Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

представник заявника [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду із вищевказаною заявою. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.12.2025 відкрито провадження у справі, яку призначено до судового розгляду. Представник [PERSON] заяву про встановлення юридичного факту обґрунтовує тим, що 28.10.2025 завідувачем Жидачівської державної нотаріальної контори Львівської області Матусик В.В. відмовлено заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно після смерті її матері [PERSON] , оскільки пропущено строк для прийняття спадщини, визначений частиною 1 статті 1270 Цивільного кодексу України. У зв`язку з цим заявниця [PERSON] змушена звернутись із заявою до суду про встановлення факту її постійного проживання разам із матір`ю на час відкриття спадщини за заповітом. Представник заявника брав участь в судовому засіданні у режимі відеоконференції із використанням власних технічних засобів, заяву підтримав та просив її задоволити. Заінтересована особа Журавненська селищна рада Стрийського району Львівської області участі повноважного представника в судове засідання не забезпечила, заяв про відкладення розгляду справи не подала. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків та дослідивши письмові матеріали справи доходить до таких висновків. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] (далі - спадкодавець), постійним місцем проживання якої було [ADDRESS] , яка була матір`ю заявниці, що підтверджується довідкою по формі спадщини Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області № 569 від 24.10.2025 (а.с.12). Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Після звернення до нотаріуса, заявниці повідомлено про те, що видати Свідоцтво про право на спадщину на майно померлої неможливо в зв`язку з тим, що нею пропущено строк для прийняття спадщини і цей термін можливо продовжити лише в судовому порядку. [PERSON] фактично з 2013 року постійно проживала з матір`ю спільно з сім`єю онука [PERSON] , що підтверджується вищенаведеною довідкою заінтересованої особи та показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] , які є невісткою та онукою заявниці, і повідомили суду, що бабуся похоронила свою матір, яка потребувала постійного догляду з огляду на поважний вік та стан здоров`я. Відповідно до копії паспорта громадянина України [PERSON] , [INFO] , зареєстрована у [ADDRESS] (а.с.6-8). Згідно з копією заповіту від 22.12.1999, посвідченого секретарем виконкому Мельницької сільської Ради народних депутатів (зареєстрований у реєстрі під № 61), спадкодавець заповіла після смерті усе належне їй майно та майновий пай на користь доньки [PERSON] (а.с.13-14). Згідно з повідомленням приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Медвідь Н.С. після смерті матері заявниці 02.04.2020 спадкова справа не заводилася, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 05.02.2026 № 84089204 (а.с.40-42). Втім, нотаріус відмовив заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлої в зв`язку з тим, що [PERSON] у встановлений законом строк не прийняла спадщину після смерті матері (а.с. 18). Інших спадкоємців за заповітом чи законом немає. Тому встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем є необхідним для реалізації права заявниці на оформлення спадкового майна. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 3 статті 1223ЦКУкраїни право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 23 цієї ж постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з п. 3.22 Глави 10 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Таким чином у випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені п. 3.22 Глави 10 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Разом з тим, у постанові від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 Верховний Суд дійшов висновку, що "відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом". Заявником доведено факт свого постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що вказує на необхідність задоволення цієї заяви. Встановлення судом факту постійного проживання заявника із спадкодавцем на час відкриття спадщини має юридичне значення, адже необхідне для оформлення спадкових прав. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved