників № 4 від 23.04.2025 за Договором факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр Боржників № 4 від 23.04.2025 кількість 5193, після чого від клієнта до фактора переходять Права Вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Реєстр Боржників № 4 від 23.04.2025 передано в повному об`ємі відповідно до умов Договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025. Як вбачається з Реєстру прав вимог № 4 від 23.04.2025 року, за Договором факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 позивачу передано право грошової вимоги до відповідача, за договором №73687142 від 12.12.2024 року. Сума заборгованості позичальника за яким становить 22 225,93 грн, з яких: 12180,06 грн заборгованість за основною сумою боргу979,44 грн сума заборгованості за відсотками, 6966,43 грн сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою, 2100,00 грн комісія за надання позики. Платіжною інструкцією № 6 від 29.04.2025 підтверджується оплата за відступлення прав вимоги згідно з договором № 27/03/25 від 27.03.2025. 25 липня 2025 року між позивачем та ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» до договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 року укладено додаткову угоду №6, відповідно до якої позивачу відступлено права вимоги до боржників згідно Реєстру боржників №9. До договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 року була укладена додаткова угода №6 від 25.07.2025 року, у якій між сторонами договору узгоджені загальна сума прав вимоги, ціна продажу згідно з Реєстром Боржників № 9 від 25.07.2025, № 10 від 25.07.2025. Положення додаткової угоди діють виключно щодо Реєстру боржників №9 від 25.07.2025 та № 10 від 25.07.2025. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників № 9 від 25.07.2025 за Договором факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, Реєстру Боржників № 9 від 25.07.2025 в електронному вигляді наданий на флеш носії. Відповідно до цього реєстру боржників клієнт передав, а фактор прийняв право вимоги по Боржниках в кількості 5538. Як вбачається з Реєстру прав вимог № 9 від 25.07.2025 року, за Договором факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 позивачу передано право грошової вимоги до відповідача, за договором №8257384 від 10.01.2025 року. Сума заборгованості позичальника за яким становить 14393,20 грн, з яких: 5000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу4037,50 грн сума заборгованості за відсотками, 5355,70 грн неустойка. Платіжною інструкцією № 746 від 31.07.2025 підтверджується оплата за відступлення прав вимоги згідно з договором № 27/03/25 від 27.03.2025. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд встановив, що між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, які регулюються такими нормами Цивільного законодавства. Згідно з ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовій формі (ст.ст.205, 207 ЦК України). Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтею 509 ЦК Українивизначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст. 11 цього Кодексу. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч.1 ст.1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст.1055ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 Закону). Відповідно до ч.3 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно із п.6 ст.11 вищезазначеного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст.12 Закону України «Про електрону комерцію»якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За правилами ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно з ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Водночас, статтею 13 Закону України«Про електронну комерцію» визначено, що розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Положеннями ч. 2 ст. 41, ст. 49 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що ініціювання платіжної операції здійснюється шляхом: 1) надання ініціатором платіжної інструкції надавачу платіжних послуг, в якому відкрито його рахунок; 2) надання надавачем платіжних послуг з ініціювання платіжної операції платіжної інструкції платника надавачу платіжних послуг з обслуговування рахунку платника на підставі наданої платником цьому надавачу платіжних послуг з ініціювання платіжної операції згоди на ініціювання такої платіжної операції; 3) надання платником платіжної інструкції та готівкових коштів для виконання платіжної операції, у тому числі за допомогою платіжного пристрою; 4) використання користувачем платіжного інструменту для виконання платіжної операції; 5) надання платником, що є власником електронних грошей, платіжної інструкції, у тому числі шляхом використання платіжного інструменту, емітенту електронних грошей щодо виконання платіжної операції з використанням електронних грошей; 6) надання користувачем платіжної інструкції відповідному учаснику платіжної системи, у тому числі шляхом використання певного платіжного інструменту, в порядку, визначеному правилами цієї платіжної системи. Платіжна операція вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на рахунок отримувача або видачі суми платіжної операції отримувачу в готівковій формі. Платіжна операція з використанням електронних грошей вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на електронний гаманець отримувача. За статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно з частиною 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України.) Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Застосовуючи до спірних правовідносин норми права, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, які міститься у справі, суд дійшов такого висновку. Між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та відповідачем виникли договірні відносини у зв`язку з укладенням договору про надання споживчого кредиту №73687142 від 12.12.2024 року та договору кредитної лінії (надійний) № 8257384 від 10.01.2025. ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги по вказаним договорам до відповідача [PERSON] на підставі договору факторингу. Суд зазначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження № 61-4685св19. Між тим, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі й первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Однак, позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ»на підтвердження заявлених вимог про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №73687142 від 12.12.2024 року та договору кредитної лінії (надійний) № 8257384 від 10.01.2025не надавпервинних документів, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та передбачених Законом України «Про платіжні послуги» та ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію», які підтверджують зарахування коштів на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним. Суд зауважує, що розрахунок заборгованості за договором є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19. Розрахунки заборгованості, надані позивачем, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договорів на умовах, які вказані в позовній заяві, а тому не є належними доказами наявності заборгованості. Зазначені розрахунки із зазначенням конкретних розмірів заборгованості є документами, що створені самим позивачем та первісним кредитором, а відтак, інформація зазначена в них, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не можуть бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. У матеріалах справи відсутні будь-які виписки за картковими чи банківськими рахунками відповідача, які б могли підтвердити факт зарахування коштів на його рахунок. При цьому, у кредитному договорі відповідач та первісний кредитор погодили конкретний порядок видачі суми кредиту, проте доказів реалізації цього порядку до суду надано не було. Суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, в той час, клопотань від ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про витребування таких доказів, як це передбачено ЦПК України, до суду не подавалось. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами щодо доведеності позовних вимог, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18). Доказів, які б свідчили про виконання первинним кредитором (клієнтом за договором факторингу) умов договорів по видачі кредитних коштів або доказів перерахунку коштів на картковий рахунок відповідача позивачем не надано. За таких обставин суд вважає, що позивач не довів наявність у нього права вимоги до відповідача, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно дост.141ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем та відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed