Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

25 грудня 2025 року до Локачинського районного суду Волинської області з Володимирського міського суду Волинської області за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості. 01 грудня 2025 року до Володимирського міського суду Волинської області з Ковельського міськрайонного суду Волинської області за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості. 28 жовтня 2025 року позивач звернувся до Ковельського міськрайонного суду Волинської областіз позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач звернувся до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 22.02.2025 року, будучи клієнтом банку, відповідач уклав з банком кредитний договір ABH0CT155101740221605449 щодо надання останньому кредиту в розмірі 11000 грн строком на 36 місяців (тобто до 21.02.2028) зі сплатою процентів у розмірі 75% щорічно та комісії в розмірі 0,00 грн (кредитний договір складається із заяви клієнта та графіку погашення кредиту). Банк свій обов`язок виконав повністю, надав позичальнику кредит згідно з умовами кредитного договору. В свою чергу, [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Однак, в порушення умов вищевказаного договору, останній свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 28.10.2025 року утворилась заборгованість в розмірі 13484,37 грн, яка складається з: 10584,81 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 2774,66 грн - загальний залишок заборгованості за процентами, 124,90 грн - загальний залишок заборгованості за пенею. Враховуючи вищенаведене, просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договором № ABH0CT155101740221605449 від 22 лютого 2025 року у розмірі 13484,37 грн та судові витрати у розмірі 2422,4 грн. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 30 грудня 2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 27.01.2026 року від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні. Відзив мотивує таким. Зазначає, що кредитний договір № ABH0CT155101740221605449, Паспорт споживчого кредиту, Тарифи і умови, Графік платежів, та Заяву про надання послуги «Швидка готівка» [PERSON] з Акціонерним Товариством «Акцент-Банк» не підписував, а підписав тільки Анкету- заяву від 28.11.2019, в якій просив відкрити йому поточний рахунок у гривні, погодившись, що вказана анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають договір про надання банківських послуг. Позивачем долучено анкету-заяву про приєднання до умов та Правил, на ксерокопії бланку із ксерокопією печатки даного товариства. А не оригіналом, тож підпис клієнта підлягає сумніву. Паспорт споживчого кредиту в додатках до позовної заяви ані Дія- підпису, ані ЕЦП не містить. Через сервіси перевірки https://ca.diia.gov.ua та https://czo.gov.ua, в даному паспорті підписів не знайдено. Вважає, що кредитодавець не виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно статті 9 ЗУ «Про споживче кредитування». Вказує, що позивачем до позовної заяви не доєднано Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» розміщеного на сайті https://a- bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила», не зазначено коли вони були прийняті, коли затверджені протоколом правління, та які саме умови були запропоновані [PERSON] . Умови на сайті банку змінювались, їх редакція не підтверджена, а тому банк не довів, які саме умови були погоджені сторонами. Позивачем не було надано копію кредитного договору та Умов та правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Акцент-Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, які діяли на момент укладання договору та які мали б бути підписані відповідачем. Крім того, тарифів, які діяли на час підписання анкети-заяви позивач не надав. Зазначає також, що банк не довів факт видачі кредиту позичальнику: в меморіальному ордері про переказ коштів позичальнику не міститься ані підпису, ані печатки установи; надана виписка по особовому рахунку не повна, а у вигляді стислого табличного розрахунку заборгованості, а не повноцінного руху коштів по картці. Отже, немає доказів фактичного зарахування 11000 грн саме відповідачу. Вважає, що сума боргу не доведена. Позов заявлено на 13 484,37 грн, але: відсутній належний розрахунок; не підтверджено порядок нарахування відсотків; не доведено правові підстави нарахування пені. Таким чином, стверджує, що позивач не довів факту укладення кредитного договору, не довів факту видачі кредитних коштів та не довів розміру заборгованості належними і допустимими доказами. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, вважає, позов є недоведеним та підлягає відмові в повному обсязі. Крім того, просить суд зобов`язати позивача АТ «Акцент-Банк» на підставі ч. 6 ст. 95 ЦПК України надати для дослідження під час судового розгляду оригінали електронних доказів, копії яких долучені до матеріалів справи, а саме: -електронний варіант письмового доказу - кредитний договір № АВН0СТ155101740221605449 від 22.02.2025, укладений між відповідачем та АТ «Акцент-Банк» з Додатками, оформлений відповідно до вимог ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг; - електронний варіант письмового доказу - паспорт споживчого кредиту, укладений між Відповідачем та АТ «Акцент-Банк», оформлений відповідно до вимог ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»; - електронний варіант письмового доказу - заява про надання послуги «Швидка готівка», укладена між відповідачем та АТ «Акцент-Банк», оформлена відповідно до вимог ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»; - електронний варіант письмового доказу - Умови і Правила надання банківських послуг в АТ А-Банк, з підписом про ознайомлення відповідача, оформлені відповідно до вимог ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»; - оригінал письмового доказу - повний рух коштів з особового рахунка [PERSON] за кредитним договором № АВН0СТ155101740221605449 від 22.02.2025; - оригінал письмового доказу - меморіальний ордер про переказ 11000 грн на картку [PERSON] . Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 61 на звороті). Одночасно, у позовній заяві представником позивача заявлено клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення, також, аналогічне клопотання ним долучено до позовної заяви (а.с. 4 зворот, 6). Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки відповідачу (а.с 74) та довідкою про доставку електронного документу (а.с. 62 на звороті). Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 28.11.2019 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банку» (а.с. 24). Крім того, 07.02.2022 року [PERSON] підписав заяву в АТ «А-Банку» про погодження використання удосконаленого електронного підпису (а.с. 24 зворот). 22.02.2025 [PERSON] , будучи клієнтом банку, уклав з банком кредитний договір № ABH0CT155101740221605449 шляхом підписання сторонами заяви про надання послуги «Швидка готівка», за умовами якого відповідач отримав кредит на суму 11000 грн, строком на 36 місяців з 22.02.2025 по 21.02.2028 включно, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 75% річних, розмір щомісячного платежу 780,42 грн. Грошові кошти зараховуються на поточний рахунок відповідача [NUMBER] . У випадку порушення зобов`язань із погашення заборгованості передбачено сплату пені у розмірі 0,07% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки (а.с.26-27). Разом із заявою відповідачем підписано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка» (а.с.27 зворот-28, 25). Крім того, у заяві про надання послуги «Швидка готівка» № ABH0CT155101740221605449 від 22.02.2025 зазначено, що до укладання цієї угоди відповідач ознайомився з актуальними Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк», що розміщені за посиланням www.a-bank.com.ua/terms, та до укладання цієї угоди ознайомлений з інформацією, яка розміщується на веб-сайті та доступна за посиланням www.a-bank.com.ua, в повному об`ємі у відповідності до ч.2 ст.7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії»; ця заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, таблицею обчислення загальної вартості кредиту становлять договір. Згідно з меморіальним ордером №TR.44534317.35379.65455 від 22.02.2025 банк перерахував на платіжну картку відповідача грошові кошти у сумі 11000 грн (а.с.30). З виписки по кредиту № ABH0CT155101740221605449 про рух коштів, сформованою за період з 22.02.2025 року по 27.10.2025, вбачається, що станом на кінець періоду заборгованість [PERSON] становить 13463,31 грн (а.с.30 зворот). З розрахунку заборгованості за договором № ABH0CT155101740221605449 від 22.02.2025 року вбачається, що станом на 28.10.2025 заборгованість відповідача становить 13484,37 грн, з яких: 10584,81 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 2774,66 грн - загальний залишок заборгованості за процентами; 0 грн - загальний залишок заборгованості за комісією; 124,9 грн - загальний залишок заборгованості за пенею (а.с. 29 зворот). Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 664 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч.1, 2ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ «А-БАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст.530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Таким чином, враховуючи, вимоги частини другої статті 530 ЦК України, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів в будь-який час. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповіді на відзив представник відповідача просить суд витребувати від позивача первинні документи, які підтверджують надання кредитних коштів, у тому числі оригінал письмового доказу - повний рух коштів з особового рахунка [PERSON] за кредитним договором № АВН0СТ155101740221605449 від 22.02.2025 та оригінал письмового доказу - меморіальний ордер про переказ 11000 грн на картку [PERSON] .. Суд відмовляє у задоволенні цього клопотання, оскільки згідно частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В даному випадку, тягар доказування обставин видачі кредиту лежить саме на позивачеві, він надав достатні, з його точки зору, докази видачі кредиту, а тому відсутні правові підстави для зобов`язання його надавати інші докази. Крім того, частиною шостою статті 95 ЦПК України передбачено, що якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Відповідачем не доведено належних обґрунтувань щодо невідповідності паперової копії долученого до позовної заяви договору його оригіналу в електронній формі, не наведено жодних конкретних даних про сумніви, які можуть вказувати на те, що копія договору не відповідає оригіналу. Крім того, відповідачем не надано доказів вжиття заходів для отримання оригіналу електронного договору самостійно, не наведено причин неможливості самостійного отримання вказаного доказу. Вказане свідчить про відсутність підстав для витребування та дослідження оригіналу електронного доказу за наявності в матеріалах справи паперової копії цього доказу та за відсутності обґрунтованих сумнівів у її відповідності оригіналу, враховуючи також відсутність доказів неможливості відповідачем отримати вказаний доказ самостійно. В суду не виникає сумнівів у достовірності наданих позивачем копії електронних доказів кредитного договору та меморіального ордеру, а тому суд не вбачає за необхідне витребовувати оригінал цих доказів. Щодо вимоги представника відповідача про витребування електронних варіантів письмових доказів - кредитного договору № ABH0CT155101740221605449 від 22.02.2025 року, паспорта споживчого кредиту, Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», то суд зазначає, що такого доказу як "електронний варіант письмового доказу" чинним ЦПК України не передбачено. Дослідивши наявні у справі докази, враховуючи проаналізовані норми права, суд доходить висновку що між сторонами було укладено в електронній формі кредитний договір, на виконання умов якого позивачем надано відповідачу кредитні кошти у сумі 11000 грн на умовах строковості, зворотності та оплатності. Суд вважає безпідставними доводи представника відповідача про відсутність належним чином підписаного договору та ненадання споживачу інформації до укладення договору, оскільки заява № ABH0CT155101740221605449 від 22.02.2025 року та паспорт споживчого кредиту за програмою «Швидка готівка» від 22.02.2025 підписані відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису у відповідності із Законом України «Про електронну комерцію». Доводи сторони відповідача щодо відсутності у матеріалах справи доказів про досягнення згоди з відповідачем усіх істотних умов кредитного договору, зокрема нарахування відсотків, не заслуговують на увагу, оскільки підписуючи заяву про надання послуги «Швидка готівка», за якою відповідач отримав вказаний кредит, він погодився з умовами його надання, зокрема строком надання кредиту, сумою кредиту, а також процентною ставкою, яка підлягає сплаті за користування кредитним коштами. Доводи відповідача про те, що позивачем до позовної заяви не доєднано Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» не беруться судом до уваги, оскільки самою заявою про надання послуги «Швидка готівка» передбачено всі істотні умови кредитного договору. Факт отримання та користування відповідачем [PERSON] кредитними коштами та їх несвоєчасне повернення знайшов своє підтвердження у матеріалах справи, зокрема, у виписці по кредиту за період 22.02.2025 по 27.10.2025 та меморіальному ордері №TR.44534317.35379.65455 від 22.02.2025. Суд відхиляє доводи представника відповідача про недоведеність факту перерахування коштів за спірним договором, адже, враховуючи принцип змагальності, відповідач може спростувати факт зарахування коштів, зокрема, шляхом надання власної банківської виписки, чого [PERSON] вчинено не було. Відповідно до долученого банком до позовної заяви розрахунку, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № ABH0CT155101740221605449 від 22.02.2025 року станом на 28.10.2025 становить 13484,37 грн, з яких: 10584,81 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 2774,66 грн - загальний залишок заборгованості за процентами; 0 грн - загальний залишок заборгованості за комісією; 124,90 грн - загальний залишок заборгованості за пенею (а.с. 13). Відповідач [PERSON] доказів на спростування розрахунку заборгованості, наданого позивачем, а також доказів належного виконання зобов`язань за кредитним договором не надав. Таким чином, суд розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом у розмірі 13359,47 грн підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення пені за кредитним договором суд зазначає наступне. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого відповідним Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє і на даний час. Відповідно до положень п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до статті 4ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанова від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (пункт 69)). Відповідно до частини першої статті 14ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Враховуючи викладене та те, що пеня за договором позики нарахована за період з 22.02.2025 по 28.10.2025, тобто під час дії воєнного стану, до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Таким чином, у період дії воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), що встановлено пунктом 18 розділу "Прикінцевіта перехідні положення" ЦК України згідно із Законом № 2120-IX від 15.03.2022, який набрав чинності 17.03.2022. З урахуванням вище зазначеного, заборгованість за пенею за кредитним договором нарахована позивачем за період з 22.02.2025 по 28.10.2025 у розмірі 124,9 грн стягненню не підлягає. Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено частково (99%), тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 2398 грн. На підставі ст. ст. 207, 509, 526, 530, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: partial