Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Позивач - ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів (ТОВ ФК ЄАПБ) звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 19 лютого 2020р. між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», первісний кредитор, та [PERSON] було укладено кредитний договір N° 484391687. Відповідно до умов зазначеного договору, первісний кредитор надав відповідачу грошові кошти у визначеному договором розмірі, а відповідач зобов`язався своєчасно повернути отриману суму кредиту та сплатити проценти за користування коштами у строки та на умовах, передбачених договором. Всупереч умовам Договору кредиту, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 25 344,90 грн. Позивач зазначив, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе зобов`язання за вищевказаним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість за вищевказаною сумою, і після повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості, через що позивач був змушений звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою судді від 24.11.2025 р. було відкрито провадження у даній справі і її розгляд був призначений за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копія даної ухвали разом із позовом та доданими до нього матеріалами була направлена відповідачу, та роз`яснено його право на подання відзиву та заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач своїм правом на подання відзиву скористався, подавши відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні повністю. Посилаючись на положення статей 512, 514, 516, 1046, 1054, 1077 ЦК України, статей 12, 7680, 83 ЦПК України та статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також на правові висновки Верховного Суду, відповідач зазначив у відзиві, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту переходу до нього права вимоги за спірним кредитним договором, оскільки матеріали справи не містять належних доказів повідомлення відповідача про відступлення права вимоги, а також доказів оплати за договором факторингу та належним чином оформленого реєстру боржників. Крім того, відповідач вказує на відсутність у матеріалах справи первинних бухгалтерських документів, які підтверджують факт надання кредитних коштів, рух коштів по рахунку та розмір заборгованості. Надані позивачем розрахунки заборгованості, на думку відповідача, є внутрішніми документами фінансової установи та не можуть вважатися належними доказами виникнення та розміру боргу. Відповідач також зазначає, що кредитний договір є реальним та вважається укладеним з моменту передачі грошових коштів, доказів чого позивач суду не надав. Позивачем було надано на адресу суду відповідь на відзив, в якому вважає доводи викладені у відзиві відповідача необґрунтованими. Відповідно до законодавства України та умов договору факторингу, відсутність письмового підтвердження боржником отримання повідомлення про відступлення права вимоги не звільняє його від обов`язку сплати. Статті 1082, 512, 514, 516, 525 ЦК України, а також практика Верховного Суду України підтверджують, що боржник зобов`язаний виконати платіж новому кредитору, а неповідомлення про зміну кредитора не є підставою для звільнення від обов`язку. Позивач надав докази на підтвердження факту перерахування коштів на рахунки позичальника та розрахунки заборгованості, включно з деталізованими платіжними дорученнями та договорами факторингу. Відповідач не надав суду належних доказів для спростування позовних вимог, обмежуючись концепцією «негативного доказу. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі статтями 205, 207 ЦК України правочин, вчинений в електронній формі, прирівнюється до письмової форми. Частинами 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом направлення оферти однією стороною та її акцепту іншою стороною і вважається укладеним з моменту одержання відповіді про прийняття пропозиції. Такий договір укладається та виконується відповідно до вимог цивільного і господарського законодавства. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин вважається підписаним у разі використання електронного підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором або іншого аналога власноручного підпису за згодою сторін. Отже, укладення кредитних договорів в електронній формі із застосуванням електронного підпису відповідає вимогам законодавства та є належним способом оформлення договірних відносин. Судовим розглядом встановлено, що 19 лютого 2020р. між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено електронний кредитний договір N° 484391687. Відповідно до умов зазначеного договору, первісний кредитор надав відповідачу грошові кошти у визначеному договором розмірі, а відповідач зобов`язався своєчасно повернути отриману суму кредиту та сплатити проценти за користування коштами у строки та на умовах, передбачених договором. 28.11.2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу №28/1118-01 відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. 31.12.2020 року Додатковою угодою №26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників №95 від 25.08.2020 р. до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № 484391687. 20.10.2022 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 25 344,90 грн. Згідно пункту 1 частини 1 та частини 3 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом (стаття 513 ЦК України). Відповідно до статей 514-515 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. Всупереч умовам Договору кредитуи, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до Відповідача Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за Договором кредиту № 484391687 в розмірі 25 344,90 грн., з яких: - 12 075,70 грн. - сума заборгованості по основному боргу; - 13 269,20 грн. - сума заборгованості по відсоткам. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу приписів ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зі змісту укладеного відповідачем кредитного договору вбачається, що відповідач, підписанням цього договору підтвердив, що він ознайомився з умовами договору, повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується їх дотримуватися та виконувати. Матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість на суму, вказану судом вище. Згідно ст.ст. 526-527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторін. Статтями 1054 та 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі, за яким за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, так як вони підтверджуються зібраними по справі та дослідженими судом письмовими доказами, про які судом зазначено вище. Доказів, які б спростовували висновки суду, відповідачем не надано. За такого, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Відзив відповідача, у якому він заперечував проти позову та просив відмовити у його задоволенні повністю, суд вважає необґрунтованим. Посилання відповідача на відсутність доказів переходу права вимоги, на відсутність повідомлення про відступлення права вимоги, первинних бухгалтерських документів та належних розрахунків не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи. Позивачем надано належні та допустимі докази, що підтверджують факт переходу права вимоги за договором факторингу, включно з договорами факторингу, платіжними дорученнями та розрахунками заборгованості. Відсутність письмового підтвердження боржником отримання повідомлення про відступлення права вимоги не звільняє його від обов`язку сплати, відповідно до ст. 1082, 512, 514, 516, 525 ЦК України. Таким чином, відповідач не надав належних доказів, які б спростовували позовні вимоги. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір, сплачений ним при подачі до суду даного позову. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи На підставі викладеного,

Outcome: approved