Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

позивач - ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося в суд з позовом до відповідача [PERSON] з вимогами стягнути заборгованість за кредитним договором №8931837 від 03 грудня 2023 року та судових витрат, посилаючись на те, що відповідач не виконує своїх договірних зобов`язань, в результаті чого його заборгованість за вказаним договором складає 14580 грн. Представник позивача просить розглянути справу без його участі, позов підтримує повністю, щодо постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, відзиву не надав. Суд, в силу ст.ст.211,280ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу без участі сторін на підставі наявних матеріалів, провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення. Суд дослідив та оцінив докази у справі та встановив, що 03 грудня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №8931837, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачу грошові кошти в сумі 4000 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом впорядку та строки, визначені договором. П. 7.1. Кредитного договору № 8931837 від 03.12.2023 року визначає, що цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Відповідно до п.1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит укладається у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Укладаючи кредитний договір відповідач та кредитодавець уклали договір у вигляді електронного документа у відповідності до ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ст. 6, 7, 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п. 2.1 Кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти зареєстрованої відповідачем в Особистому кабінеті та визначеної в кредитному договорі, що підтверджується платіжним дорученням на користь відповідача від кредитодавця. Згідно з п. 3.2.6. кредитного договору, кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим Договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь який час протягом строку дії цього Договору без згоди позичальника. Відповідно до умов кредитного договору, 26.03.2024 року між первісним кредитором та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги 104-МЛ від 26.03.2024 Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги, та у відповідності до статті 512 Цивільного кодексу України позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб визначених в реєстрі боржників включно з правом вимоги і за кредитним договором № 8931837 від 03.12.2023 року, що укладений між кредитодавцем та відповідачем. Сума заборгованості відповідача становить 14580 грн., з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 4000 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків становить 9820 грн., прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить 760 грн. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи вищезазначені норми, основними умовами надання кредиту є безумовне його повернення, строковість, платність, цільова спрямованість і забезпеченість. Водночас, кредитний договір не може змінюватись в односторонньому порядку, і позичальник несе відповідальність за несвоєчасне повернення кредиту та сплату відстоків за його користування. Таким чином позов підлягає задоволенню. Позивач також заявив вимоги про стягнення судових витрат: судового збору та 8 000 грн. витрат на правову допомогу. Відповідно до ч. 1, п. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За змістом ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн стверджуються договором про надання правничої допомоги від 01 липня 2025 року № 0107, актом наданих послуг № Д/12650 від 05.01.2026 р. Положеннями ЦПК передбачено, що зменшення витрат можливо лише за тієї умови, якщо інша сторона заявила клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та довела їх не співмірність. У разі ж відсутності такої заяви від сторони, суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28 вересня 2023 року у справі № 686/31892/19, від 29.03.2018 р. у справі №907/357/16, від 18.12.2018 р. у справі № 910/4881/18, від 08.04.2019 р. у справі № 922/619/18, від 07.02.2023 у справі № 757/36628/16-ц Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивача 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 2662,40 грн судових витрат (судового збору), що були сплачені при поданні позову.

Outcome: approved