Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Комунальне підприємство «Карлівка Новатор» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 18193,42 гривень та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 гривень. Позов обґрунтовано тим, що у рішенням сесії Карлівської міської ради від 29.12.2016 затверджено передавальний акт частини майна від КП Карлівське ВУЖКГ до КП «Карлівка Новатор», яке є його правонаступником. Із 01.01.2017 КП «Карлівка Новатор» надає послуги з управління багатоквартирними будинками в м. Карлівка. Рішенням виконавчого комітету Карлівської міської ради №40 від 21.03.2013 позивача визначено управителем багатоквартирного будинку [ADDRESS] про що укладено договір №33 від 23.03.2018. [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] загальною площею 43,7 кв.м в м. Карлівка. Послуги управителем по утриманню будинку виконуються належним чином, а відповідач, в свою чергу, не відмовляється від їх отримання, але їх не оплачує. За період із січня 2017 року по листопад 2025 року виникла заборгованість в розмірі 18193,42 гривень. Позиції учасників судового провадження. Відповідач своїм правом на надання відзиву на позов не скористався. Сторони в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином оповіщеними про день та час розгляду справи, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, відповідач причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. За вказаних обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення по справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою від 09 грудня 2025 року провадження по справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 22). Ухвалою суду від 20 січня 2026 року розгляд справи відкладено для повторного виклику відповідача. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Рішенням сесії Карлівської міської ради від 29.12.2016 затверджено передавальний акт частини майна від КП Карлівське ВУЖКГ до КП «Карлівка Новатор», яке є його правонаступником (а.с.7). Рішенням виконавчого комітету Карлівської міської ради №40 від 21.03.2018 позивача визначено управителем багатоквартирних будинків в м. Карлівка (а.с.8). Наказом КП «Карлівка Новатор» від 21.03.2018 № 24 затверджено та введено в дію відкориговані тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с.9). 23.03.2018 між КП «Карлівка Новатор» та співвласниками багатоквартирного будинку в особі міського голови Карлівської міської ради укладено договір за № 33 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком в [ADDRESS] (а.с. 10-15). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] загальною площею 43,7 кв.м в м. Карлівка (а.с. 20). З виписки за житлово-комунальні послуги КП «Карлівка Новатор» вбачається наявність заборгованості за особовим рахунком 41 [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , сума заборгованості за період із січня 2017 року по листопад 2025 року складає 18193,42 грн (а.с.17-19). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Статтею 322 ЦК України, передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово- комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків» затверджених Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» врегульовані права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, серед яких обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором. Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а його обов`язком - оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Судом встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 43,7 кв.м та зобов`язаний щомісячно оплачувати комунальні послуги, які надаються позивачем. Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом Відповідачем не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих йому житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з відповідача в сумі 18193,42 гривень є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом прийнято рішення про задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3028,00 грн на відшкодування понесених судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved