Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Позивач, через представника, звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 16 380,79 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 29.01.2025 укладено Кредитний договір (оферти) № 29.01.2025-100002182, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит у розмірі 8000, 00 грн., строком на 140 днів з дати його надання. Дата повернення кредиту - 17.06.2025. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 20% від суми кредиту та дорівнює 1 600,00 грн., що нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Неустойка: 80 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредит відповідно до умов укладеного договору. Однак [PERSON] не виконала належним чином умови договору, у зв`язку з чим у відповідачки виникла заборгованість в розмірі 16 380,79 грн, яка складається з: суми основного боргу в розмірі 6 706,24 грн, заборгованості по процентам 5674,55 грн, неустойки 4000,00 грн. Ухилення відповідачки від виконання свого зобов`язання за вказаним кредитним договором порушує права позивача, в зв`язку з цим, посилаючись на норми ЦК та ЦПК України, позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість у вищевказаній сумі, а також понесені ним судові витрати. Ухвалою суду від 17.12.2025 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник ТОВ «Споживчий центр» не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в позові просив розгляд справи проводити без участі позивача та його представника, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Судові повістки, направлені на адресу реєстрації відповідачки, отримані нею, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Відповідачка причини неявки суду не повідомила, клопотань, заяв про відкладення розгляду справи та відзив на позов до суду не надала. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.01.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір (оферти) № 29.01.2025-100002182 шляхом підписання відповідачкою Пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), а також заявки кредитного договору № 29.01.2025-100002182. Відповідно до умов зазначеної пропозиції, кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови, зокрема: з даної пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта); заявки, сформованої на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника; відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитора, та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті. Відповідно до умов договору, [PERSON] 29.01.2025 року надано кредит в розмірі 8000,00 грн строком на 140 днів з дати його надання, строком повернення до 17.06.2025. У договорі зазначені реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів позичальнику за даним та наступними договорами: 537541ХХХХХХ8380. Також кредитним договором передбачена процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Пунктом 15 заявки кредитного договору встановлена неустойка у розмірі 80,00 грн. що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Вказаний договір, зокрема пропозиція про укладення кредитного договору (кредитної лінії) оферти, заявка кредитного договору №29.01.2025-100002182, а також відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №29.01.2025-100002182 (кредитної лінії) було підписано відповідачкою [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором кодом з смс Е977. 12.03.2025 сторони уклали додатковий договір до кредитного договору (кредитної лінії) №29.01.2025-100002182 від 29.01.2025, в якому продовжили строк, на який надається кредит, та строк дії договору. Згідно вказаних змін строк, на який надається кредит 155 днів з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту 02.07.2025. Вказаний додатковий договір підписаний відповідачкою [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором кодом з смс К847. 29.03.2025 сторони уклали додатковий договір до кредитного договору (кредитної лінії) №29.01.2025-100002182 від 29.01.2025, в якому продовжили строк, на який надається кредит, та строк дії договору. Згідно вказаних змін строк, на який надається кредит 172 днів з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту 19.07.2025. Вказаний додатковий договір підписаний відповідачкою [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором кодом з смс К168. 15.04.2025 сторони уклали додатковий договір до кредитного договору (кредитної лінії) №29.01.2025-100002182 від 29.01.2025, в якому продовжили строк, на який надається кредит, та строк дії договору. Згідно вказаних змін строк, на який надається кредит 189 днів з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту 05.08.2025. Вказаний додатковий договір підписаний відповідачкою [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором кодом з смс К428. 30.04.2025 сторони уклали додатковий договір до кредитного договору (кредитної лінії) №29.01.2025-100002182 від 29.01.2025, в якому продовжили строк, на який надається кредит, та строк дії договору. Згідно вказаних змін строк, на який надається кредит 204 днів з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту 20.08.2025. Вказаний додатковий договір підписаний відповідачкою [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором кодом з смс К116. 18.05.2025 сторони уклали додатковий договір до кредитного договору (кредитної лінії) №29.01.2025-100002182 від 29.01.2025, в якому продовжили строк, на який надається кредит, та строк дії договору. Згідно вказаних змін строк, на який надається кредит 222 днів з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту 07.09.2025. Вказаний додатковий договір підписаний відповідачкою [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором кодом з смс К252. 05.06.2025 сторони уклали додатковий договір до кредитного договору (кредитної лінії) №29.01.2025-100002182 від 29.01.2025, в якому продовжили строк, на який надається кредит, та строк дії договору. Згідно вказаних змін строк, на який надається кредит 240 днів з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту 25.09.2025. Вказаний додатковий договір підписаний відповідачкою [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором кодом з смс К531. Листом №287-2811 від 28.11.2025 ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» повідомило, що 29.01.2025 16:50:03 було успішно перераховано кошти в сумі 8000,00 грн. на карту [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 638092050, призначення платежу видача за договором кредиту №29.01.2025-100002182. Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №29.01.2025-100002182 від 19.01.2025, у відповідачки [PERSON] за вказаним кредитним договором виникла заборгованість в сумі 16 380,79 грн, яка складається з: основного боргу 6706,24 грн, заборгованості по процентам 5674,55 грн, неустойки 4000,00 грн., період нарахування процентів з 29.01.2025 по 25.09.2025. Судом встановлено, що кредитний договір (оферти) № 29.01.2025-100002182 від 19.01.2025 та додаткові договори до нього сторони уклали в електронній формі. Правовідносини, які виникли між сторонами, крім положень вказаних вище договорів, врегульовані нормами ЦК України. Так, у ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину. Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як визначено у ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно ст. 3 цього ж Закону, електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Враховуючи наведене, судом встановлено укладання договору № 29.01.2025-100002182 від 19.01.2025 та додаткові договори до нього позивачем ТОВ «Споживчий центр» та відповідачкою [PERSON] в електронній формі, в яких сторони узгодили суму кредиту, строк кредитування, розмір процентів. Отримання відповідачкою суми кредиту в розмірі 8000,00 грн. підтверджується копією зазначеного вище листа ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ». З огляду на викладені норми права, у позичальника виникає зобов`язання повернути кредитодавцю кредит в порядку, на умовах та в строк, що передбачені кредитним договором та сплатити проценти за користування кредитними коштами. Суд вважає, що обставини, на які посилається позивач в частині надання кредиту відповідачці та стягнення з останньої боргу за кредитом та процентів, підтверджуються належними та допустимими доказами, дослідженими судом в судовому засіданні, в той же час відповідачем не надано жодних належних доказів, що підтверджують необґрунтованість чи безпідставність позовних вимог. Разом з тим, суд не погоджується з аргументами позивача щодо стягнення неустойки. Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Частиною 1 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до частини 1 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Договором може бути встановлено обов`язок відшкодувати збитки лише в тій частині, в якій вони не покриті неустойкою. Договором може бути встановлено стягнення неустойки без права на відшкодування збитків або можливість за вибором кредитора стягнення неустойки чи відшкодування збитків. Так, згідно з Указом Президента № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні з 5:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб було запроваджено воєнний стан, який неодноразово був продовжений і на даний час діє. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». З матеріалів справи вбачається, що договір між сторонами укладений під час дії воєнного стану, а саме 29.01.2025 року. Разом з цим, в позовній заяві представником позивача зазначений розмір неустойки в сумі 4000,00 грн, у довідці-розрахунку зазначена сума неустойки у розмірі 4000,00 грн. Враховуючи, що неустойка, яка передбачена кредитним договором, нарахована у період дії в Україні воєнного стану, вона підлягає списанню кредитодавцем, тому позовна вимога щодо стягнення із [PERSON] на користь позивача неустойки задоволенню не підлягає. Таким чином, суд вважає за необхідне заявлені вимоги позивача задовольнити частково та стягнути на його користь з відповідача заборгованість на загальну суму 12380,79 грн., яка складається з основного боргу в розмірі 6706,24 грн. та процентів в розмірі 5674,55 грн. У стягненні неустойки суд вважає за необхідне відмовити, оскільки нарахування та стягнення неустойки за невиконання кредитного зобов`язання в період дії воєнного стану суперечить вимогам закону. Судові витрати у справі становлять 2422,40 грн. сплаченого позивачем судового збору, на підтвердження чого до позовної заяви додана платіжна інструкція № СЦ00059938 від 05.12.2025. В зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволені судом на 75,58 % (12380,79х100/16380,79), суд на підставі ст. 141 ЦПК стягує судовий збір з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1830,85 грн. (2422,40х75,58/100). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial