Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

До Вітовського районного суду Миколаївської області надійшла позовна заява [PERSON] до Воскресенської селищної ради про визнання права власності у порядку спадкування за законом. Представник позивача [PERSON] звернулась із позовною заявою про визнання права власності, а саме : визнати за [PERSON] [INFO] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] [INFO] , померлого [INFO] . Позивач обґрунтовує позов тим, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] . На день смерті спадкодавця залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки (пай) на яке заповіт не складено. Позивачка прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Інші спадкоємці першої черги за законом, старший син померлого - [PERSON] помер [INFO] , молодший син померлого - [PERSON] відмовився від прийняття спадщини. Спадкова справа заведена приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Красновою С.М. На земельну ділянку (пай) 28.02.2017 позивачка отримала у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом. Стосовно житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 14.08.2025 року обґрунтована відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно на ім?я померлого. У зв`язку з цим позивачка змушена звернутися до суду та просить позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не з`явилася, представник позивача надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без участі позивача та представник позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач Воскресенська селищна рада Миколаївської області в судове засідання не з`явилась, представник надала заву про відсутність заперечень щодо задоволення заявлених вимог позивача та можливість розгляду справи без присутності її представника. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані суду докази, суд встановив наступне. 01 листопада 1980 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб Виконавчим комітетом Калинівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, орган державної реєстрації актів цивільного стану, що видав свідоцтво Вітовський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №41.(свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 27.12.2016 року). Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 57. На день смерті спадкодавця залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки (пай) на яке заповіт не складено. Постановою приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Красновою Світланою Миколаївною 14.08.2025 за №307/02-31 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, обґрунтовуючи відмову відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно на ім?я померлого. У зв`язку з цим позивачка змушена звернутися до суду та просить позов задовольнити. Відповідно до довідки ММБТІ від 16.03.1989 року, будинок за адресою [ADDRESS] зареєстровано за колгоспом «Путь к новой жизни» на підставі рішення Воскресенської селищної ради від 1989 року. У 1986 році [PERSON] отримав від Колгоспу «Путь к новой жизни», де він та позивачка працювали, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . До будинку вселилися та зареєструвалися - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Сім?я постійно мешкала у будинку. Дані обставини підтверджуються копією трудової книжки позовачки, копією домової книги У 2000 році [PERSON] повністю сплатив вартість житлового будинку за адресою: [ADDRESS] і будинок перейшов у його власність, про що СГВК «Воскресенське» йому була видана довідка №665 від 06 грудня 2000 року. Колгосп «Путь к новой жизни» 01 жовтня 1996 року реорганізовано в КСП «Шлях до нового життя». 07 грудня 1998 року КСП «Шлях до нового життя» перейменовано в КСП «Воскресенське». 21 січня 2000 року КСП «Воскресенське» реорганізоване в СГВК «Воскресенське». 26.06.2006 року СГВК «Воскресенське» ліквідоване, відновідно до ухвали Господарського суду Миколаївської області від 22 жовтня 2013 року. Згідно довідки КП «ММБТІ» від 24.07.2025 року, станом на 28.12.2012 р. власність на будинок за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район. Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» утворено Миколаївський район (з адміністративним центром у місті Миколаїв) у складі територій Березанської селищної, Веснянської сільської, Воскресенської селищної, Галицинівської сільської, Коблівської сільської, Костянтинівської сільської, Куцурубської сільської, Миколаївської міської, Мішково-Погорілівської сільської, Нечаянської сільської, Новоодеської міської, Ольшанської селищної, Очаківської міської, Первомайської селищної, Радсадівської сільської, Степівської сільської, Сухоєланецької сільської, Чорноморської сільської, Шевченківської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Позивачка вважає, що між її чоловіком та СГВК «Воскресенське» було узгоджено та домовлено всі основні умови продажу будинку і він отримав будинок у власність після сплати його повної вартості, тому вважає, що таким чином між [PERSON] та СГВК «Воскресенське» був фактично укладений договір купівлі-продажу, але на тепер сільгосппідприємства не існує і укласти договір відповідно до вимог діючого законодавства не виявляється за можливе. На запит суду приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Красновою Світланою Миколаївною надано спадкову справу( №11/2014 від 17 лютого 2014 року), заведену після смерті [PERSON] . Зі спадкової справи вбачається, що спадкоємці першої черги за законом, старший син померлого - [PERSON] помер [INFO] , молодший син померлого - [PERSON] відмовився від прийняття спадщини. Таким чином позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Відповідно до матеріалів справи та змісту вказаних вище документів вбачається, що його сторони узгодили всі суттєві умови договору, в тому числі й ціну, а потім виконали зобов`язання за ним, тобто товар бу переданий і отриманий і за нього сплачена повна вартість, тому суд вбачає достатньо підстав вважати, що укладений договір купівлі-продажу будинку є дійсним і [PERSON] правомірно набула його у власність. Відсутність письмового та нотаріально оформленого договору купівлі-продажу нерухомого майна не дає можливості позивачці реалізувати свої спадкові права у нотаріуса. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивачка не може захистити своє спадкове майнове право воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на будинок у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] Відповідно до ст. 224 ЦК України 1963 року, який діяв на час набуття будинку за договором купівлі-продажу житлового будинку (квартири) продавець зобов`язаний передати майно у власність покупця, а останній зобов`язаний прийняти майно та сплатити за нього обумовлену грошову суму. Право власності на майно, придбане за таким договором настає відповідно до ст. 128 того ж кодексу з часу передачі майна, якщо інше не встановлено договором. Згідно довідки комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 24 липня 2025 року та технічного паспорту на будинок, складеного цим же підприємством 24 липня 2025 року, житловий будинок за адресою [ADDRESS] має житлову площу 36,1 кв.м. загальну 98,1 кв.м., рік побудови 1985, але право власності на будинок не зареєстровано. Отже, право власності на вищезазначений будинок належало померлому [PERSON] , що підтверджується реєстраційним посвідченням на домоволодіння ММБТІ від 16.03.1989 року, відповідно до якого будинок за адресою [ADDRESS] зареєстровано за колгоспом «Путь к новой жизни» на підставі рішення Воскресенської селищної ради від 1989 року; довідкою від 06 грудня 2000 року №665 про те, що [PERSON] повністю сплатив вартість житлового будинку за адресою: [ADDRESS] і будинок перейшов у його власність; копією технічного паспорту; довідкою КП ММБТІ від 24.07.2025 року відповідно до якої власність не зареєстровано; копією домової книги. Згідно зі статтею 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1262-1265. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом статті 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1261 Цивільного Кодексу України позивачка є спадкоємцем першої черги і має право на спадкування за законом після смерті [PERSON] . Інших спадкоємців крім неї немає. Враховуючи викладене суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved