Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

[PERSON] (далі позивач або [PERSON] ) звернулись в суд з позовом до Ковельської міської ради Волинської області (далі відповідач) про визначення права власності на гараж [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON] (далі - спадкодавець). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, у передбачений ст. 1270 ЦПК України строк, подала до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, заяву про прийняття спадщини. До складу спадкової маси, з поміж іншого, увійшов гараж № [NUMBER] в гаражному масиві «По вулиці Грибоєдова» в місті Ковель, Волинської області. У видачі свідоцтва про право на спадщину на гараж позивачу нотаріусом було відмовлено з тих підстав, що відсутнє право власності на будівлю гаража, про що свідчить відповідь нотаріуса від 02.12.2025 № 1281/01-16. Позивач зазначає, що за вказаних обставин реалізація її спадкових прав можлива лише в судовому порядку, шляхом визнання за нею відповідного права. Просить визнати за нею право власності на гараж № [NUMBER] в гаражному масиві «По вулиці Грибоєдова» в місті Ковель, Волинської області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Ухвалою від 15.12.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, витребував з Ковельської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті [PERSON] , підготовче засідання у справі призначив на 15.01.2026, ухвалив здійснювати розгляд (формування та зберігання) справи у змішаній (паперовій та електронній) формі. 26.12.2025 до суду надійшла спадкова справа після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 15.01.2026 суд закрив підготовче провадження і призначив справу до судового розгляду по суті на 13.02.2026. У судове засідання 13.02.2026 учасники справи не з`явились, хоча належно повідомлялись, про час, дату і місце розгляду справи, позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просять позов задовольнити. Верховний Суд у своїх постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19) та від 8 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) наголосив, що якщо учасники судового процесу, зокрема сторони чи їхні представники, не з`явилися на судове засідання, але суд дійде висновку, що наявних матеріалів достатньо для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, розгляд справи може бути завершено без її відкладення. Основним критерієм для відкладення справи є не відсутність сторони або її представника, а неможливість вирішення спору в межах відповідного судового засідання. У цій справі суд вважає, що наявних матеріалів достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення, тому вирішення спору по суті може відбутися без відкладення розгляду справи. Зважаючи на зазначені обставини, відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд постановив здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на основі наявних у справі доказів. Це зумовлено тим, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак не з`явився без пояснення причин та не подав відзиву, позивач просить задовольнити позов, заперечень проти заочного рішення не подавав. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, яка може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершується розгляд справи у яке не з`явились всі учасники такої справи (постанова КЦС ВС від 30.09.2022 у справі №761/38266/14). Вивчивши матеріали справи суд встановив такі обставини. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] доводиться та обставина, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 09.02.2009 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Свідоцтвом про розірвання шлюбу від 20.06.2007 підтверджується, розірвання шлюбу укладеного між [PERSON] та [PERSON] . З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13.02.2025 Ковельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у віці 78 років. Як вбачається з довідки КП «Госпрозрахункове проектно-виробниче архітектурно проектувальне бюро», відповідно до будівельного паспорту, виданого головним архітектором міста Ковель у 1973 році та рішення Ковельського виконавчого комітету Ковельської міської ради від 23.11.1973 року № 361, індивідуальний гараж побудований у гаражному масиві по [ADDRESS] (побудований померлим [PERSON] ), має адресний номер [ADDRESS] , рік побудови 1973. Відповіддю завідуючої Ковельської держнотконтори Луцик Н.А. № 1281/01-16 від 02.12.2025 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на гараж № [NUMBER] , що знаходиться в гаражному кооперативі по вул. Грибоєдова в м. Ковель Волинської області у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність померлому [PERSON] вищевказаного гаража. Копією спадкової справи № 140/2025 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] підтверджується, що: - згідно довідки, [PERSON] з 18.08.2002 по 08.02.2025 був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та був виписаний у зв`язку з смертю. Помер [INFO] . - спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дочка [PERSON] , яка у встановлений ст. 1270 ЦПК строк подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Технічним паспортом, виготовленим 22.02.2025 ТОВ «Бюро Інвентаризації Ковель» доводиться та обставина, що гараж [ADDRESS] , 1973 року побудови, загальна площа гаража 23,2 кв.м. Вартість гаража складає 70000,00 грн., що підтверджується висновком оцінювача [PERSON] від 25.11.2025. Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування. Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, відсутність державної реєстрації права власності на спірне майно не позбавляє позивача права на спадкування. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в Постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 557/1209/16-ц. Оцінивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що [PERSON] (спадкоємець) прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] (заповідача), подавши у встановлений ст. 1270 ЦК України строк до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, заяву про прийняття спадщини та має право на отримання у власність спадкового майна, до якого також входить гараж № [NUMBER] в гаражному масиві « [INFO] » в м. Ковель Волинської області. Відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» та пункту 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, свідоцтво про право на спадщину не може бути видане у разі відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Листом 02.12.2025 нотаріус відмовила позивачу в оформленні спадщини, з підстав відсутності на нарухоме майно правовстановлюючих документів. За таких обставин спадкове право позивача може бути реалізоване лише в судовому порядку. Враховуючи час побудови нерухомого майна, яке спадкується, відсутність ознак самовільного будівництва, суд вважає необхідним вжити заходи для захисту прав позивача в спосіб, передбачений статтею 16 ЦК України шляхом визнання права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування. Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище,

Outcome: approved