Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

Представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 4342689 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 30.01.2024 у розмірі 24 247,52 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн, мотивуючи вимоги тим, що відповідач не виконує умови вищевказаного договору. Ухвалою судді від 30 грудня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, проте у позові міститься клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у зв`язку з чим, суд за згодою представника позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 30.01.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір № 4342689 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримав кошти у сумі 2500,00 грн., строком на 350 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 25 днів. Стандартна процентна ставка 2,50 % в день. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки), яку відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. Договір, паспорт споживчого кредиту підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 45375. Оскільки ТОВ «Лінеура Україна» не є банківською установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може. Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через платіжну систему, на підставі укладеного Договору № РК-П-19/03-01 про переказ коштів від 12.03.2019 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення». Згідно листа ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення», відповідно до зазначеного договору 30.01.2024 було успішно перераховано грошові кошти на платіжну картку клієнта у сумі 2500,00 грн. З відповіді наданої АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] . По вказаному рахунку 30.01.2024 було зарахування коштів у сумі 2500,00 гривень. 25 жовтня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 25/10/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» приймає належні права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Рішенням єдиного учасника ТОВ ФК «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року за № 251124/1 змінено назву ТОВ ФК «Фінтраст Україна» на ТОВ ФК «Фінтраст Капітал». За розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Лінеура Україна» внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань у відповідача, утворилась заборгованість в загальній сумі 20 622,53 гривень, з яких 19 185,02 гривень заборгованості за тілом кредиту, 1437,51 гривень заборгованості по відсоткам за користування кредитом. За розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», за 81 календарних днів (26.10.2024-14.01.2025) сума основного боргу 2 499,99 грн, процентна ставка: 2,5 %, сума нарахованих процентів за користування грошовими коштами: 5062,50 грн. Таким чином, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 4342689 про надання коштів на умовах споживчого кредиту на загальну суму 24 247,52 гривень, з яких: 2 499,99 гривень заборгованості за тілом кредиту, 15 435,03 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, нараховані проценти за 81 календарних днів 5062,50 гривень, штрафні санкції 1 250,00 гривень. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, досліджені докази суд приходить до висновку про задоволення позову. Вирішуючи питання стягнення судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 гривень. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано: копію договору № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10 грудня 2024 року, заявка № 12987 на виконання доручення до Договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024, Акт № 12987 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Згідно частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, обсягом та витраченим часом. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 22 листопада 2019 року у справі № 902/347/18. Таким чином, враховуючи наведене з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 гривень.

Outcome: approved