Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договорм позики, який мотивував тим, що 14.10.2022 року між сторонами був укладений Договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А. В. за реєстровим номером 511. Відповідно до п. 1. Договору - відповідач позичив у позивача грошові кошти в сумі 64.700,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 31.12.2022 р. Зазначена вище сума була одержана відповідачем повністю до підписання цього договору, про що свідчить укладений між нами Договір (п. 2 Договору). Відповідно п. 5 Договору, відповідач вправі був повернути вищевказану позику до закінчення строку Договору шляхом готівкового або безготівкового розрахунку. Жодної сплати (повернення коштів за вищевказаним Договором) від відповідача не надходило. Позивач зазначає, що сторони намагались врегулювати питання стосовно повернення взятої позики, але станом на 07.11.2025 року позика відповідачем так і не була повернута. Тому позивач був змушений звернутись до відповідача із Досудовою вимогою від 26.09.2025 року за Договором позики від 14 жовтня 2022 року про повернення заборгованості, що підтверджується описом до цінного листа та трекінгом 0213700053508. Вищевказана вимога так і не була отримана відповідачем. У зв`язку із викладеним, позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики від 14 жовтня 2022 року у розмірі 64 700 доларів США., та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 19.12.2025 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб і надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) осіб. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Копію вказаної ухвали, разом із копією позовної заяви було направлено на адресу місця реєстрації відповідача, однак поштове відправлення повернулось до суду із зазначенням причини повернення: адресат відсутній за вказаною адресою. Ухвалою суду від 13.01.2026 року справу переведено з розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності та зазначив, що позов підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , у судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи завчасно повідомлявся шляхом направлення судових повісток та через оголошення на офіційному сайті Судової влади. Відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності, не надавав. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. ЄСПЛ у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13 вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 14.10.2022 року між сторонами було укладено договір позики грошових коштів, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А. В. за реєстровим номером 511, згідно якого позикодавець передав позичальнику грошову суму у гривнях, що в сумі 64 700,00 дол. США, строком до 31.12.2022 року без нарахування процентів за користування позикою. Відповідно до п.2 Договору, зазначена вище сума була одержана відповідачем повністю до підписання цього договору, що свідчить укладений між нами Договір. Згідно п.3 договору, сплата процентів за цим договором не передбачається. Відповідно п. 5 Договору, відповідач вправі був повернути вищевказану позику до закінчення строку Договору шляхом готівкового або безготівкового розрахунку. Свої зобов`язання по поверненню позики відповідач перед позивачем не виконав, про що свідчить наявність у позивача боргового документа.(а.с. 9). 26.09.2025 року позивач на адресу відповідача направив Досудову вимогу про повернення заборгованості, що підтверджується описом до цінного листа та трекінгом 0213700053508. Вищевказана вимога не була отримана відповідачем.(а.с.10-11, 12,13) Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно дост. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Таким чином, сторони в належній формі досягли згоди з істотних умов договору позики щодо його предмету, порядку і строку виконання і даний договір відповідає вимогам ст. 1046 ЦК України. Відповідно до договору позики від 14.10.2022 року, позичальник зобов`язується повернути позику готівкою в строк до 31.12.20222 року. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, визначеного договором позики б/н від 14.10.2022 року. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи вищевикладене, оцінивши наявні докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення боргу, підлягають задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 15 140,00 грн. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved