Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

У січні 2026 до суду з позовом звернулася [PERSON] , яка просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 18.09.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницькій області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.09.2015 сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницькій області. Сторони мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На теперішній час шлюб між подружжям припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 20.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач до судового засідання не з`явилася, її представник адвокат Ярмолович О.Є. суду надав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив справу слухати у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, суду надав заяву в якій зазначив, що позов визнає та просив справу слухати у його відсутність. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницькій області з 18.09.2015 року. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення 1064,96 грн судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved