Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

01.07.2025 Акціонерне товариство «Перший український міжнародний Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, в обґрунтування якого зазначало наступне. 14.11.2018 р. між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - АТ «ПУМБ») та [PERSON] , шляхом підписання заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорту споживчого кредиту, укладено кредитний договір № 2001169799701. На підставі кредитного договору № 2001169799701, [PERSON] надано картку з кредитним лімітом в сумі 3 000 грн., ліміт в подальшому збільшено до 19 398, 00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 47,88 % на рік, строк кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації. Внаслідок неналежного виконання [PERSON] умов укладеного договору, станом на 09.04.2025 р. за вказаним договором, утворилася заборгованість на загальну суму 29 913, 10 грн., яка склалася за кредитом 19 397, 28 грн., та процентами за користування кредитними коштами 10 515, 82 грн., яку [PERSON] , добровільно не сплачує. 23.07.2021 р. між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] , шляхом підписання заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорту споживчого кредиту, укладено кредитний договір № 1001930526401. На підставі кредитного договору № 1001930526401, [PERSON] надано картку з кредитним лімітом в сумі 10 000, 00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,01 % на рік, та комісією за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99 % на рік, строк кредитування 24 місяці. Внаслідок неналежного виконання [PERSON] умов укладеного договору, станом на 09.04.2025 р. за вказаним договором, утворилася заборгованість на загальну суму 9 816, 61 грн., яка склалася за кредитом 6 227, 30 грн., процентами за користування кредитними коштами 1,31 грн., комісією - 3 588, 00 грн., яку [PERSON] , добровільно не сплачує. З огляду на вказане, АТ «ПУМБ» просило стягнути з [PERSON] заборгованість за вказаним кредитними договорами та судові витрати. 07.08.2025 року по даній справі ухвалено заочне рішення, яке ухвалою суду від 01.12.2025 року скасовано і справу призначено до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження на 11 год. 10 хв. 16.12.2025 року, яке в подальшому неодноразово відкладалось, останній раз на 10 год. 00 хв. 19.02.2026 року. Представником відповідача адвокатом Зачепіло З.Я. подано відзив на позовну заяву, в якому остання, зокрема зазначала, що по кредитному договору від 14.11.2018 року сторонами не було досягнуто усіх умов укладення правочину, зокрема і в частині відсотків. По кредитному договору від 23.07.2021 року вважала, що заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99% є нікчемною, а тому вимоги банку в частині стягнення комісії не підлягають задоволенню. Також зазначала, про відсутність доказів перерахування коштів відповідачу за вказаними договорами. У зв`язку з наведеним, просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник позивача - АТ «Перший український міжнародний Банк» в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, повідомивши, зокрема про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав повноваження на представництво його інтересів в суді своєму представнику адвокату Зачепіло З.Я. Представник відповідача - адвокат Зачепіло З.Я. в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду з заявою про розгляду справи без її участі та участі відповідача. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд доходить висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності учасників справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні в них докази та надавши їм оцінку, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. По кредитному договору від 14.11.2018 року за № 2001169799701. 14.11.2018 р. між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] , шляхом підписання заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорту споживчого кредиту, укладено кредитний договір № 2001169799701. На підставі кредитного договору № 2001169799701, [PERSON] надано картку з кредитним лімітом в сумі 3 000 грн., ліміт в подальшому збільшено до 19 398 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 47,88 % на рік, строк кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації. Згідно до розрахунку заборгованості за вказаним договором, та виходячи з позовних вимог, АТ «Перший український міжнародний Банк» просило стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором на загальну суму 29 913, 10 грн., яка склалася за кредитом 19 397, 28 грн., та процентами за користування кредитними коштами 10 515, 82 грн. Суд погоджується з вимогами Банку про наявність у відповідача зобов`язань щодо погашення заборгованості, яка утворилася за основною сумою боргу, та відсотками за користування кредитними коштами. Отже, за вказаним кредитним договором з відповідача підлягає стягненню 29 913, 10 грн., яка склалася за кредитом 19 397, 28 грн., та процентами за користування кредитними коштами 10 515, 82 грн. З приводу заперечень відповідача щодо перерахування коштів, то суд зазначає, що з виписки по особистому рахунку вбачається, що відповідач [PERSON] користувався кредитним коштами. По кредитному договору від 23.07.2021 року за № 1001930526401. 23.07.2021 р. між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] , шляхом підписання заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорту споживчого кредиту, укладено кредитний договір № 1001930526401. На підставі кредитного договору № 1001930526401, [PERSON] надано картку з кредитним лімітом в сумі 10 000, 00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,01 % на рік, та комісією за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99 % на рік, строк кредитування 24 місяці. Згідно до розрахунку заборгованості за вказаним договором, та виходячи з позовних вимог, АТ «Перший український міжнародний Банк» просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором на загальну суму 9 816, 61 грн., яка склалася за кредитом 6 227, 30 грн., процентами за користування кредитними коштами 1,31 грн., комісією - 3 588, 00 грн. Погоджуючись з вимогами Банку щодо наявної у відповідача заборгованості за тілом кредиту та відсотками, суд між тим вважає, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення комісії, слід відмовити з наступних підстав. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. За частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Разом з тим, відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на дату укладення договору в цій справі) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Згідно з частиною 6 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит. До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Так, в пункті 5 Заяви № 1001930526401 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 23.07.2021 зазначено, що щомісячна комісія за обслуговування кредиту визначена у розмірі 2,99% від суми кредиту. Загальний розмір комісії складає 3 588, 00 грн. Встановивши у Кредитному договорі № 1001930526401 сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту щомісячними платежами, що у загальному розмірі складає 3 588, 00 грн., банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику. Розмір такої комісійної винагороди з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів) вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що оспорювані умови кредитного договору є несправедливими. Таким чином, положення пункту 5 Кредитного договору № 1001930526401 щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 30 листопада 2023 року в справі № 216/7637/21, від 09 лютого 2024 року в справі № 337/3703/22, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі № 204/224/21. Відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд також враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду висловлену в постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 щодо наслідків укладення договору споживчого кредиту, який передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21.10.2020 у справі № 194/1387/19. Таким чином, вимоги Банку у частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 1001930526401 від 23.07.2021 за комісією за обслуговування кредиту у сумі 3 588, 00 грн., є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. З огляду на вказане, суд доходить висновку, що у задоволенні позову в частині стягнення комісії за обслуговування кредиту у вищевказаній сумі (3 588, 00 грн.) слід відмовити. З наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписок по особовому рахунку встановлено, що відповідачем за період користування кредитними коштами було направлено на погашення прострочених комісій 3 588, 00 грн. З огляду на те, що умови договору, а саме п. 5 Кредитного договору, яким визначено комісію за обслуговування кредиту щомісячно у розмірі 2,99 % від суми кредиту, є нікчемними, то необхідно застосувати його наслідки та здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. З огляду на вищевказане, сплачену відповідачем на погашення прострочених комісій суму у розмірі 3 588, 00 грн., необхідно вирахувати з суми основної заборгованості за тілом кредиту, а відтак, розмір боргу в цій частині підлягає зменшенню до 2 639, 30 грн. (6 227, 30 грн. 3 588, 00 грн.= 2 639, 30 грн.). Отже, за вказаним кредитним договором з відповідача підлягає стягненню 2 639, 30 грн. заборгованість за тілом кредиту та 1, 31 грн. заборгованість за відсотками. З приводу аргументів представника відповідача про те, що відсутні докази про перерахування коштів відповідачу, то суд зазначає, що відповідно до платіжної інструкції, наявної в матеріалах справи, від 23 липня 2021 року за № TR.50922079.78135.8810 Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» відповідачу [PERSON] було перераховано 10 000, 00 грн. З урахуванням наведених мотивів, позов підлягає частковому задоволенню. У зв`язки з тим, що позовні вимоги задоволено частково, стягненню підлягає судовий збір у розмірі 1 984, 67 грн., з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial