Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 501345502 від 03.08.2021 у розмірі 30 465,44 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] уклав з АТ «Альфа Банк» угоду про надання споживчого кредиту № 501345502, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Банк прийняв пропозицію відповідача та підписав акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Акцепт пропозиції на укладення угоди отримано відповідачем, про що свідчить його власноручний підпис. У додатку № 1 до угоди cторони узгодили графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг: тип кредиту «Кредит готівкою», сума кредиту- 16 830,40 грн, процентна ставка 33 % річних, за період з 12 по 23 місяці 28% річних, за 24 місяці 23 % річних, тип ставки фіксована, комісійна винагорода за обслуговування (управління) кредиту 1, 8% від суми кредиту щомісячно; строк кредитування 24 місяці, дата повернення кредиту 03.08.2023, порядок повернення кредиту графік платежів, для повернення заборгованості за угодою визначено використовувати рахунок № [NUMBER] , відкритий у банку. Відповідно до умов кредитного договору Банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки, передбачені кредитним договором. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість згідно з угодою № 501345502 у розмірі 30 465,44 грн, з яких: 13 588, 25 грн сум заборгованості за простроченим тілом кредиту; 9 303, 44 грн сума заборгованості за відсотками та 7 573, 75 грн сума заборгованості по комісії. 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022. Аргументи учасників справи. Відповідач відзиву на позов не надав, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не звертався. Участь у справі сторін та інших учасників справи. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, про причини своєї неявки суд не повідомив. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 03.08.2021 [PERSON] підписав анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк», в якій зазначив свої особисті дані: прізвище, ім`я, по батькові, ідентифікаційний номер, рік народження, номер мобільного телефону, паспортні дані, домашню адресу, освіту та щомісячний дохід та графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг ( а.с. 9) Крім того, 03.08.2021 [PERSON] був підписаний наданий АТ «Альфа-Банк» оферта на укладання угоди про надання кредиту №501345502, відповідно до якого тип кредиту: «Кредит готівкою», сума кредиту 16 830,40 грн, процентна ставка 33,00%, тип ставки фіксований, процентна ставка може бути змінена шляхом укладення відповідної додаткової угоди за період з 12 по 23 місяці 28% річних, за 24 місяці 23 % річних, строк кредиту 24 міс, дата повернення кредиту 03.08.2023, для повернення заборгованості за угодою визначено використовувати рахунок № [NUMBER] , відкритий у банку, кредит надається на власні потреби, розмір 15 700, 00 грн, спосіб видачі переказ коштів на рахунок № [NUMBER] , відкритий в АТ «Альфа-Банк», ЄДРПОУ 23494714, оплата страхового платежу у розмірі 1130, 40 грн (а.с. 9). Також, 03.08.2021 [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту, відповідно до умов якого, тип кредиту: споживчий кредит, мета отримання: споживчі цілі, сума ліміт кредиту 16 830,40 грн, строк кредитування: 24 міс, процентна ставка, відсотків річних 33,00 %, тип процентної ставки фіксована, загальні витрати за кредитом 14 784,07 грн, орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту), відсотки, комісії та інші платежі 30 484,07 грн, реальна річна процентна ставка 104,92% ( а.с. 10). Отже, сторонами погоджено всі істотні умови договору, зокрема умови кредитування та розмір процентів за користування кредитними коштами. 12 серпня 2022 року відбулася зміна найменування позивача з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк» відповідно до Протоколу № 2/2022 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк», без зміни організаційно-правової форми. Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту, що підтверджується меморіальним ордером № 447169323 від 03.08.2021 на суму 16 830,40 грн (а.с. 11) та випискою по рахунку [PERSON] за період з 03.08.2021 по 22.09.2025 (а.с. 12-17). У зв`язку з неналежним виконанням боргових зобов`язань у [PERSON] загальна заборгованість перед АТ «Сенс Банк» згідно кредитного договору № 501345502 від 03.08.2021 станом на 22.09.2025 складає 30 465,44 грн, з яких: 13 588, 25 грн сум заборгованості за простроченим тілом кредиту; 9 303, 44 грн сума заборгованості за відсотками та 7 573, 75 грн сума заборгованості по комісії (а.с.19). Також, АТ «Сенс Банк» було надіслано відповідачу досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань до подання позовної заяви, проте, відповідачем ця вимога залишена без задоволення (а.с. 27). Також, АТ «Сенс Банк» було надіслано відповідачу досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань до подання позовної заяви, проте, відповідачем ця вимога залишена без задоволення (а.с. 18). Мотиви, з яких виходить суд, застосовані норми права та висновки суду. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частиною першою статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Факт видачі відповідачу кредитної картки та користування кредитними коштами підтверджується випискою по картковому рахунку, яка додана позивачем до позову. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що він є зрозумілим та узгоджується з умовами кредитного договору. Доказів на спростування вказаного розрахунку заборгованості матеріали справи не містять. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення суми прострочених платежів за тілом кредиту у розмірі 13 588,25 грн; суми прострочених платежів за процентами 9 303, 44 грн законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення комісії у розмірі 7 573, 75 грн, суд зазначає таке. Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. При цьому законодавством визначено декілька наслідків невідповідності правочину нормам актів цивільного законодавства: недійсність правочину або його нікчемність у випадках, визначених законом (стаття 215 ЦК України). За положеннями частини другої статті 215 ЦК України правочин є нікчемним, якщо його недійсність прямо встановлена законом. Визнання у такому випадку правочину недійсним в окремому порядку не вимагається. Зазначені положення законодавства поширюються як на договори як вид правочинів загалом, так і на окремі положення певних видів договорів, зокрема договорів кредиту. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року. За положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17, 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. З цих підстав, суд доходить висновку про те, що умова кредитного договору щодо встановлення комісії суперечить вимогам статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, банк не може встановлювати платежі, які споживач повинен сплатити на користь банку за дії, які не є послугою банку. До таких самих висновків дійшов Верховний Суд України у постанові по справі № 6-2071цс16 від 06 вересня 2017 року та КЦС ВС від 19.08.2020 року у постанові у справі №641/11984/15-ц, визнавши умову кредитного договору щодо встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості нікчемною. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми комісії. Щодо стягнення судового збору та витрат на правову допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 (справа № 379/1418/18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У позовній заяві АТ «Сенс Банк» просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2 991, 54 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Так, між АТ «Сенс Банк» та АО «СмартЛекс» укладено договір про надання послуг № 1006 від 28.01.2025. Відповідно до укладеного договору про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 зазначено в п.3.1. Договору за надання послуг замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у нижченаведеному розмірі: за підготовку і подання позовної заяви до суду 375,00 грн; за отримання рішення суду 225,00 грн; комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника 7,85 %. Таким чином, витрати позивача на професійну правничу допомогу, які пов`язані із розглядом справи за цією позовною заявою, становлять 2 991, 54 грн (із розрахунку: 375,00 грн + 225,00 грн + 30 465,44 грн х 7,85 %). Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, а саме у розмірі 22 891, 69 грн, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 2 396, 99 грн (із розрахунку: 375,00 грн + 225,00 грн + 22 891, 69 грн х 7,85 %). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача судові витрати банку зі сплаті судового збору за подачу позову, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: - 1 820,18 грн.

Outcome: partial