Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

У червні 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (далі - ТОВ «Бізнес позика») звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з неї на користь позивача заборгованість за договором кредиту від 08 жовтня 2024 року № 512087-КС-001 у розмірі 63 220,80 грн, у тому числі: сума прострочених платежів за тілом кредиту 24 000,00 грн, сума прострочених платежів за процентами 30 240,00 грн, сума заборгованості за штрафами 8 620,80 грн, сума прострочених платежів за комісією 360,00 грн. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 08 жовтня 2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір № 512087-КС-001 про надання кредиту. ТОВ «Бізнес позика» 08 жовтня 2024 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір № 512087-КС-001 про надання кредиту. 08 жовтня 2024 року [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 512087-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Відповідно до п. 1 договору кредиту, ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 24 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 24 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] . До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за кредитним договором № 512087-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконала, а лише часткового сплатила кошти на загальну суму 18 139,20 грн, чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідачка вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у боржника станом на 28 травня 2025 року утворилась заборгованість за договором № 512087-КС-001 про надання кредиту в розмірі 63 220,80 грн, у тому числі: сума прострочених платежів за тілом кредиту - 24 000,00 грн, сума прострочених платежів за процентами - 30 240,00 грн, сума заборгованості за штрафами - 8 620,80 грн, сума прострочених платежів за комісією - 360,00 грн, які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Процесуальні дії Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 червня 2025 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а. с. 85-86). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17 червня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.Клопотання представника позивача Лебідь Каріни Віталіївни про витребування доказів задоволено. Витребувано з Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», наступні письмові докази, які становлять банківську таємницю (а. с. 88-89). 01 липня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому [PERSON] просить відмовити у позові, мотивуючи це тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявний в матеріалах справи договір позики (у вигляді паперової копії) було створено у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та того, що він підписувався електронним підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Відповідачка не укладала договір позики, про який зазначив представник позивача, не погоджувала зазначені в поданих документах процентні ставки, строки кредитування, комісії, штрафні санкції та інші кабальні умови кредитування. Жоден поданий позивачем доказ не підтверджує, що саме цю редакцію договору відповідачка розуміла га узгодила із позивачем. Посилається на неукладеність правочину - договору про надання кредиту від 08 жовтня 2024 року № 512087-КС-001, в тому числі в електронній формі, а тому відсутні докази погодження з нею кредитних умов, відповідно до яких позивач звернувся з позовними вимогами. З урахуванням положень пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, нарахування неустойки в розмірі 8 620,80 грн є безпідставним і протиправним, оскільки прострочення виконання зобов`язань (за твердженням позивача) відбулося після 24 лютого 2022 року, в період дії воєнного стану. Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року, яка є останньою редакцією до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року) щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Оскільки кредитору було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, відповідачка зазначає, що положення (вимоги) щодо обов`язку сплачувати плату (комісію) за обслуговування кредитної заборгованості, є нікчемними. Вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за комісією по обслуговуванню кредитної заборгованості в розмірі 360,00 грн також є безпідставними, тому задоволенню не підлягають. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є виключно первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Виписки по рахункам або касовий документ можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, в разі якщо останні відповідають вимогам первинних документів. Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу. Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором є неналежним та недостатнім доказом для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо, є внутрішніми документами банку (фінансової установи) та не містять відомостей, що дозволили перевірити, чи видавалися кредитні кошти, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем. Відповідач зазначила, що матеріали справи не містять жодного належного, достатнього та допустимого доказу перерахування суми позики (платіжне доручення, квитанція, чек тощо). Інформаційні довідки та розрахунки позивача не є належними первинними або платіжними документами, що достовірно підтверджують переказ грошових коштів, тому є неналежними та недопустимими доказами. 04 липня 2025 року представник ТОВ «Бізнес позика» - Виноградов Юрій Ернстович сформував у системі «Електронний суд» додаткові пояснення у справі, у яких зазначив, що ЦК України розглядає декілька окремих рівноправних випадків дотримання письмової норми правочину, до яких відповідно до частини другої статті 202 ЦК України належить і кредитний договір. Тому, кожний із зазначених способів, визначений в ЦК як спосіб дотримання письмової форми правочину, має всі підстави для застосування при реалізації положень статті 1055 ЦК України (щодо обов`язкового дотримання письмової форми кредитного договору). Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. До позовної заяви була додана візуальна форма послідовності дій клієнта щодо укладення кредитного договору, у якій детально відображені всі дії ТОВ «Бізнес позика» та відповідачки щодо укладення кредитного договору в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Ця візуальна форма послідовності дій клієнта щодо укладення кредитного договору була посвідчена директором ТОВ «Бізнес позика» Гайворонською М.М. Кредитний договір підписаний боржником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між заявником/кредитором та боржником/позичальником не був би укладений. Під час укладення кредитного договору сторони погодились укласти кредитний договір з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Кредитний договір укладений між позивачем та відповідачкою не є договором приєднання, у розумінні статті 634 ЦК України. Відповідно до абзацу першого ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу другого ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. У кінці кредитного договору у розділі «Реквізити сторін» наявна відмітка про підписання позичальником кредитного договору за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Кредитний договір не підписувався відповідачкою з накладенням кваліфікованого електронного підпису відповідачки і не мав бути підписаним таким чином, оскільки кредитний договір між позивачем та відповідачкою був укладений шляхом обміну електронними повідомленнями у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора. Примірники електронного кредитного договору, акцепту та оферти на його укладення, надані позивачем до суду, є їх оригіналами, й будь-які інші варіанти вищезазначених документів у позивача відсутні та не можуть бути надані до суду. При цьому, оригінали вищезазначених документів були збережені в первісному та незмінному вигляді. ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 24 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (котру позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про перерахування коштів. На підтвердження перерахування позивачем на рахунок відповідачки кредитних коштів у розмірі 24 000,00 грн до позовної заяви була додана довідка щодо перерахування кредитних коштів, яка була надана позивачу посередником ТОВ «ПрофітГід». ТОВ «ПрофітГід» надає позивачу послуги щодо перерахування кредитних коштів позичальникам та зарахування платежів позичальників за кредитними договорами укладеними між позичальниками та ТОВ «Бізнес позика». До позовної заяви був доданий оригінал довідки про перерахування коштів (файл з кваліфікованим електронним підписом директора ТОВ «ПрофітГід»). ТОВ «ПрофітГід» надає посередницькі послуги ТОВ «Бізнес позика» на підставі договору про надання послуг від 04 листопада 2020року № ПГ-5. Номер картки для перерахування коштів за кредитним договором був вказаний відповідачкою при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. На підтвердження вищезазначеного, до позовної заяви був доданий витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи «анкета клієнта», відповідно до якого позичальником був зазначений номер банківської картки № [NUMBER] для перерахування на нього коштів. Відповідачка на підтвердження своїх доводів про начебто не отримання кредиту від позивача могла надати суду виписку зі свого карткового рахунку в AT КБ «ПриватБанк». ТОВ «Бізнес позика» перераховує кредитні кошти на той номер банківської картки, який позичальник вказує під час укладення кредитного договору. ТОВ «Бізнес позика» не є банківською установою, не відкриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на ім`я позичальників банківські картки, тому перерахування кредитних коштів та зарахування платежів позичальників за кредитними договорами здійснюється посередниками ТОВ «Бізнес позика» на підставі відповідних договорів з посередниками за допомогою платіжних систем посередників. ТОВ «Бізнес позика» не здійснює перерахування кредитних коштів позичальникам зі своїх рахунків. На підтвердження перерахування кредитних коштів позичальникам та зарахування платежів позичальників за кредитними договорами відповідні посередники надають ТОВ «Бізнес позика» довідки (довідки з платіжних систем). ТОВ «Бізнес позика» не має жодного відношення до банківського рахунку відповідача, а лише здійснює перерахування кредитних коштів на вказаний ним під час укладення кредитного договору номер банківської картки (відкритий під нього банківський рахунок). Перерахування кредитних коштів за кредитними договорами ТОВ «Бізнес позика» відповідними посередниками відповідає положенням статті 6 та статті 9 Закону України «Про електронну комерцію», а вищевказані докази перерахування кредитних коштів є належними, допустимими та достатніми доказами перерахування кредитних коштів відповідачу за кредитним договором. Правомірність перерахування кредитних коштів за кредитними договорами укладеними позичальниками з ТОВ «Бізнес позика» відповідними посередниками ТОВ «Бізнес Позика» була підтверджена зокрема судовою практикою апеляційних судів у спорах за позовами ТОВ «Бізнес позика» про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Номер банківської картки відповідачки у кінці кредитного договору (у реквізитах сторін), на яку йому було здійснено перерахування кредитних коштів, був зазначений у кредитному договорів відповідно до Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансований кредит), яке було затверджено Постановою правління Національного банку України від 03 листопада 2021 року № 113. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 512087-КС-001 позичальника [PERSON] , вона на виконання умов договору здійснив часткову оплату за договором № 512087-КС-001 на загальну суму 18 139,20 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Наданий позивачем розрахунок заборгованості ґрунтується на умовах кредитного договору та узгоджується з матеріалами справи. Всі платежі відповідачки за кредитним договором були враховані у розрахунку заборгованості за кредитним договором. Сума заборгованості відповідачки за кредитним договором відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором підрахована з урахуванням всіх платежів відповідачки. Кредитодавець жодним чином не обмежував час на ознайомлення позичальника з умовами кредитного договору та Правилами. Позичальник добровільно погодився з умовами кредитного договору та погодився його виконувати. Якби позичальника не влаштовували умови кредитного договору, він міг його просто не укладати. Крім того, протягом строку дії кредитного договору та/або його закінчення позичальник не звернувся із заявою про розірвання кредитного договору та/або визнання кредитного договору недійсним в цілому або його окремих частин. Всі істотні умови кредитного договору, зокрема тип кредиту, процентна ставка, комісія за надання кредиту (у випадку її встановлення), строк дії кредиту, графік платежів за кредитним договором тощо - встановлені не у Правилах надання кредитів чи Паспорті споживчого кредиту (за споживчими кредитами), а у кредитному договорі, який уклав відповідач шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». За кредитним договором не нараховувалася жодна неустойка у формі пені чи штрафів. кредитодавець не нараховував проценти поза межами строку дії кредитного договору. Процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом. Протягом строку кредитування, визначеного у цьому договорі, плата за користування кредитом нараховується на залишок заборгованості за кредитом, наявний на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня перерахування та дня повернення кредиту. Кредитним договором встановлюється орієнтований графік платежів за кредитним договором. Тобто, якщо позичальник сплачує заборгованість за кредитним договором згідно із встановленим графіком платежів без порушень, йому дійсно потрібно було б сплатити за кредитним договором суму орієнтовної загальної вартості кредиту, яка зазначена у кредитному договорі. При цьому, порушення позичальником графіку платежів закономірно призвело до збільшення загальної вартості кредиту, тому що процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості за кредитом, наявний на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня перерахування кредитних коштів та дня повернення кредиту. Встановлення у кредитному договору процентів, які нараховуються на залишок заборгованості за кредитним договором, відповідає принципу свободи договору. Уклавши кредитний договір позичальник добровільно погодився з його умовами. 21 липня 2025 року представник ТОВ «Бізнес позика» - Виноградов Ю.Е. сформував у системі «Електронний суд» додаткові пояснення у справі, у яких зазначив, що ТОВ «Бізнес позика» не є банківською установою, не відкриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на ім`я позичальників банківські картки, тому перерахування кредитних коштів та зарахування платежів позичальників за кредитними договорами здійснюється посередниками ТОВ «Бізнес позика» на підставі відповідних договорів з посередниками за допомогою платіжних систем посередників. На підтвердження зарахування платежів позичальників за кредитними договорами відповідні посередники надають ТОВ «Бізнес позика» довідки (довідки з платіжних систем) ТОВ «Бізнес позика» не укладає з позичальниками нових кредитних договорів, якщо у позичальника є незакритий кредит. Якщо у позичальника є незакритий кредит, і він бажає отримати додаткові кредитні кошти у ТОВ «Бізнес позика», йому пропонують укласти додаткову угоду до цього кредитного договору, на підставі якої йому будуть перераховані додаткові кредитні кошти. Тобто надані докази здійснення відповідачем платежів за кредитним договором є доказами щодо здійсненням ним платежів саме за тим договором, стягнення заборгованості за яким є предметом розгляду цієї справи. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у разі відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 08 жовтня 2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір № 512087-КС-001 про надання кредиту (а.с. 28-37). 08 жовтня 2024 року [PERSON] направлено пропозицію (оферту) укласти договір № 512087-КС-001 про надання кредиту (а. с. 38-39). 08 жовтня 2024 року [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 512087-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою (а. с. 37). Згідно з п.п. 2.1. договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 24 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика» (далі - Правила). Пунктами 2.2., 2.3., 2.4., 2.5., 2.6., 2.7., 2.8., 2.9., 2.10, 2.11 визначено тип кредиту: кредит. Строк, на який надається кредит: 24 тижні. Стандартна процентна ставка за кредитом: в день 1 %, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору.Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Комісія за надання кредиту: 4 800,00 грн. Розмір комісії, встановлений цим пунктом договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Загальний розмір наданого кредиту: 24 000,00 грн. Строк дії договору до 25 березня 2025 року. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 58 973,82 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 6 669,21 процентів. Денна процентна ставка за кредитом: в день 0,86 %. Відповідно до пункту 5.2.3. договору позичальник зобов`язаний: повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором, до закінчення строку (терміну) дії договору. Згідно з пунктом 5.3.4. договору, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення суми кредиту, сплати комісії, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафу) у разі її нарахування та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених договором. Пунктом 5.3.11.1. договору передбачено, що кредитодавець має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником взятих на себе обов`язків та недотримання умов, передбачених цим Договором, вимагати повернення суми кредиту, сплати всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом та комісії (якщо комісія не була сплачена позичальником раніше), в повному обсязі, у разі затримання сплати частини боргу за кредитом та/або процентів за користування кредитом та/або комісії на строк (термін), що перевищує один календарний місяць; Згідно з пунктом 5.3.11.2 договору, виконання позичальником вимоги кредитодавця щодо повернення кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, відповідно до умов цього договору повинно бути проведено позичальником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання такої вимоги від кредитодавця. Сторони підтверджують, що строк (термін) повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, що містяться у вимозі кредитодавця, направленої позичальнику, відповідно до цього пункту договору є зміною строку (терміну) остаточного повернення кредиту в бік його зменшення. Сторони домовились, що вказана в цьому пункті вимога про повернення кредиту, не є зміною кредитодавцем в односторонньому порядку умов цього договору. ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальниці грошові кошти в розмірі 24 000,00 грн на картковий рахунок (а. с. 63). Згідно з довідкою, наданою позивачем, у [PERSON] станом на 28 травня 2025 року утворилася заборгованість за договором № 512087-КС-001 про надання кредиту в розмірі 63 220,80 грн, у тому числі: сума прострочених платежів за тілом кредиту - 24 000,00 грн, сума прострочених платежів за процентами - 30 240,00 грн, сума заборгованості за штрафами -8 620,80 грн, сума прострочених платежів за комісією - 360,00 грн (а. с. 24). Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закону України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22). Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір позики у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомилася та погодилася з ними. Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ «Бізнес позика» надав [PERSON] кредит шляхом перерахування коштів на рахунок відповідачки. Однак станом на день подачі позову до суду відповідачка борг за кредитним договором повністю не повернула, жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надала. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За таких обставин, оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість на загальну суму 54 600,00 грн, у тому числі: сума прострочених платежів за тілом кредиту - 24 000,00 грн, сума прострочених платежів за процентами - 30 240,00 грн, сума прострочених платежів за комісією - 360,00 грн. Що стосується позовних вимог про стягнення 8 620,80 грн штрафів, суд вважає у цій частині позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив, що тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Враховуючи зазначене вище, стягнення штрафів у розмірі 8 620,80 грн за кредитним договором від 08 жовтня 2024 року № 512087-КС-001, тобто у період дії воєнного стану, не відповідає вимогам Закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість на загальну суму 54 600,00 грн. У решті заявлених вимог слід відмовити. Розподіл судових витрат Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 083,26 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial