Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Прилуцької міської ради як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] .Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вони всіпроживали разом. У зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації в Україну тапочатком воєнних дій дружина [PERSON] запропонувала виїхати разом із дітьми закордон. Зваживши всі ризики, що дітям може загрожувати небезпека в Україні, зміркувань безпеки позивач погодився. Але його згода на виїзд дітей за кордон була надана заумови, що разом із дружиною та їхніми дітьми поїде мати дружини [PERSON] . Така умова була зумовлена тим, що дружина [PERSON] маєпсихічний розлад та приймає відповідні медичні препарати для покращення свогостану здоров`я. Однак, незважаючи на прийом препаратів, інколи у неї траплялисянапади та поведінкові розлади. Дружина та [PERSON] погодилися на таку умовуі 30.11.2022 вони разом із дітьми виїхали за кордон в Ірландію . Однак у січні 2023 року на електронну пошту позивача надійшов лист від Агентства усправах дітей та сім`ї TUSLA Центру первинної медико-санітарної допомоги «Енніс`про те, що його малолітні діти [PERSON] та [PERSON] були вилучені від матері. За місцемпроживання дружини та дітей стався випадок фізичного насильства з боку його дружини відносно її матері [PERSON] .. В зв`язку з цим була викликана поліція іАгентство у справах дітей та сім`ї TUSLA , яке і вилучило дітей. Для врегулюванняпитання та вирішення долі дітей Агенством у справах дітей та сім`ї TUSLA булорозроблено План забезпечення безпеки від 13.01.2023 року. Працівником Агенствабуло встановлено, що «діти можуть отримати серйозні травми та потребуватигоспіталізації, якщо нічого не зміниться, а якщо станеться ще один випадокфізичного насильства з боку мами над бабусею, вони можуть постраждати під часперепалок. Якщо діти продовжуватимуть спостерігати та бачити, як їх мама хворіє,як вона репетує та кричить на бабусю, вони продовжуватимуть відчувати смуток тастрах. Такі діти, як [PERSON] та [PERSON] , повинні знати, що вони живуть там, де немаєризику, що ніхто (і вони) не постраждає; там, де дорослі не кричать та непогрожують. [PERSON] сказали, що у мами [PERSON] діагноз біполярного розладу, і щовона не приймає призначені ліки. Якщо мама [PERSON] продовжуватиме не прийматипризначені ліки від свого діагнозу, немає жодних ознак того, що для дітей все будеінакше, коли мама буде поруч з ними. Вона, ймовірно, все ще буде дуже небезпечноюдля дітей, як тоді, коли мама дуже серйозно напала на бабусю. Діти дуже боятьсябути з мамою зараз».План забезпечення безпеки був направлений на електронну пошту позивача таелектронну пошту працівника Служби у справах дітей Прилуцької міської ради наанглійській мові. Цей План було перекладено на українську мову спеціалістомфілологом, перекладачем англійської та німецької мов [PERSON] (кваліфікаціяперекладача підтверджується копією диплома).У взаємодії із Службою у справах дітей Прилуцької міської ради та Агенством у справах дітей та сім`ї TUSLA діти були передані під тимчасову опіку бабусі [PERSON] 13 січня 2023 року діти переїхали до графства [PERSON] разом із бабусею післязустрічі зі Старшою соціальною працівницею [PERSON] та представникомпрограми профілактики, партнерства та підтримки сім`ї [PERSON] в Лісдунварна. Бабуся [PERSON] була задоволена цією домовленістю, зпозивачем зв`язалися через телефонний дзвінок у WhatsApp, і він надав згоду на цей переїзд.Мама дітей не була присутня на зустрічі. В подальшому 11.03.2023діти [PERSON] та [PERSON] у супроводі бабусі [PERSON] повернулися в Україну. Дружина залишилася в Ірландії.Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14.07.2023шлюб між позивачем та [PERSON] було розірвано. Після повернення в Україну діти стали проживати разом з позивачем. Згідно довідки Прилуцького ліцею №1 ім. Георгія Вороного Прилуцької міської ради від 10.07.2025 №138 [PERSON] з 31.03.2023 і по теперішній час навчається в Прилуцькому ліцеї №1 ім. Георгія Вороного.Згідно довідки Прилуцького ліцею №1 ім. Георгія Вороного Прилуцької міської ради від 10.07.2025 №139 [PERSON] з 31.05.2025 і потеперішній час навчається в Прилуцькому ліцеї №1 ім. Георгія Вороного.До школи син [PERSON] відвідував Прилуцький заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №3 Прилуцької міської ради, що підтверджується відповідною довідкою закладу від14.08.2025 №01-19/53.Колишня дружина продовжила проживати в Ірландії. Вона спілкувалася з дітьми телефоном, цікавилася їх життям, але такий інтерес не був постійним. Вона могла нетелефонувати 3 тижні, а потім виявляла бажання спілкуватися з дітьми. Позивач ніколи нестворював перешкод у спілкуванні і завжди намагався сприяти спілкуванню всімазасобами. Інколи вона присилала дітям подарунки та солодощі. Першого вересня 2025 року спільний син [PERSON] мав іти до першого класу і колишнядружина 30.08.2025приїхала в Україну. 01 вересня позивач разом із колишньоюдружиною та дітьми відпочивали у місцевому кафе із однокласниками [PERSON] та їхбатьками. Потім діти сказали, що їм нудно і вони хочуть поїхати з мамою до бабусі. Позивач не заперечував, оскільки діти дуже скучили за мамою. Але до своєї матері колишнядружина не поїхала, повідомила їй, що залишиться з дітьми у своєї куми. Позивач буввпевнений, що діти у бабусі, але о 23:00 годині 01 вересня [PERSON] (колишнятеща) зателефонувала позивачу, і повідомила, що її дочка не виходить на зв`язок, воназникла разом із дітьми. Майже всю ніч їх шукали по місту, але ці пошуки не далиніякого результату.Зранку 02.09.2025 [PERSON] звернулася із заявою до Прилуцькогорайонного відділу поліції про зникнення дочки та онуків. Поліція почала розшукові заходи, в томучислі було розміщено відповідне оголошення в соціальних мережах.В ході розшукових заходів було встановлено місце знаходження [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в [ADDRESS]. Позивач разом із працівниками поліції поїхав до м. Хмельницький. Задобровільної згоди діти були передані позивачу. Під час розмови колишня дружина повідомила, що мала намір забрати дітей і поїхати разом з ними до Ірландії. Позивач заперечує проти виїзду дітей за кордон разом із матір`ю, оскільки в минулому мавмісце факт вилучення дітей і вони зазнали психологічної травми. З 11.03.2023діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачем, він займаєтьсяїх вихованням, навчанням, розвитком. Допомогу в цьому позивачу також інколи надають його батьки та мати колишньої дружини. Для того щоб утримувати дітей тазабезпечити їм достатній життєвий рівень позивач працює.Згідно довідки АТ «Укрнафта» НГВУ «Чернігівнафтогаз» від 18.09.2025 №01/01/10/09/01/03-03/241 позивач працює в Нафтогазовидобномууправлінні «Чернігівнафтогаз» АТ «Укрнафта» м. Прилуки з 11.09.2013 потеперішній час на посаді інженера-механіка. Згідно довідки АТ «Укрнафта`від 18.09.2025 за №095 він має достатнійдохід для утримання дітей.До 01.09.2025 між сторонами не виникало спору щодо місцяпроживання дітей. За два з половиною роки колишня дружина жодного разу неприїхала до дітей, і не заперечувала проти того, що діти проживають разом з ним.Однак, 01.09.2025відповідачка без згоди позивача таємно змінила місцепроживання дітей і вивезла їх у невідомому напрямку. Лише за допомогоюрозшукових заходів працівників поліції вдалося знайти дітей. І колишня дружиназазначила, що мала намір виїхати з дітьми за кордон. Позивач любить своїх обох дітей, намагається створити їм комфортні умови проживання,слідкує за їх харчуванням, станом здоров`я, навчанням у школі, займається їхвсебічним розвитком і вихованням. Всі обов`язки щодо догляду за дітьми, їхлікування, організації дозвілля та відпочинку здійснює позивач. Виховання дітей завждипотребує підвищеної уваги до їх розвитку, навчання, кола спілкування. Позивач вважає, щов інтересах дітей їм краще проживати разом з ним. Він не впевнений в тому, що його колишня дружина зможе самостійно піклуватися продітей в іншій країні, враховуючи те, що вже мав місце негативний досвід вилученнядітей, тому звернувся до суду та просить визначити місце проживання дітейразом з ним, а також стягувати з відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову,на його користьаліменти на утримання дітейв розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платникааліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку,до досягнення дітьми повноліття. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 01.10.2025дану справу передано на розгляд судді Фетісовій Н.В. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.10.2025прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, яке відкладено до 24.11.2025. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24.11.2025закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду на 09.02.2026. Позивач та його представник адвокат Жабко Н.О. в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та обставини викладені у позові, просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник позивача при вирішенні справи по суті просила врахувати, що відповідач всупереч волі позивача намагалася змінити місце проживання дітей. При цьому не врахувала ні думку позивача, а головне інтереси малолітніх дітей.. Враховуючи психічний стан відповідача, не має жодних гарантій, що мати не вчинить повторно таких дій та не спробує таємно вивезти дітей з України…., що і змусило позивача звернутися до суду з даним позовом. На даний час діти навчаються в школі, відвідують гуртки та додаткові заняття, мають усталений спосіб життя протягом тривалого часу, та забезпечені всім необхідним зі сторони батька…Батько весь свій час присвячує вихованню та спілкуванню з дітьми. При цьому, не створює жодний перешкод у спілкуванні відповідача з дітьми…в тому числі і по телефону. Позивач вказані в позові обставини підтвердив та додав, що після переїзду дружини з дітьми за кордон, вони отримали захист, їх посилили в готель..Дружина намагалася шукати роботу.. Проте, інколи він не міг додзвонитися до неї..Через деякий час дізнався, що деякий час проживала по сусідству, та навіть намагалася переїхати від своєї матері.. Через декілька тижнів зателефонувала [PERSON] та повідомила, що дочка прийшла вночі, між ними був конфлікт, та вони побилися.. Зважаючи, що вони проживали в однокімнатному номері, то скоріш за все діти були присутні під час конфлікту. Власник готелю її виставив з готелю та на ранок викликав працівників поліції та службу у справах дітей..Через декілька днів йому зателефонували представника служби та запропонували надати згоду на опіку дітьми [PERSON] . Та пояснили, що якщо він не надасть відповідний дозвіл, дітей відберуть як від матері так і від бабусі. Згодом бабуся з дітьми переїхали до іншого місця проживання.. Йому також відомо, що після цього дружина перебувала на лікуванні в лікарні.. Додав, що ще під час проживання в Україні дружина мала проблеми із здоров`ям та проходила лікування.. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач у судове засідання не з`явилась,хоча про дату, час та місце судових засідань неодноразово повідомлялася належним чином. Крім того, про судові засідання [PERSON] повідомлялася через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. Своїм правом на надання пояснень у судовому засіданні не скористалася, про причини неявки не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору,виконавчий комітет Прилуцької міської ради як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судових засідань повідомлявся належним чином. Згідно письмової заяви просили врахувати виключно інтереси дітей. У зв`язку з цим суд на підставі ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.1ст. 244 ЦПК Українипісля судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. Відтак 09.02.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення за наявними у справі матеріалами. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 8 Конституції Українизакріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції Україниє нормами прямої дії. Судом установлено, що згідно копії повторно виданого Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.01.2023, [PERSON] народилась[INFO] та її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Згідно витягу з реєстру Прилуцької територіальної громади №2025/012954716 від 05.09.2025, [PERSON] , [INFO] , з 26.09.2017 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Згідно копії повторно виданого Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.01.2023, [PERSON] народився [INFO] та його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Згідно витягу з реєстру Прилуцької територіальної громади №2025/012954670 від 05.09.2025, [PERSON] , [INFO] , з 10.01.2019 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Згідно витягу з реєстру Прилуцької територіальної громади №2025/012954558 від 05.09.2025, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з 02.08.2017 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Згідно листів Агентства у справах дітей та сім`ї TUSLA Центру первинної медико-санітарної допомоги «Енніс» вбачається, що малолітні діти [PERSON] та [PERSON] були вилучені від матері [PERSON] . За місцемпроживання [PERSON] та дітей стався випадок фізичного насильства з боку [PERSON] відносно її матері [PERSON] . В зв`язку з цим була викликана поліція іАгентство у справах дітей та сім`ї TUSLA, яке і вилучило дітей. Для врегулюванняпитання та вирішення долі дітей Агенством у справах дітей та сім`ї TUSLA булорозроблено План забезпечення безпеки від 13.01.2023 року. Працівником Агенства було встановлено, що «діти можуть отримати серйозні травми та потребуватигоспіталізації, якщо нічого не зміниться, а якщо станеться ще один випадокфізичного насильства з боку мами над бабусею, вони можуть постраждати під часперепалок. Якщо діти продовжуватимуть спостерігати та бачити, як їх мама хворіє,як вона репетує та кричить на бабусю, вони продовжуватимуть відчувати смуток тастрах. Такі діти, як [PERSON] та [PERSON] , повинні знати, що вони живуть там, де немаєризику, що ніхто (і вони) не постраждає; там, де дорослі не кричать та непогрожують. [PERSON] сказали, що в мами [PERSON] діагноз біполярного розладу, і щовона не приймає призначені ліки. Якщо мама [PERSON] продовжуватиме не прийматипризначені ліки від свого діагнозу, немає жодних ознак того, що для дітей все будеінакше, коли мама буде поруч з ними. Вона, ймовірно, все ще буде дуже небезпечноюдля дітей, як тоді, коли мама дуже серйозно напала на бабусю. Діти дуже боятьсябути з мамою зараз».План забезпечення безпеки був направлений на електронну пошту позивача таелектронну пошту працівника Служби у справах дітей Прилуцької міської ради наанглійській мові. Цей План було перекладено на українську мову спеціалістомфілологом, перекладачем англійської та німецької мов [PERSON] (кваліфікаціяперекладача підтверджується копією диплома).У взаємодії із Службою у справах дітей Прилуцької міської ради та Агенством у справах дітей та сім`ї TUSLA діти були передані під тимчасову опіку бабусі [PERSON] 13 січня 2023 року діти переїхали до графства Керрі разом із бабусею післязустрічі зі Старшою соціальною працівницею [PERSON] та представникомпрограми профілактики, партнерства та підтримки сім`ї [PERSON] в Лісдунварна. Бабуся [PERSON] була задоволена цією домовленістю, з позивачем зв`язалися через телефонний дзвінок у WhatsApp, і він надав згоду на цей переїзд.Мама дітей не була присутня на зустрічі (а.с.16-24, зворот). Заочним рішенням Прилуцькогоміськрайонного суду Чернігівської області від 14.07.2023у цивільній справі №742/2223/23 (провадження №2/742/758/23) шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.25). Згідно копії довідки Комітету самоорганізації населення №6 мікрорайону військових містечок №12 та [NUMBER] Прилуцької міської ради Чернігівської області від 12.08.2025за №024/6-09/161 вбачається, що до складу зареєстрованих та фактично проживаючих осіб за адресою: [ADDRESS] входять [PERSON] , [INFO] , [PERSON] (дочка), [INFO] та [PERSON] (син), [INFO] (а.с.26). Відповідно до копії довідки Прилуцького ліцею №1 ім. Георгія Вороного Прилуцької міської ради Чернігівської області №138 від 10 липня 2025 року, [PERSON] з 31.03.2023 і по теперішній час навчається в Прилуцькому ліцеї №1 ім. Георгія Вороного Прилуцької міської ради Чернігівської області (а.с.27). Відповідно до копії довідки Прилуцького ліцею №1 ім. Георгія Вороного Прилуцької міської ради Чернігівської області №139 від 10.07.2025, [PERSON] з 31.05.2023 і по теперішній час навчається в Прилуцькому ліцеї №1 ім. Георгія Вороного Прилуцької міської ради Чернігівської області (а.с.28). Відповідно до копії довідки Прилуцького закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №3 Прилуцької міської ради Чернігівської області №01-19/52 від 14.08.2025, [PERSON] , [INFO] , дійсно була зарахована до закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №3 01.09.2018. В період з 01.09.2018 до 31.08.2023 відвідувала заклад. З 01.09.2023 була відрахована із списочного складу у зв`язку зі вступом до Прилуцького ліцею №1 (а.с.29). Відповідно до копії довідки Прилуцького закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №3 Прилуцької міської ради Чернігівської області №01-19/53 від 14.08.2025, [PERSON] , [INFO] , дійсно відвідує заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №3 з 01.10.2020 (а.с.30). Відповідно до Акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] від 14.10.2025встановлено, що за адресою: [ADDRESS] проживають: батько [PERSON] , [INFO] , діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Мати [PERSON] , [INFO] з родиною не проживає. Двокімнатна квартира розташована на другому поверсі, з усіма комунальними зручностями, вмебльована сучасними меблями, зроблено сучасний ремонт. У дітей є окрема кімната з двоповерховим ліжком, окремими столами та стільцями для підготовки уроків, комп`ютерною технікою з доступом до мережі Інтернет. Наявні продукти харчування, готові страви в достатній кількості. Діти забезпечені одягом, взуттям відповідно віку та сезону. Батьки дітей розлучені з 2023 року. На даний час, зі слів [PERSON] , колишня дружина проживає за кордоном. На момент обстеження діти перебували у бабусі, яка при потребі допомагає батькові у вихованні дітей. Висновки: умови проживання для дітей створені, відповідають їх потребам та віку. Згідно копії Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02.09.2025, були внесенівідомості щодо кримінального провадження №12025270330000744 за п.1 ч.2 ст.115 КК України, а саме: до Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області надійшло повідомлення від [PERSON] , [INFO] про те, що 01.09.2025 пішла з дому та не виходить на зв`язок її донька [PERSON] , [INFO] , з дітьми [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] (а.с.31). Згідно копії відповіді Прилуцького районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області №31750-2025 від 03.09.2025вбачається, що 02.09.2025 працівниками ВКП, СЮП Прилуцького РВП ГУНП встановлено місце знаходження [PERSON] , [INFO] та її неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які перебували в [ADDRESS]. За добровільної згоди діти були передані батьку [PERSON] , [INFO] жителю [ADDRESS] (а.с.32 зворот). Згідно інформації щодо перетину кордону України на виїзд та в`їзд від 02 вересня 2025 року, [PERSON] , [INFO] , перетинав кордон: на виїзд у пункті пропуску «Мостинська» 30.11.2022 (89 Київ - Перемишль) та на в`їзд у пункті пропуску «Мостинська» 11.03.2023 (36 Перемишль - Одеса) (а.с.33). Згідно інформації щодо перетину кордону України на виїзд та в`їзд від 02.09.2025, [PERSON] , [INFO] , перетинала кордон: на виїзд у пункті пропуску «Мостинська» 30.11.2022 (89 Київ - Перемишль) та на в`їзд у пункті пропуску «Мостинська» 11.03.2023 (36 Перемишль - Одеса) (а.с.33 зворот). Згідно інформації щодо перетину кордону України на виїзд та в`їзд від 02.09.2025, [PERSON] , [INFO] , перетинала кордон: на виїзд у пункті пропуску «Мостинська» 30.11.2022 (89 Київ - Перемишль) та на в`їзд у пункті пропуску «Маяки-Удобне» 30.08.2025 (а.с.34). Відповідно до копії довідки АТ «Укрнафта» НГВУ «Чернігівнафтогаз» від 18.09.2025, [PERSON] працює в НГВУ «Чернігівнафтогаз» АТ «Укрнафта» м. Прилуки з 11.09.2013 (наказ про прийняття на роботу №96 від 10.09.2013) по теперішній час. Займана посада: інженер-механік. Підрозділ: механічний сектор Технічна служба (а.с.35). Відповідно до копії довідки АТ «Укрнафта» НГВУ «Чернігівнафтогаз» №095 від 18.09.2025, [PERSON] працює в НГВУ «Чернігівнафтогаз» АТ «Укрнафта», форма працевлаштування: основна, займає посаду: інженер-механік. Загальна сума доходу за період січень 2025 - серпень 2025 становить 306 989,55 грн. Затримки у виплаті заробітної плати за останні 6 місяців відсутні (а.с.36). Згідно копії характеристики виданої АТ «Укрнафта» НГВУ «Чернігівнафтогаз», [PERSON] , [INFO] , працює в НГВУ «Чернігівнафтогаз» з 11.09.2013. На посаді інженера-механіка механічного сектора технічної служби НГВУ «Чернігівнафтогаз» працює з 01.05.2023. За час роботи зарекомендував себе як відповідальний, працьовитий працівник, який швидко навчається та сумлінно виконує свої обов`язки. В роботі проявляє ініціативність, дотримується трудової дисципліни, користується повагою серед колег та керівництва. Відповідно до копії довідки-характеристики Комітету самоорганізації населення №6 мікрорайону військових містечок № [NUMBER] та [NUMBER] Прилуцької міської ради Чернігівської області від 16.10.2025за №024/6-09/197, [PERSON] разом з батьками проживав у мікрорайоні військових містечок № [NUMBER] та [ADDRESS] з 1996 року. Виховувався у родині, де батьки були прикладом сімейних цінностей. З 1997 по 2007 рік був учнем школи №12.Після закінчення школи отримав вищу освіту у Київському політехнічному університеті. З 2013 року та дотепер працює в НГДУ «Чернігівнафтогаз». У 2017 році одружився з [PERSON] , [INFO] та придбав власну квартиру за зазначеною адресою. В родині народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З самого народження дітей [PERSON] разом зі своїми батьками опікувався дітьми через часті хвороби дружини. Вінзарекомендував себе як турботливий батько. Діти виховані, охайні, доглянуті та забезпечені умовами для гармонійного розвитку. Вони відвідували дошкільний навчальний заклад №3. На сьогодні навчаються у Прилуцькому ліцеї №1 ім.Георгія Вороного.Дружина [PERSON] у 2022 році виїхала за кордон. Родина розлучилася у липні 2023 року. Чоловік самостійно виховує дітей, які фактично постійно проживали з ним до розлучення та проживають після нього. Він відповідальний, терплячий та здатний долати труднощі. [PERSON] користується повагою серед мешканців мікрорайону. Працьовитий, ввічливий. Сусіди характеризують його лише позитивно. З ними він підтримує добросусідські стосунки.Комітет самоорганізації населення не отримував скарг та заяв з приводу йогоповедінки від мешканців мікрорайону військових містечок № [NUMBER] та № [NUMBER] . Згідно витягу з військово-облікового документу «Резерв +» Міністерства оборони України від 03.11.2025 [PERSON] перебуває на обліку в [INFO] як військовозобов`язаний, проте має відстрочку - бронювання до 03.12.2025. Згідно витягу з військово-облікового документу «Резерв +» Міністерства оборони України від 23.11.2025 [PERSON] перебуває на обліку в [INFO] як військовозобов`язаний, проте має відстрочку - бронювання до 06.11.2026. Згідно листа Служби у справах дітей Прилуцької міської ради Чернігівської області №585 від 04.11.2025Службою установлено, що на даний час надати висновок з даного питання невбачається можливим. Відповідач на території міста не проживає, тому з`ясувати обставини справи, провести бесіду з відповідачем щодо його намірів, відвідати за місцем проживання не вбачається можливим.Додатково інформують, що пунктом 72Порядку провадженняорганами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008№866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», розгляд питання про визначення місця проживання дитини передбачається саме у разі виникнення спору між батьками. У даному випадку наразі спір не вбачається. Якщо ситуація зміниться, питання розглядатиметься залежно від обставин.У разі ухвалення рішення по справі просять врахувати доказові матеріали та виключно інтереси дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно матеріалів цивільного провадження позивач зазначає, що малолітні діти сторін по справі зареєстровані та проживають разом з ним за однією адресою, відповідачка мешкає окремо, та має діагноз біполярного розладу. Призначені ліки не приймає, за наслідком чого місце проживання дітей з матір`ю може нашкодити їхнім інтересам, що підтверджується вилученням дітей від матері під час перебування в Ірландії.Тому вважає за необхідним врегулювати питання з приводу визначення місця проживання їх спільних дітей у судовому порядку, оскільки між ним та відповідачкою відсутня домовленість з даного питання в добровільному порядку, що в свою чергу впливає на права та інтереси дітей. Отже, у даній справі спір між сторонами виник з приводу визначення місця проживання їх спільних малолітніх дітей. Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ч.7 ст. 7 СК Українидитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1,2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третястатті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно ч.1 ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини 3статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч.1-3 ст. 157 СК Українипитання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч.1ст. 160 СК Українимісце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частиною 1 статті 161 СК Українипередбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення ч.1 ст. 161 СК Українисвідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Загальні положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), які стосуються застосуваннястатті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі«M.S. v. UKRAINE»,заява №2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§76). У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «HUNT v. UKRAINE» від 07 грудня 2006 року, заява №31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема,стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободне надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Враховуючи вимоги ст.51 Конституції України, ст.3, 9, 18 Конвенції про права дитини, ст. 7 СК України, а також положення прецедентної практики Європейського суду з прав людини, при вирішенні справи, зокрема, про визначення місця проживання дитини встановлення обставин, які, на думку суду, забезпечують найкращі інтереси дитини та зазначення указаних обставин у відповідному рішенні є обов`язком суду. При вирішенні спорів про визначення місця проживання (фізичну опіку та контроль) підлягають врахуванню: (1) спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; (2) стосунки між дитиною і батьками в минулому; (3) бажання батьків бути опікунами; (4) збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання (дім), школу, друзів тощо; (5) бажання дитини. Аналіз національного законодавства вказує на те, що втручання суду у вирішення питання щодо місця проживання дитини має відбуватись у крайніх випадках, за наявності спору між батьками, задля сторонньої оцінки обставин, що визначені ч.2 ст.161 СК України. Згідно частин 4, 5статті 19 СК України, при розгляді судом спорів, зокрема, щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Разом з тим, суд зазначає, що частинами 1-4 статті 12 ЦПК Українипередбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зазначене положення кореспондується з частиною 3статті 12 ЦПК України. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 76 ЦПК України). Приймаючи вищевикладені норми процесуального, національного так і міжнародного законодавства, надаючи оцінку наданим сторонами по справі доказам на підтвердження заявлених вимог та викладених заперечень, суд зазначає наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.04.2017 по 15.08.2023, за час перебування в якому мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані та фактично проживають за однією адресою разом з батьком [PERSON] , а саме: [ADDRESS] . Відповідач також зареєстрована за вказаною адресою, але не проживає з моменту виїзду разом з дітьми та матір`ю [PERSON] за кордон в зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації, тобто з 30.11.2022. Під час перебування в Ірландії в січні 2023 року Агенством у справах дітей та сім?їTUSLA Центру первинної медико-санітарної допомоги «Енніс» малолітні діти [PERSON] та [PERSON] були вилучені у Відповідача, оскільки був випадок фізичного насильства з боку відповідача над її матір`ю [PERSON] . Під час якого діти відчули страх та бояться фізичного насильства з боку матері. Відповідно до листів Агенства у справах дітей та сім`ї TUSLA відповідач має діагноз біполярного розладу, проте не приймає призначені ліки від свого діагнозу, тому вона ймовірно все ще буде дуже небезпечною для дітей. Діти дуже бояться бути з мамою. Після вказаних подій діти, за згодою матері дітей, були передані під опіку баби [PERSON] з якою вони 11.03.2023 повернулись на територію України. Відповідач залишалась в Ірландії до 30.08.2025 . Тобто спір щодо місця проживання дітей був відсутній до 02.09.2025, коли відповідач без згоди позивача вивезла спільних дітей в м. Хмельницький, з метою вивезення їх за кордон для спільного проживання. Вказане підтверджується витягом з ЄРДР №12025270330000744 від 02.09.2025. Відповідач працевлаштований, має постійний дохід, до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. На даний час малолітні діти [PERSON] та [PERSON] навчаються в Прилуцькому ліцеї №1 ім. Георгія Вороного, вихованням, навчанням та утриманням дітей займається позивач. Будь-яких інших доказів, у тому числі з боку відповідачки на підтвердження проживання, виховання, утримання, чи вчинення дій з створення умов для розвитку, життя і виховання малолітніх дітей, у тому числі доказів на підтвердження: власних особистих якостей, як матері дітей; доказів на підтвердження відносин, які існують між нею, як матір`ю і дітьми; доказів на підтвердження виконання і способів виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей; доказів на підтвердження наявності у неї можливості створити дітямумови для виховання і розвитку тощо, до суду в порушення вимог ч.1ст. 81 ЦПК Українине надано. Частинами 5, 6статті 19 СК Українипередбачено, що Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Під час розгляду справи, на виконання положеньстатті 19 СК України, до суду надано інформаційний лист Служби у справах дітей Прилуцької міської ради Чернігівської області згідно якого вбачається, що надати висновок з даного питання неможливо, оскільки відповідач на території міста не проживає, тому з`ясувати обставини справи, провести бесіду щодо її намірів, відвідати за місцем проживання не вбачається можливим. Крім того, в даному випадку наразі спір не вбачається. Суд не погоджується з твердженням Служби у справах дітей Прилуцької міської ради щодо відсутності спору місця проживання дітей, оскільки відповідач намагалась самовільно змінити місце проживання та навчання дітей без згоди батька, що підтверджується відповідним витягом з ЄРДР №12025270330000744 від 02.09.2025. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим, що малолітні діти сторін по справі проживають спільно з батьком, окремо від матері. Батьком належним чином виконуються покладені на нього обов`язки з утримання і виховання дітей, останнім створені умови для належного проживання, розвитку і зростання дітей у гармонійному середовищі, між ними існують сталі і соціальні зв`язки, батько характеризується позитивно, що підтверджується належними, достовірними та достатніми доказами наявними в матеріалах справи. Будь-яких доказів у спростування вищенаведених обставин, матеріали справи не містять. Доказів на підтвердження необхідності розірвання сталих і соціальних зв`язків малолітніх дітей з батьком, з яким вони проживають та перебувають у безпеці, відповідачкою до суду не надано, як і доказів, що відповідачкою можуть бути створені кращі умови для виховання, розвитку і зростання дітей. Декларація прав дитини не є міжнародним договором. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, щов усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормамиКонституції Українита законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. У зв`язку з наведеним Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц (провадження №14-327цс18) вирішила за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі №6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі №6-564цс17, щодозастосування норм права у подібних правовідносинах, а саместатті 161 СК Українита принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року у справі №352/2324/17 (провадження №61-14041св19) зазначено, що: «питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства». Приймаючи вищевикладені обставини в цілому, суд вважає, що у спірних правовідносинах якнайкращим інтересам малолітніх: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відповідатиме визначення місця їх проживання разом з батьком - [PERSON] , у звичному для дітей середовищі. Крім того, суд зазначає, що визначення місця проживання малолітніх дітей разом з батьком, не можна тлумачити, як наявність у батька переваги перед матір`ю, оскільки мати дітей у такому випадку не обмежена у своєму праві на прийняття участі у спілкуванні, вихованні і утриманні дітей. Визначення місця проживання дітей разом з батьком, не припиняє зв`язків дітей з матір`ю,оскільки вказане не позбавляє її прав і не звільняє від виконання батьківських обов`язків. Матір, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дітей, має право та обов`язок піклуватися про їх здоров`я, стан розвитку, незалежно від того з ким дитина буде проживати. Тому, оцінивши та надавши оцінку усім зібраним по справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, проаналізувавши усі обставини по справі, виходячи як з найкращих інтересів малолітніх дітей сторін по справі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині визначення місця проживання дітей з батьком є обґрунтованим та підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення аліментів суд зазначає наступне. Положеннями ч.ч.1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.1,2 ст.182 СК України). Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч.5 ст.183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. За вказаною вище правовою нормою законодавцем передбачено загальне правило про стягнення аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частки доходу платника аліментів. Судом установлено, що відповідач працездатного віку, малолітні діти проживають разом з позивачем та знаходиться на його утриманні, тому позовні вимоги підлягають до задоволення та стягнення з відповідача аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Згідно до ст. 191СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 968,96 грн. в рахунок відшкодування витрат, понесених на сплату судового збору при подачі позовної заяви до суду. Крім того, відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 968,96 грн. Крім того, суд враховує, що положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістомстатті 137 ЦПК Українивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини восьмоюстатті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Представником позивача [PERSON] адвокатом Жабко Н.О. надано лише ордер на надання правничої допомоги серії СВ №1141065 від 29 вересня 2025 року та зазначено в позовній заяві (а.с.5), що витрати позивача на професійну правничу допомогу складатимуть орієнтовно 10 000 грн., проте адвокат до закінчення судових дебатів не заявив про розподіл судових витрат відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК, а також не надано документальних доказів витрат, які позивач сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом справи (договір, рахунки, тощо), відповідно у частині стягнення з позивача витрат на правничу допомогу слід відмовити. На підставі викладеного, керуючого ст.ст.2, 12, 13, 81, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 284, 352, 354-355, п.9, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

Outcome: partial