Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

01.09.2025 року судом зареєстровано позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДіджиФінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості, яку мотивовано тим, що 26.04.2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 200515525, відповідно до умов якого банк надав відповідачці кредитні кошти 14 150 грн. на строк до 26.04.2021 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав. Відповідачка зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки, виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором, однак, умови кредитного договору не виконала. 23.05.2016 року рішенням Правління НБУ № 14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних, відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 812 розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. 20.07.2020 року на підставі договору № 7_БМ, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071, проведеного 15.06.2020 року згідно постанови Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року № 910/11298/16, позивач є єдиним та належним кредитором за договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в т.ч. за кредитним договором № 200515525 від 26.04.2016 року, укладеним з [PERSON] , згідно додатку до договору реєстру кредитних договорів від 15.06.2020 року № 7_БМ. Станом на 19.08.2025 року загальний розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором № 200515525 від 26.04.2016 рокустановить 27 797, 83 грн., з яких: 9 794, 86 грн. заборгованість за кредитом, 18 002, 97 грн. заборгованість за відсотками. Заборгованість розрахована ПАТ «Банк Михайлівський» станом на дату укладення договору № 7_БМ від 20.07.2020 року. На підставі ст. 625 ч. 2 ЦК України на суму боргу 27 797, 83 грн. нараховані інфляційні 6 078, 40 грн. та за період прострочення виконання грошового зобов`язання 3% річних 2 499, 51 грн. Заборгованість відповідачка не погасила, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. На підставі ст.ст. 526, 530, 625, 1048, 1049, 1054 ЦК України ТОВ «Діджи Фінанс» просило стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 200515525 від 26.04.2016 року в загальному розмірі 36 375, 74 грн. та судові витрати. Представник позивача Романенко М.Е. в судове засідання не з`явився, звернувся із клопотанням про розгляд справи у його відсутності. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечив. Представник відповідача [PERSON] адвокат Пилипчук Л.М. позов не визнала. Підтримала відзив. Суду пояснила, що в травні 2016 року відповідач отримала письмове повідомлення від ПАТ «Банк Михайлівський», ТОВ «ФК Плеяда» про перехід права вимоги до нового кредитора ТОВ «ФК «Фагор» і в квітні 2017 року повністю погасила заборгованість по кредитному договору № 200515525 від 26.04.2016 року, про що 24.04.2017 року кредитором була видана відповідна довідка. Просила відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 26.04.2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 200515525, відповідно до умов якого банк надав відповідачці кредитні кошти 14 150 грн., з умовою сплати відсотків за користування кредитними коштами, повернення кредитних коштів. Відповідачка зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки, виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором. 23.05.2016 року рішенням Правління НБУ № 14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних, відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 812 розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. 20.05.2026 року ПАТ «Банк Михайлівський» надало [PERSON] повідомлення, що 19.05.2016 року на підставі договору факторингу № 1905 право вимоги по кредитному договору № 2000515525 від 26.04.2016 року перейшло до ТОВ «ФК «Плеяда», тому перерахування коштів в рахунок виконання зобов`язання за кредитним договором слід здійснювати за реквізитами, наданими новим кредитором (а.с. 122). 20.05.2016 року ТОВ «ФК «Плеяда» надало [PERSON] повідомлення, що 20.05.2016 року на підставі договору факторингу № 1 право вимоги по кредитному договору № 2000515525 від 26.04.2016 року перейшло до ТОВ «ФК «Фагор», тому погашення поточної заборгованості в сумі 10 810 грн. станом на 20.05.2016 року слід здійснювати рівними частинами кожного 10 числа протягом 12 місяців за вказаними реквізитами (а.с. 123). Згідно довідки, що 24.04.2017 року була видана ТОВ «ФК «Фагор» - кредитором за договором № 200515525 від 26.04.2016 року, станом на 24.04.2017 року заборгованість за договором № 200515525 від 26.04.2016 року, укладеним із [PERSON] , погашена в повному обсязі та договір закритий. Виконані належним чином та у повному обсязі зобов`язання боржника за договором, мають наслідок припинення зобов`язань за договором та погашення вимог кредитора, у зв`язку з чим відсутній ризик виконання боржником одного зобов`язання на користь обох кредиторів одночасно (а.с. 117). Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що у червні 2016 року ПАТ «Банк Михайлівський» (під час розгляду справи правонаступником залучене ТОВ «Діджи Фінанс») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ «ФК «Плеяда», ТОВ «ФК «Фагор», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; Національного банку України, в якому просило застосувати наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року № 910/11298/16 апеляційну скаргу ТОВ «Діджи Фінанс» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 у справі № 910/11298/16 задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 у справі № 910/11298/16 скасовано в частині немайнових вимог, з ухваленням нового рішення про задоволення позову ТОВ «Діджи Фінанс» у цій частині. Застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язано ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» передати ТОВ «»Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2. Визнано відсутніми у ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу. Визнано недійсним договір факторингу від 20.05.2016 № 1, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» та ТОВ «Фінансова компанія «Фагор». Зобов`язано ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2. Визнано відсутніми у ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2, актах прийому-передачі від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та в договорі факторингу від 20.05.2016 № 1 та додатках до нього. Зокрема, в зазначеному судовому рішенні вказано, що договір факторингу № 1905 від 19.05.2016, укладений між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ФК «Плеяда» є нікчемним в силу закону, а саме п. 1, 3 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». В зв`язку з наведеними обставинами суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання договору факторингу № 1 від 20.05.2016, укладеного між ТОВ «ФК «Плеяда» і ТОВ «ФК «Фагор» недійсним на підставі ч. 2 ст. 203, ст. 215, 1077, 1078 ЦК України, оскільки у ТОВ «ФК «Плеяда» був відсутній необхідний обсяг цивільної дієздатності. Також суд дійшов висновку, що підлягає задоволенню позовна вимога про визнання відсутніми у ТОВ «ФК «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2, актах прийому-передачі від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та договорі факторингу від 20.05.2016 № 1 та додатках до нього з огляду на те, що жодних прав за таким правочином ТОВ «ФК «Фагор» не набуло (а.с. 30-60). Таким чином, відсутність у ТОВ «ФК «Фагор» права вимоги до боржників була встановлена рішенням суду лише 01.07.2021 року, після фактичного погашення боржником [PERSON] свого кредитного зобов`язання. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що набув право вимоги по кредитним договорам із ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору про відступлення прав вимоги № 7_БМ, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071, проведеного 15.06.2020 року, а також згідно постанови Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року № 910/11298/16 (а.с. 25-28). Станом на 19.08.2025 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 26.04.2016 року становить 27 797,83 грн., з яких 9 794,86 грн. заборгованість за кредитом, 18 002,97 грн. заборгованість за відсотками. На підставі ст. 625 ч. 2 ЦК України на суму боргу 27 797, 83 грн. позивачем за період з 25.02.2019 року до 23.02.2022 року нараховані інфляційні 6 078, 40 грн. та 3% річних 2 499, 51 грн. Вирішуючи питання про правовідносини, які виникли між сторонами, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом (ч. 3 ст. 1082 ЦК України). Про заміну кредитора у зобов`язанні з ПАТ «Банк Михайлівський» на ТОВ «ФК «Фагор» боржник [PERSON] була повідомлена письмово належним чином в установленому порядку (а.с. 122, 123) і добросовісно виконала свій обов`язок із погашення заборгованості перед новим кредитором, про що надала відповідні докази (а.с. 117-123). ТОВ «Діджи Фінанс» як правонаступник ПАТ Банк Михайлівський» набуло право вимоги до боржників лише на підставі договору від 20.07.2020 року № 7-БМ, тому в силу ст.ст. 599, 1082 ЦК України боржник [PERSON] після належного виконання свого зобов`язання звільнена від обов`язку погасити борг перед позивачем. В зв`язку з наведеними обставинами задоволення позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс» призведе до подвійного стягнення боргу за споживчим кредитом. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Враховуючи наведені обставини і норми закону, фактичне виконання відповідачкою умов кредитного договору від 26.04.2016 року № 200515525, укладеного із ПАТ «Банк Михайлівський», що підтверджено довідкою від 24.04.2017 року, суд дійшов висновку, що підстав для задоволення позову ТОВ «Діджи Фінанс» немає, а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача у даній справі слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed