Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Виноградівського районного суду із позовом про стягнення пені за прострочення сплати аліментів із [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, у якому народилося двоє дітей. Рішенням Виноградівського районного суду від 04.01.2019 року стягнуто з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання двох дітей у розмірі по 1400,00 гривень щомісяця. Рішенням Виноградівського районного суду від 05.09.2023 року збільшено розмір аліментів та з відповідача на користь позивачки присуджено стягнення аліментів на утримання двох дітей в розмірі по 3000 гривень на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Рішення набрало законної сили 06.10.2023 року. Оскільки відповідач не виконував рішення суду про стягнення аліментів, позивачка звернулася до виконавчої служби для примусового виконання рішення суду. У примусовому порядку відповідач не сплачував аліменти належним чином, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 30.08.2025 року становила 138000 гривень, штраф у розмірі 20% від суми, яка підлягала до стягнення - 27600 гривень. Згідно проведеного розрахунку у додатку №1 до позовної заяви за період з 06.10.2023 року по 30.08.2025 року розмір пені складає 459960 гривень, однак у зв`язку із встановленим обмеженням стягнення суми неустойки (пені), яка не може перевищувати більше 100 відсотків заборгованості, позивачка просить стягнути із відповідача 110400 гривень, що є різницею між сумою основного боргу по аліментам та сумою штрафу накладеного державним виконавцем. Позивачка просить суд стягнути з [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 110400 грн. Позивач [PERSON] про дату, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, у судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся шляхом надіслання повідомлення про виклик в судове засідання на адресу місця реєстрації, про причини своєї неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення справи розглядом чи про свою обов`язкову участь у розгляді справи також не подав. Від відповідача не надходило клопотань про розгляд справи у поряду загального позовного провадження. З огляду на викладене, суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних у справі документів та доказів. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 09.11.2007 року та серії [NUMBER] від 23.07.2010 року, виданих виконкомом Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області, сторони мають двох спільних дітей синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 05.11.2018 року у справі №299/2988/18, шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 05.09.2023 року у справі №299/2425/23 збільшено розмір аліментів на утримання дітей, які стягуються на підставі рішення суду від 28.05.2020 року у справі № 299/838/20 з відповідача [PERSON] на утримання двох синів: [PERSON] , 2007 р.н. та [PERSON] , 2010 р.н. Стягнуто з [PERSON] , 1985 року народження, на корись [PERSON] , 1986 року народження, аліменти на утримання дітей - синів [PERSON] , 2007 року народження та [PERSON] , 2010 року народження, у розмірі по 3000,00 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Зазначене рішення набрало законної сили 06.10.2023 року. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № [NUMBER], виданого державним виконавцем Гульпа І., станом на 30.08.2025 року, сукупний розмір заборгованості в тому числі штрафу за виконавчим листом №299/838/20 від 13.05.2025 року, виданим Виноградівським районним судом, де боржником є [PERSON] , становить 165600 гривень. Крім того, слід зазначити, що станом на 30.08.2025 року заборгованість [PERSON] становила 138000 гривень. Відповідно до розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період 01.11.2023 року по 30.08.2025 року, який складено позивачем, загальний розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів складає 459960 гривень. Як вбачається із довідки виконавчого комітету Королівської селищної ради Закарпатської області №419 від 07.03.2023 року, [PERSON] , яка фактично проживає у [ADDRESS] , має наступний склад сім`ї: [PERSON] , 1990 р.н., чоловік; діти: син [PERSON] , 2007 р.н., син [PERSON] , 2010 р.н., син [PERSON] , 2020 р.н. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів необхідно вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Згідно з статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). Системне тлумачення вказаних норм дає підстави дійти висновку, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то у платника аліментів відсутня вина у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670сво19. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)». Доказами наявними в матеріалах справи підтверджується, що сторони є батьками двох дітей, які проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надавав, у зв`язку із чим позивачкою за судовим рішенням стягнуто з відповідача аліменти на утримання дітей. Після винесення судового рішення, відповідач добросовісно не виконує покладений на нього обов`язок щодо сплати аліментів на утримання синів, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № [NUMBER], виданого державним виконавцем Гульпа І., станом на 30.08.2025 року. Відповідачем [PERSON] не надані належні докази на підтвердження його матеріального стану на час звернення позивача до суду із цим позовом та на підтвердження його сімейного стану. Відповідачем не підтверджене місце проживання інших дітей та факт їх утримання. Він не звертався до суду із позовом про зменшення розміру аліментів та/або звільнення від їх сплати, як від сплати заборгованості по аліментах. Як вбачається із рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області № 299/2425/23 від 05.09.2023 року, відповідачу [PERSON] достовірно було відомо про звернення позивачки [PERSON] до суду із позовом про збільшення розміру аліментів, оскільки він подавав відзив на позовну заяву із запереченням проти визначеного позивачкою розміру аліментів. Таким чином, відповідачу [PERSON] відомо про наявність судового рішення про збільшення розміру аліментів на користь [PERSON] на утримання двох дітей. Відтак, відповідачем не доведено, що ним вживались всі залежні від нього заходи щодо належного виконання зобов`язання із сплати аліментів протягом усього часу їх нарахування або його певної частини, а тому презюмується його вина у виникненні заборгованості по аліментах. Належних та достатніх доказів на підтвердження відсутності вини відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів, матеріали справи не містять. Зважаючи на вказане слід констатувати, що відповідачем вини у неналежному виконанні рішення суду та виникненні згаданої заборгованості не спростовано. Згідно приписів ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. А за ч.2 ст.264 ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Враховуючи, що відповідач допустив прострочення сплати аліментів на утримання двох дітей, суд доходить висновку, що розмір пені, який просить стягнути позивачка на свою користь, є правомірним. Отже, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 06.10.2023 року по 30.08.2025 року в розмірі 110400 гривень. Відповідно до положення п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Приймаючи до уваги, що позивачка при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст.141 ЦПК України, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 гривень. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи викладене,

Outcome: approved