Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

У грудні 2025 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого із відповідачем [PERSON] 25 вересня 1993 року, з посиланням на те, що сторони від шлюбу спільних дітей не мають, у них відсутні спільні інтереси та погляди на сімейне життя, відсутнє взаєморозуміння, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, спільного господарства не ведуть, примирення не можливе. Просить позов задовольнити. Згідно з ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідно до заяви від 13 лютого 2026 року позивач [PERSON] позов підтримує, просить розглянути справу за відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує, просить не стягувати судовий збір із відповідача. Згідно з повідомленням Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 02 січня 2026 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрована і проживає в [ADDRESS] , на вказану адресу судом надіслано рекомендоване повідомлення про судовий розгляд з матеріалами позову. Відповідачем [PERSON] не подано заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву, заперечення, повідомлення іншої адреси свого проживання. Інформація про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України. Також судом враховується правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Інші заяви, клопотання сторін станом на 13 лютого 2026 року відсутні. Враховуючи викладене та позицію позивача, викладену у поданій до суду заяві, наявні підстави згідно з ст.ст.280, 281 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. При вирішенні справи судом враховуються положення ч.1 ст.110 СК України, згідно з якою позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, та ч.2 ст.112 СК України, за якими суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 1993 року, між ними виникли неприязні відносини через різні погляди на сімейне життя та сімейні цінності, що суперечить інтересам позивача, і є підставою для неможливості подальшого життя подружжя і збереження шлюбу, при цьому суд враховує, що норми сімейного законодавства не наділяють судові інстанції можливістю примушування жінки або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, відповідно до поданої заяви позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень проти цього не надала. Законними підставами для розірвання шлюбу є ст.ст.105, 110, 112 СК України. З даних підстав позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Клопотання відповідача про відновлення її дошлюбного прізвища відсутнє.

Outcome: approved