Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Суть спору. До суду з позовом [PERSON] до Підкамінської селищної ради, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом та встановлення факту, що має юридичне значення. Стислий виклад позиції учасників справи. 1)Позиція позивача. В обґрунтування позову позивач покликається на те, що [INFO] помер його батько - [PERSON] . За життя [PERSON] залишив заповіт. Згідно з вказаним заповітом спадкодавець заповів належне йому майносвоєму синові [PERSON] . На час смерті спадкодавця мати позивача [PERSON] проживала із [PERSON] проте на обов`язкову частку у вказаному майні не претендувала і не зверталась із заявою про прийняття спадщини. [INFO] [PERSON] померла.07.08.2020 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса із заявою провидачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.12.2025 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки право власності на вказаний житловий будинок не зареєстровано. Крім цього у виписках з погосподарських книг, рішенні Батьківської сільської ради від 14.04.1994 року, будинковій книзі зазначено інформацію про спадкодавця - [PERSON] , [INFO] , а у свідоцтві про смерть, копії паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, свідоцтві про народження спадкодавця зазначено [PERSON] , [INFO] . Вказані відомості на даний час неможливо виправити у зв`язку із смертю спадкодавця. Оскільки належним чином оформити правовстановлюючі документи на житловий будинок не є можливим у зв`язку із смертю [PERSON] , просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] є однією і тією ж особою та відповідно батьком [PERSON] , [INFO] . Окрім цього, просить визнати за позивачем [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на будинок садибного типу з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] . 2)Позиція Відповідача. Від представника відповідача Підкамінської селищної ради Львівської області надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача. У поданому клопотанні представник відповідача вказав, що позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити за наявними в матеріалах справи документах. Права та обов`язки в повній мірі зрозумілі. Заяви (клопотання) учасників справи. У позовній заяві позивач просив витребувати у приватного нотаріуса Золочівського нотаріального округу інформацію про спадкоємців [PERSON] , який помер [INFO] , що прийняли спадщину, а також про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину та розмір спадкового майна, частку кожного із спадкоємців у спадковому майні. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують, просять розгляд справи проводити на підставі матеріалів справи. Від представника відповідача Підкамінської селищної ради Львівської області надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 09.01.2026 відкрито загальне позовне провадження в справі, призначено підготовче засідання на 11.02.2026 та витребувано у приватного нотаріуса інформацію про спадкоємців [PERSON] , який помер [INFO] , що прийняли спадщину. У підготовче засідання позивач та його представник не з`явились.Представник відповідача Підкамінської селищної ради Львівської області у підготовче засідання не з`явився. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки у поданій до суду заяві представник відповідача позовні вимоги підтримав, та суд оцінює це як визнання позову і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого засідання. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 244 ЦПК України, суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 17.02.2026. Водночас, згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10). З копії свідоцтва про народження від 24 грудня 1935 року серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Місце народження [PERSON] вказано с. Лукавець Бродівського району, Львівської області (а.с.12). Згідно з копією паспорта громадянина України, [PERSON] народився [INFO] в селі Лукавець Бродівського району Львівської області (а.с. 13). Відповідно до виписки погосподарської книги від 05.01.2026 року №2 виданої Підкамінської селищною радою, встановлено, що згідно із запису в погосподарській книзі за № 1 за 1991-1995 року ведення, сторінки 5-7, особовий рахунок № [NUMBER] , за адресою [ADDRESS] , розташований будинок. Останнім головою домогосподарства був [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . За домогосподарством рахується земельна ділянка 0,25 га для будівництва, обслуговування житлового будинку та погосподарських будівель (а.с.19). Відповідно до довідки №3 від 05.01.2026 року виданої виконкомом Підкамінської селищної ради Львівської області вбачається, що відповідно до записів у погосподарській книзі за 2006-2010 роки житловий будинок в селі Лукавець, який обліковувався за особовим рахунком № [NUMBER] , поштова адреса: [ADDRESS] . Зазначений житловий будинок належить до забудови колишнього колгоспного двору. Громадянин [PERSON] , [INFO] , проживав та користувався зазначеним житловим будинком до дня смерті [INFO] (а.с.21). [PERSON] відповідно до рішення виконавчого комітету Батьківської сільської ради народних депутатів від 14.04.1994 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд в межах населених пунктів», передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га, що підтверджується витягом з рішеннявід 07.10.2025 № 165 (а.с.18). [PERSON] за життя склав заповіт, який посвідчений 09 квітня 2019 секретарем Батьківської сільської ради Бродівського району Львівської області, зареєстрований в реєстрі за № 40. Відповідно до заповіту [PERSON] все своє майно у тому числі житловий будинок з надвірними будівлями, земельну частку (пай) заповів своєму синові [PERSON] (а.с.15). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21 лютого 2020 року (а.с.11). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21 січня 2025 року [PERSON] померла [INFO] (а.с.14). [PERSON] , який помер [INFO] проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] . На день смерті разом з померлим була зареєстрована дружина [PERSON] (померла [INFO] ), що встановлено з Довідки виконавчого комітету Підкамінської селищної ради № 166 від 07.10.2025 (а.с.20). [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані і проживали за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №4 від 05.01.2026 року (а.с.22). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №61224741 від 07.08.2020 року встановлено, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис щодо реєстрації спадкової справи № 66233140, номер у нотаріуса 126/2020, спадкодавець [PERSON] , [INFO] , дата смерті [INFO] (а.с.16). Позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок який знаходиться за адресою [ADDRESS] , що вбачається з Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.12.2025 року №314/02-31. Згідно із постановою нотаріуса, видача свідоцтва про право на спадщину суперечитиме чинному законодавсту, оскілкьи право власності на вказаний житловий будинок не зареєстровано (а.с.17). Станом на 02.02.2026 року свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] не видавалась, що встановлено із наданої приватним нотаріусом на ухвалу суду про витребування доказів інформації №33/01-16 від 02.02.2026 (а.с. 45). Згідно з довідкою №81 від 20.02.2025 року Комунального підприємства Львівської обласної ради «Золочівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» підтверджується, що станом на 01.01.2013 року дані про реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] у КП ЛОР «Золочівське МБТІ» відсутні (а.с.23). Факт існування об`єкта нерухомого майна та його технічні характеристики, підтверджується Технічним паспортом на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , який виготовлений за результатами його технічної інвентаризації. Відповідно Технічного паспорта, рік спорудження житлового будинку значиться 1956 рік. Житловий будинок має загальну площу забудови 79.4 кв.м., загальна площа будівлі 57,2 кв.м, кількість поверхів 1, житлова площа приміщень 48,5 кв.м., кількість житлових кімнат 2 (а.с.24-35). Згідно з довідкою про технічну характеристику об`єктів нерухомого майна №260 від 02.10.2025 року у [ADDRESS] , на підставі матеріалів технічної інвентаризації станом на 05.02.2025 року наявні житловий будинок та господарські споруди. Загальна вартість нерухомого майна становить 323 533,00 грн (а.с.24). Відповідно до будинкової книги для прописки громадян, проживаючих у будинку [ADDRESS] , особою, відповідальною за ведення книги та прописки по будинку був [PERSON] 11.04.1935, син [PERSON] [INFO] , був приписаний в будинок «до батьків» (а.с.36-38). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позбавляє позивача можливості оформити право власності на спадкове майно після смерті свого батька. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом свого права. Отже, спірні правовідносини виникли із переходу права власності в порядку спадкування, за захистом якого звернувся позивач. Спірні правовідносини регулюються положеннями Цивільного кодексу України, далі ЦК України, Земельним Кодексом України, далі ЗК України, щодо реєстрації права власності та порядку видачі свідоцтва про право на спадщину, положеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (із змінами та доповненнями станом на 22.02.2024),Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (із змінами та доповненнями), далі Порядок. Разом з тим, позивач звернувся до суду з вимогою про встановлення факту родинних відносин, оскільки встановлення такого має важливе значення, ці дві вимоги є взаємопов`язані сторонами у справі, доказами по справі, а також наслідками для позивача. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» , суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно статті 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Так, з досліджених судом доказів встановлено, що згідно з копії свідоцтва про смерть, свідоцтва про народження, паспорту громадянина України, заповіту, витягу про реєстрації в Спадковому реєстрі, будинкової книги для прописки громадян, батько позивача значиться як [PERSON] , дата народження [INFO] , місце народження с. Лукавець, Бродівського району, Львівської області. Тобто з наведеного вбачається, що по батькові батька позивача вказано « [PERSON] ». Згідно з витягом з рішення виконавчого комітету Батьківської сільської Ради народних депутатів, виписки з погосподарської книги, довідки виданої виконавчим комітетом Підкамінської селищної ради, батько позивача значиться як [PERSON] , дата народження якого [INFO] . Тобто з наведеного вбачається, що по батькові батька позивача вказаний « [PERSON] ». Разом з тим, з урахуванням вищезазначених документів суд доходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] є одна і та ж особа, та відповідно батьком [PERSON] . Метою встановлення факту родинних відносин позивача [PERSON] з [PERSON] , який помер [INFO] є прийняття позивачем спадщини за заповітом, що належала [PERSON] . Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування є однією з підстав виникнення права власності. Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як визначено у ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належати спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч.1ст.1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається її спадщина. У ч. 3 ст. 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 392 ЦКУкраїни передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що посвідчує його право власності. Відповідно до абзацу 3 частини другої статті 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. У частині 2 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вказано, що речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації. Частиною 3 цієї статті передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Право власності на збудований будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Батько позивача набув право на вказаний житловий будинок до 01.01.2004 року, тобто до дати набрання чинності ЦК України. Відповідно до ст. 112, 120 ЦК (в редакції 1963 року), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена колгоспного двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів колгоспного двору, включаючи не повнолітніх і непрацездатних (ч. 2 ст. 123 ЦК в редакції 1963 року). Згідно з п.п. «а», «б» п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба) (п.п. «а»); розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося (п.п. «б»). Батько позивача (спадкодавця) залишався головою колгоспного двору до дня своєї смерті, що підтверджується випискою з погосподарської книги. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, на час завершення спорудження будинку, регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 (втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995№ 56). Зазначений нормативний акт передбачав обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (пункт 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у по господарських книгах (пункт 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Однак, відповідно до абз. 2 пункту 6 Інструкції не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Відповідно до п.4.15 глави 10 розділу II Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно п.4.18 глави 10 розділу 11 вказаного Порядку, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, дане питання вирішується в судовому порядку. Відповідно до п.66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 року №1127, для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Відповідно до ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення по господарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Виписка з погосподарської книги села Лукавець Золочівського району Львівської області за 1991-1995 роки, а також витяг із рішення Батьківської сільської ради народжених депутатів від 14.04.1994, відповідно до якого передано земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд у с. Лукавець, підтверджує належність будинку батькові позивача. Відповідно до листа Міністерства юстиції від 23.02.2016 №8.4-35//18/1, щодо державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майно, збудованих до 5 серпня 1992 року, єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У зв`язку з тим, що нотаріус відмовив позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, що за позивачем необхідно визнати в судовому порядку право власності, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на спадкове майно: будинок садибного типу з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] . Отже, суді дійшов висновку про задоволення позову повністю.

Outcome: approved