Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 26.02.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №42565-02/2024. 19.09.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №19092024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру Боржників до Договору факторингу №19092024 від 19092024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №42565-02/2024 в сумі 26 162,5 грн, з яких: 8 050 грн сума заборгованості за основним боргом; 18 112,5 грн сума заборгованості за процентами. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №42565-02/2024 в розмірі 26 162,5 грн, яку позивач просив стягнути із відповідача та стягнути судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. У позовній заяві представник позивача просив здійснювати розгляд справи за відсутності їхнього представника та зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечують проти ухваленням судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, будучи присутньою в судовому засіданні 02.02.2026, однак в дане судове засідання не з`явилася. Клопотання про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи за наявності поважних причин до суду не направила. Відзиву на позов до суду не подавала. Отримане судом клопотання від імені відповідача по електронній пошті не підписане цифровим підписом. При цьому судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована в системі «Електронний суд», відтак могла подати заяву саме в підсистемі «Електронний суд», чого відповідачем не було зроблено. Що свідчить про використання відповідачем не передбаченого чинним процесуальним законодавством способу звернення до суду. За таких обставин суд, з урахуванням положень ч. 3 ст. 223 ЦПК України, розглядає справу за відсутності відповідача. Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 26.02.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №42565-02/2024, за умовами якого Товариство надало кредит позичальнику в сумі 9 000 грн, строком на 120 днів, із процентною ставкою 2,50% в день, дата погашення кредиту 24.06.2024 (п.п.1.1., 1.2., 1.4.1. Договору). Відповідно до п.1.2. Договору кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 26.02.2024. Наданий кредит Клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 24.06.2024. Відповідно до п.1.4.1. Договору процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2. цього Договору. У Графіку платежів до кредитного договору №42565-02/2024 визначено дату видачі та дату платежу кредиту, згідно якого позичальник зобов`язаний сплатити платіж на погашення кредиту до 24.06.2024, що складається з погашення суми кредиту та процентів за користування кредитом. Проте, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі не виконала, не сплачувала кошти на погашення тіла кредиту і проценти за користування кредитом згідно кредитного договору. В зв`язку з цим, станом на 19.09.2024 (дата передачі права вимоги за договором факторингу №19092024) у [PERSON] виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №42565-02/2024. 19.09.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №19092024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Згідно п.1.2. Договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Прав Вимог підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Позивач вказує, що відповідно до Реєстру Боржників до Договору факторингу №19092024 від 19.09.2024 набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №42565-02/2024 в сумі 26 162,5 грн, з яких: 8 050 грн сума заборгованості за основним боргом; 18 112,5 грн сума заборгованості за процентами. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним (що відповідає належному виконанню відповідно до ст. 516 ЦК України). Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Встановлено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» має право вимоги до [PERSON] на підставі укладеного договору факторингу №19092024 від 19.09.2024. Розрахунок заборгованості за кредитним договором №42565-02/2024 від 26.02.2024 наданий суду позивачем, є належним та допустимим доказом заборгованості за кредитним договором стосовно заборгованості відповідача за неповерненою сумою кредиту. Разом з тим, щодо нарахування процентів за користування кредитом, даний розрахунок є вірним лише в межах проведеного розрахунку до 22.04.2024. Так, станом на час укладення з відповідачем кредитного договору, а саме: 26.02.2024 року, вже був чинним (з 24 грудня 2023 року) Закон, який обмежував максимальний розмір денної процентної ставки, а саме: частиною 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» було встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, а пунктом 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (який набрав чинності 24 грудня 2023 року), установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Тобто, як вбачається з наведеного вище, процентну ставку у розмірі 2,5 % можна було застосовувати лише протягом перших 120 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (який набрав чинності 24 грудня 2023 року), а саме до 22 квітня 2024 року включно. Відповідно, з 23 квітня 2024 року розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не може перевищувати 1 %. Порядок розрахунку денної процентної ставки (за відповідною формулою) встановлено частиною 4 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», частиною 5 якої встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Частиною 2 статті 536 ЦК України встановлено, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відтак, якщо визначений договором розмір процентної ставки за користування кредитними коштами суперечить вимогам закону, то суд має право визначити розмір заборгованості виходячи з вимог закону, а також умов договору, які не суперечать вимогам цього закону. Отже, передбачений у кредитному договорі розмір відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на день та відповідно їх нарахування починаючи з 23.04.2024, суперечить нормам ЗУ «Про споживче кредитування», а тому слід здійснити перерахунок нарахованих відсотків. Проведений позивачем розрахунок заборгованості є вірним лише до 22.04.2024. До 22.04.2024 нараховані проценти за 58 днів користування кредитом становлять згідно проведеного позивачем розрахунку 5 433,75 грн. При цьому суд враховує вказаний позивачем розрахунок, виходячи із засад диспозитивності цивільного судочинства. За період з 23 квітня 2024 року по 24 червня 2024 року включно (62 дні) кредитор у відповідності до вимог закону (пункту 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») не мав права застосовувати денну процентну ставку у розмірі більшому, ніж 1,5 %. Враховуючи, що згідно умов кредитного договору, а також додатку до договору графіку платежів видно, що загальні витрати за кредитом включають витрати споживача на повернення суми кредиту а також проценти за користування кредитом, то денна процентна ставка, визначена за формулою згідно ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» відповідає процентній ставці, що нараховується за день користування кредитними коштами. Відтак, проценти за 62 дні користування кредитом з 23.04.2024 складають 8 050 грн х 1,5 % в день х 62 дні = 7 486,50 грн. Таким чином, загальний розмір процентів за весь період дії кредитного договору складає 12 920,25 грн (5 433,75 + 7 486,50 = 12 920,25). Тому суд вважає обґрунтованими доводи позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №42565-02/2024 в розмірі 20 970,25 грн, що складається з неповернутої суми кредиту та нарахованих процентів (8 050 + 12 920,25 = 20 970,25). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «ФК «ЄАПБ» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Таким чином, позовні вимоги ТОВ «ЄАПБ» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №42565-02/2024 підлягають задоволенню в розмірі 20 970,25 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір має бути присуджено позивачеві з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач пред`явив позов на загальну суму 26 162,5 грн. Позов задоволено на суму 20 970,25 грн. Відтак з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме 1941,65 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial