Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

29.12.2025 представник ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернувся в Миколаївський районний суд Львівської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №171722 від 17.02.2025 в розмірі 17412,72 грн. та судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що 17.02.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] було укладено кредитний договір №171722 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідачка підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. Заповненням заяви відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомленакредитодавцем у встановлений законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. 17.02.2025 ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» перерахувало грошові кошти в сумі 8000,25 грн. на її банківську карту № [NUMBER] . ТОВ «ФК «Кредіплюс» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, а саме перерахувало грошові кошти на банківську карту відповідача. Загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви за кредитним договором №171722 від 17.02.2025 становить 19212,72грн., яка складається з: 10667,00 грн. заборгованість по кредиту; 6244,72 грн. заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом, 501,00грн. комісія та 1800грн. заборгованість за штрафними санкціями. Відповідно до договорів факторингу право вимоги до відповідачки перейшло до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ». Позивач набув право вимоги до боржника та належним чином повідомив його про заборгованість за кредитним договором №171722 від 17.02.2025, а саме відправив відповідний лист-повідомлення, проте відповідач не виконав свого зобов`язання за вищевказаним кредитним договором. Попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс в зв`язку з розглядом даної справи становить 9422,40грн., а саме: 2422,40 грн. судовий збір; 7000,00грн. витрати на професійну правничу допомогу. 31.12.2025 ухвалою судді Миколаївського районного суду прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі, постановлено, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено по справі судове засідання. Ухвала суду, копія позовної заяви та доданих до неї документів суд надсилав відповідачу на адресу місця її проживання та реєстрації. Позивачем разом із позовною заявою подано клопотання про розгляд справи у відсутності представника, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про місце, час та дату судового засідання, відзиву на позовну заяву до суду не подавала. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд встановив: Судом встановлено, що 17.02.2025 року між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 171722 , з використанням електронного підпису, що підтверджується самим текстом договору та наданим Паспортом споживчого кредиту підписаними електронним підписом одноразовим ідентифікатором позичальника. 15.02.2025року [PERSON] підписала заяву на видачу кредиту №100763659, яка підписана електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Крім цього, Договір про споживчий кредит підписано [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором с0а8b3bd, 17.02.2025. Також Паспорт споживчого кредиту підписано [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Пунктом 2.2.1 Індивідуальної частини договору передбачено, що сума кредиту становить 10667,00 грн., яка надається в наступному порядку: у розмірі 8000,25грн на картку позичальника № [NUMBER] ; у розмірі 2666,75грн, шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини. Пунктом 2.3 договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 290,00% річних, тип процентної ставки фіксована. Пунктом 2.5. Договору передбачено, що комісія за надання кредиту складає 2666,75грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 25,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів Позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1 цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено. Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1 грн. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100 грн. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту не може бути змінено (п.2.4 Договору). Пунктом 2.6 договору передбачено, що загальний строк кредитування за цим договором складає 84 днів з 17.02.2025 по 12.05.2025. На підтвердження укладення Договору про споживчий № 171722 від 17.02.2025 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» надано Графік платежів за кредитним договором, що додатком та невід`ємною частиною Договору №171722, Паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається позичальнику до укладення договору про споживчий кредит) які 17.02.2025 року підписані відповідачем одноразовим ідентифікатором, та в яких містяться персональні дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо процентних ставок, порядок повернення кредиту, що є свідченням того, що позичальник особисто та свідомо уклав вищезазначений Договір. Отримання позичальником [PERSON] кредитних коштів підтверджується Довідкою ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС», відповідно до якої [PERSON] отримала від Кредитодавця ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» кошти у розмірі 8000,25грн, Первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Укладення договору та отримання коштів відповідачем не заперечується. 16.04.2025 між ТзОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» був укладений договір факторингу № 16042025 за умовами якого ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитними договором № 171722 від 17.02.2025. 05.08.2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» був підписаний акт прийому-передачі Реєстру прав вимог №5від 05.08.2025 до Договору Факторингу № 16042025 від 16.04.2025. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру прав вимог №5 від 05.08.2025 до Договору Факторингу № 16042025 , клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників від 05.08.2025, складений за формою згідно із Додатком №1 до Договору та документи підтверджуючі право вимоги Клієнта. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 514 цього Кодексу, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1, 3 та 4 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частини 1, 2 статті 639 ЦК України). Закон №675-VIII визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції Відповідно до ст. 3 Закону №675-VIII визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч. 3-5 ст.11 Закону №675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (частина 12 статті 11 Закону №675-VIII). Відповідно до ст. 12 Закону №675-VIII якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина 1, 2 статті 1054 ЦК України). Відповідно до ч.1,2 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Надавши оцінку аргументам сторін, суд погоджується з аргументами позивача, вважає їх обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування, надані у встановленому законом порядку, узгоджуються між собою та доповнюють один одного. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами, які можуть підтверджувати наявність кредитної заборгованості боржника перед банком та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 16 вересня 2020 року при розгляді цивільної справи № 200/5647/18. Згідно виписки по особовому рахунку за Кредитним договором № 171722, наданої ТОВ «Юніт Капітал» прострочена заборгованість відповідача не погашена та складається 19212,72 грн., з яких 10667,00 грн. заборгованість по тілу кредиту; 6244,72 грн заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом ; 501грн. заборгованість по комісії та 1800грн. заборгованість за штрафними санкціями. Відповідно до ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», «Правилами розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, пов`язану з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісію за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до п. 2.5. Індивідуальної частини договору №171722 знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1 грн. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100 грн. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту не може бути змінено. Крім того, в Індивідуальній частині договору №1717122 зазначено, що комісія за управління та обслуговування кредиту це комісія, яку позичальник сплачує на користь кредитодавця, що нараховується за кожний період користування кредитом між датами здійснення чергового платежу згідно графіку платежів за зниженим тарифом. Якщо позичальник порушив (прострочив) строки сплати чергового платежу згідно Графіку платежів, комісія у наступному розрахунковому періоді нараховується за стандартним (базовим) тарифом. При цьому, банк надав споживачу [PERSON] при укладенні договору детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів. Відповідачка з цим погодилася, жодних заперечень не виказувала та уклала кредитний договір, на визначених умовах, тому числі і зі сплатою комісії. Таким чином, суд розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позовні вимоги що стосуються стягнення заборгованості підлягають до задоволення шляхом стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованості за договором № 171722 від 17.02.2025 у розмірі 17412,72 грн. Сторона позивача не заявляла вимог про стягнення штрафних санкції в сумі 1800грн., незважаючи на те, що такі відображені в розрахунку заборгованості. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Позивач також просить стягнути з відповідачки понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн, та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 7000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн. П. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у Постанові від 02 вересня 2020 року у справі 329/766/18. Позивачем до позовної заяви в підтвердження понесених витрат на правничу допомогу додано наступні документи: договір про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 року; протокол погодження вартості послуг до договору №10/09/25-02 від 10.09.2025 року; Додаткову угоду № 25771367406 до Договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025 року; акт прийому-передачі наданих послуг, згідно договору №10/09/25-02 від 10.09.2025 року, згідно якого витрати на правничу допомогу становлять 7000 грн. При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у даній справі, суд приймає до уваги характер спірних правовідносин, складність справи, яка розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, ціну позову, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд приходить до висновку, що слід задовольнити частково вимогу представника позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, в розмірі 3000 грн, що буде достатнім та співмірним критеріям реальності адвокатських витрат. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн сплаченого судового збору. На підставі ст.ст. 207,526,530,551,610,612,616,638,1048,1049,1054 ЦК України та

Outcome: approved