Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. В кінці липня 2025 року ТОВ «ФК Айконс» звернулося до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 28 серпня 2020 року ТОВ «Кредитна установа» Європейська Кредитна Група» уклало з [PERSON] кредитний договір № 3392410380/549065. За яким ТОВ «Кредитна установа» Європейська Кредитна Група» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 2000 гривень, а [PERSON] зобов`язалася протягом 20 днів повернути суму кредиту та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 2,50% за кожен день користування кредитом. Відповідач неналежним чином виконувала грошові зобов`язання, тому у неї виникла заборгованість у розмірі 8500 гривень 00 копійок, з яких: заборгованість за тілом кредиту 2000 гривень 00 копійок, заборгованість за відсотками 6500 гривень 00 копійок. 20 серпня 2021 року ТОВ «Кредитна установа» Європейська Кредитна Група» та ТОВ «ФК Сіті Фінанс Груп» уклали договір факторингу №1-20/08/2021. За умовами якого, до ТОВ ««ФК Сіті Фінанс Груп» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №3392410380/549065 від 28 серпня 2020 року. В подальшому, ТОВ «ФК Сіті Фінанс Груп» також відступив право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №3392410380/549065 від 28 серпня 2020 року на користь ТОВ «ФК «ФК Айконс». Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість.Тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 8500 гривень 00 копійок, що складається: з заборгованості за основною сумою боргу 2000 гривень 00 копійок, заборгованості за відсотками 6500 гривень 00 копійок. 2. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача адвокат Пархомчук С.В. в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 10.11.2025 року подав до суду заяву, про додаткове стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу в розмірі 10500 гривень. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі. 3. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2025 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 28 серпня 2020 року ТОВ «Кредитна установа» Європейська Кредитна Група» уклало з [PERSON] кредитний договір № 3392410380/549065. За яким ТОВ ТОВ «Кредитна установа» Європейська Кредитна Група» зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 2000 гривень, а [PERSON] зобов`язалася протягом 20 днів повернути суму кредиту та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 2,50% за кожен день користування кредитом (а.с.28-34). ТОВ «Кредитна установа» Європейська Кредитна Група» виконало своє грошове зобов`язання та надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 2000 гривень. Вказана обставина підтверджується довідкою ТОВ «Платежі онлайн» №2025-ПО/209 від 09.07.2025 року (а.с.48-50,51). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання» та гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ч.12 ст.11 цього Закону України електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає чи зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У відповідності до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що договір про надання фінансового кредиту № 3392410380/549065 від 28 серпня 2020 року був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора «R83208». У такий спосіб кредитний договір був укладений в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Кредитна установа» Європейська Кредитна Група» в електронній формі (а.с.34). Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19. 20 серпня 2021 року було укладено договір факторингу №1-20/08/2021 (а.с.20-23), відповідно до якого ТОВ «Кредитна установа» Європейська Кредитна Група» відступило на користь ТОВ «ФК Сіті Фінанс Груп» право вимоги за договором про надання фінансового кредиту №3392410380/549065 від 28 серпня 2020 року. Вказана обставина підтверджується копією Витягу з реєстру боржників до договору факторингу (а.с.18). 25 серпня 2021 року було укладено договір факторингу №1-25/08/2021 (а.с.20-23), відповідно до якого ТОВ «ФК Сіті Фінанс Груп» відступило на користь ТОВ «ФК Айконс» право вимоги за договором про надання фінансового кредиту №3392410380/549065 від 28 серпня 2020 року. Вказана обставина підтверджується копією Витягу з реєстру боржників до договору факторингу (а.с.17). Як вбачається із змісту позовної заяви ТОВ «ФК Айконс» просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 8500 гривень 00 копійок, з яких: заборгованість за тілом кредиту 2000 гривень 00 копійок, заборгованість за відсотками 6500 гривень 00 копійок. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатила заборгованість за кредитним договором. З огляду на це, з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Айконс» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 8500 гривень 00 копійок. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З платіжної інструкції №11273 від 24 червня 2025 року вбачається, що при зверненні до суду ТОВ «ФК Айконс» сплачено судовий збір в розмірі 2422 гривні 40 копійок (а.с.12). Позовні вимоги ТОВ «ФК Айконс» задоволені. При цьому, [PERSON] визнала, пред`явлені до неї позовні вимоги. Тому, суд приходить до висновку, що ТОВ «ФК Айконс» необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору, що становить 1211 гривень 20 копійок, а також стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Айконс» витрати на оплату судового збору у розмірі 1211 гривень 20 копійок. Встановлено, що представництво інтересів позивача здійснював адвокат Пархомчук С.В. на підставі довіреності від 16 червня 2025 року. Згідно акту про отримання правової допомоги від 21 жовтня 2025 року, вбачається, що загальна вартість витрат на правову допомогу, які понесло ТОВ «ФК Айконс» становить 10500 гривень. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 10 500 гривень 00 копійок, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 12 ч. 3 ст.2ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 4 ст.137ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, взявши до уваги умови договору про надання правової допомоги, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, підтверджених належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у сумі 10500 грн. 00 коп. є завищеним, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належно обґрунтованими та необхідними в контексті обставин цієї справи. Враховуючи викладені обставини, складність справи, необхідність надання адвокатом позивача послуг під час розгляду справи в суді та їх характер, дослідивши докази на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу, а також з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, суд дійшов висновку, що необхідний фактичний обсяг правничої допомоги у цій справі є меншим, а тому такий обсяг виконаних робіт підлягає зменшенню та стягненню з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, понесених у цій справі у сумі 5000 гривень 00 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved