Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

24.12.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-капітал») звернулися до суду із зазначеним позовом та просили стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 950245 від 20.08.2023 у розмірі 53 724,00 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та 8 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позову зазначають, що 20.08.2023 між ТОВ «Селфі кредит» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 950245 у електронній формі. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 7 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності на строк 360 днів, тобто до 14.08.2024 зі сплатою відсотків у розмірі 2,2% у день за користування кредитними коштами. Отримавши кошти від фінансової компанії останній своїх зобов`язань не виконав і тому утворилась заборгованість. Відповідно до договору факторингу від 21.06.2024 ТОВ «ФК «Кредит-капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором у розмірі 53 724,00 грн, яка складається з 7000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 46 724,00 грн заборгованості за відсотками. Позивачем направлено на адресу відповідача вимогу про погашення суми боргу, проте спір у добровільному порядку не врегульовано, що змусило товариство звернутись до суду із зазначеним позовом. 14.01.2026 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 14.01.2026 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів в АТ «Універсал банк». Представник позивача у заяві клопотав про проведення судового засідання без його присутності, наполягав на задоволенні позову (а. с. ). Від відповідача відзиву, заперечень щодо розгляду справи у спрощеному провадженні не надійшло. Сторони в судові засідання 26.01.2026, 17.02.2026 не з`явилися. Про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Оскільки відповідач не повідомив про поважність причин повторної неявки в судове засідання та враховуючи позицію представника позивача суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Зважаючи на викладене суд згідно із положеннями ч. 1 ст. 223 ЦПК України вважає за доцільне розглянути справу по суті за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд виснує наступне. 20.08.2023 між ТОВ «Селфі кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 950245, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 7 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, та зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Кредит надано на строк 360 днів, до 14.08.2024. Процентна ставка становить 2,2 % в день за користування кредитними коштами (пункти 1.5.1, 1.5.2 договору)(а. с. 14-27). Договір підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. Також відповідач ознайомлений шляхом проставлення електронного підпису з погодженими умовами кредитування паспортом споживчого кредиту. Згідно з довідкою ТОВ «Селфі кредит» клієнт [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено договір № 950245 від 20.08.2023 ідентифікований товариством за телефоном [NUMBER] за допомогою одноразового ідентифікатору А983, відправленого 20.08.2023 (а. с. 29). Відповідно до копії повідомлення ТОВ «Пейтек» від 20.10.2025 на виконання угоди про організацію переказу грошових коштів, укладеної з ТОВ «Селфі кредит», товариством 20.08.2023 було перераховано 7 000,00 грн на картку № [NUMBER] (а. с. 30). АТ «Універсалбанк» на виконання ухвали суду про витребування доказів надав інформацію, що банківська картка № [NUMBER] емітована банком на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , та відповідно до виписки про рух коштів за вказаним рахунком зафіксовано отримання коштів у сумі 7 000,00 грн 20.08.2023, повідомлено фінансовий номер телефону [NUMBER] (а. с. 65-66). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданому ТОВ «Селфі кредит», за період з 20.08.2023 до 21.06.2024 заборгованість [PERSON] за договором № 950245 становить 53 724,00 грн, яка складається з 7000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 46 724,00 грн заборгованості за відсотками (а. с. 31-36). 21.06.2024 між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-капітал» укладено Договір факторингу № 21062024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-капітал» набуває за плату права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а. с. 37-41). До договору долучено витяг з реєстру боржників від 21.06.2024, де зазначено, що [PERSON] має борг за договором № 950245 у розмірі 53 724,00 грн, який складається з 7000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 46 724,00 грн заборгованості за відсотками; Акт приймання-передачі реєстру боржників від 21.06.2024, копію платіжного доручення про перерахування позивачем на користь ТОВ «Селфі кредит» грошових коштів на виконання договору факторингу № 21062024 від 21.06.2024 (а. с. 42-44). 15.12.2025 позивачем на адресу відповідача направлена досудова вимога про погашення заборгованості за договором № 950245 у розмірі 53 724,00 грн (а. с. 45). При вирішенні спору по суті суд керується наступними нормами права. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 625 ЦК України. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Також відповідно до положень ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону). Згідно з статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частинами 1, 3 статі 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Основоположним принципом цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, який закріплений положеннями статей 12, 81 ЦПК України, та полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналізуючи фактичні обставини справи, суд доходить висновку, що між сторонами склалися договірні правовідносини. Кредитний договір № 950245 від 20.08.2023 укладений між первісним позикодавцем та [PERSON] у електронній формі відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Сторони обумовили істотні умови договору як то розмір кредиту та суму відсотків, що підлягають сплаті за користування кредитними коштами, строк дії договору, тощо. Також позивачем доведено виконання ТОВ «Селфі кредит» своїх зобов`язань за договором № 950245 від 20.08.2023 щодо надання відповідачу кредитних коштів у розмірі, встановленому договором. Вказане підтверджується як повідомленням ТОВ «Пейтек» від 20.10.2025 про перерахування 20.08.2023 коштів у розмірі 7 000,00 грн, а також повідомленням АТ «Універсал банк» щодо номеру банківської карти, емітованої на ім`я відповідача, його фінансового номеру телефону та виписки про рух коштів за вказаним рахунком на період видачі кредиту. Також позивачем доведено набуття права вимоги за договором № 950245 від 20.08.2023 відповідно до копії договору факторингу від 21.06.2024, квитанцій про перерахування коштів на виконання договору, витягу з реєстру боржників, де зазначено суму заборгованості [PERSON] . Факт неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань підтверджується розрахунком заборгованості. Одночасно наданий суду позивачем розрахунок заборгованості за відсотками за період з 22.04.2024 до 21.06.2024 не відповідає вимогам Закону України "Про споживче кредитування" (далі Закону)(а. с. 51-56). Частиною 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті не може перевищувати 1 %. Згідно з п. 17 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Оскільки Закон набрав чинності 24.12.2023, тому за період з 24 грудня 2023 року до 21 квітня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5 %, за період з 22 квітня 2024 року до 19 серпня 2024 року - 1,5 %, а за період з 20 серпня 2024 року - 1 %. Відтак умова кредитного договору № 950245 від 20.08.2023 про стягнення денної відсоткової ставки за користування кредитними коштами у розмірі 2,2 % суперечить зазначеним вище нормам закону, тому розмір відсотків підлягає перерахуванню, а саме: за період з 20.08.2023 до 21.04.2024 (246 календарних днів за розміром денних відсотків 2,2), що становить 37 884,00 грн (154 грн х 246); за період з 22.04.2024 до 21.06.2024 (61 календарний день за розміром денних відсотків 1,5), що становить 6405,00 грн (105 грн х 61). Тому судом встановлено підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 950245 від 20.08.2023 у розмірі 51 289,00 грн, з яких 7000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 44 289,00 грн (37 884,00 + 6 405,00) заборгованість за відсотками. Відтак позивачем частково доведено порушення своїх майнових прав відповідачем. За таких обставин суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить висновку наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому суд стягує з відповідача на користь позивача 2312,61 грн сплаченого судового збору. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то суд виснує наступне. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду: копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордеру від 01.07.2025; виписку з ЄДРЮО щодо Адвокатського об`єднання "Апологет"; договір про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025; Акт № 122 наданих послуг від 15.12.2025; детальний опис виконаних робіт від 15.12.2025 (а. с. 48-50, 52). Виходячи із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та зважаючи на фінансовий стан обох сторін, враховуючи, що справа є малозначною, розглянута судом у спрощеному позовному провадженні, без присутності учасників справи, позовні вимоги задоволені частково, кількість процесуальних документів, виготовлених представником при поданні позову, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд доходить висновку про доцільність і необхідність відшкодування вартості професійної правничої допомоги у розмірі 3000,00 грн.

Outcome: partial