Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

У квітні 2025 року адвокат Щербачов А.П., що діє в інтересах позивача, звернувся до суду із вказаним позовом, уточнивши позовні вимоги в редакції від 19 вересня 2025 року, просив суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] разом із зниклим безвісті військовослужбовцем [PERSON] , у період з листопада 2013 року до дня його зникнення 20 лютого 2025 року та перебування позивача на його утриманні. В обгрунтування позовних вимог вказали, що з 2013 р року по 2024 рік позивач проживала з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу як чоловік і жінка за адресою: [ADDRESS] . Протягом всього часу спільного проживання, подружжя вело спільне господарство, мало спільний бюджет, купували мебіл та інші предмети домашнього побуту, робили ремонт, разом відпочивали, піклувалися один про одного. [PERSON] був призваний на військову службу за мобілізацією, а у лютому 2025 року позивач отримала сповіщення від 22 лютого 2025 року про факт зникнення безвісті [PERSON] . Позивач тривалий час ніде не працює, має захворювання на цукровий діабет, здійснює догляд за хворою матір`ю, у зв`язку із чим отримує соціальні виплати, пов`язані з доглядом. З 2013 року по 2024 рік позивач перебувала на утриманні [PERSON] , який працював, мав дохід, використовував кошти на сімейні потреби та матеріально забезпечував подружжя. Позивач зазначає, що встановлення факту проживання однією родиною без реєстрації шлюбу та перебуванні на утриманні необхідно для отримання соціальної допомоги, яка передбачена Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Ухвалою суду від 23 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 20 травня 2025 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету - Міністерство оборони України. Ухвалою суду від 17 липня 2025 року витребувано з Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області довідку про доходи [PERSON] з 20 лютого 2015 року по 22 лютого 2025 року. Витребувано з Покровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відомості про наявність актових записів про батьків, дружину чи дітей [PERSON] , а також відомості про наявність актових записів щодо реєстрації / розірвання шлюбу [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 22 вересня 2025 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету - [PERSON] . Ухвалою суду від 23 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника третьої особи Міністерства оборони України про закриття провадження у справі. Ухвалою суду від 24 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Від представника відповідача [INFO] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому вказано, що у обліковій картці військовозобов`язаного [PERSON] , 1975 року народження у розділі облікових даних "сімейний стан та місце проживання сім`ї" будь-які відомості відсутні. Вважали за необхідне залучити до участі у вказаній справі Міністерство оборони України, оскільки вказана категорія справ стосується безпосередньо їх прав і інтересів. Від представника відповідача військової частини [NUMBER] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому вказано, що позовні вимоги стосуються встановлення сімейних фактів (проживання однією сім`єю, утримання), які регулюються Сімейним кодексом між членами сім`ї, а не військовою частиною чи нормативними актами в сфері оборони. Військова частина не є стороною у сімейних правовідносинах та не уповноважена заперечувати чи визнавати їх. Орган ДРАЦС підтвердив наявність у [PERSON] зареєстрованого шлюбу з 1994 року, відомостей про розірвання якого немає. Отже, формально-юридично позивачка залишається у шлюбі з іншою особою, що суперечить її вимогам щодо визнання факту сімейних відносин із [PERSON] . У [PERSON] є син 2002 року народження, що прямо підтверджується актовими записами. У поданих матеріалах відсутні належні докази утримання: банківські перекази, чеки, договори, показання свідків. Податкові відомості лише підтверджують наявність доходів [PERSON] , але не їх використання на забезпечення позивачки. У даній справі позивач пред`явив вимоги до військової частини, яка не приймала рішень щодо сімейного статусу чи виплат, а лише виконує норми закону, що свідчить про неналежність відповідача. Військова частина підтверджує лише факт проходження служби та зникнення військовослужбовця [PERSON] . Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі як необґрунтованого. Від представника третьої особи Міністерства оборони України надійшли письмові пояснення в яких вказано, що позивач звернулась до суду у порядку позовного провадження та хоче встановити факт, який згідно законодавства встановлюється в порядку окремого провадження. Також, позивач звернулась до суду із позовом до [INFO] та військової частини [NUMBER] і вказала, що встановлення факту їй потрібне для оформлення та отримання виплат після зникнення [PERSON] , а отже належними відповідачами у справі є саме члени сім`ї [PERSON] . Крім того, під час звернення до суду позивачем не доведено та матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про спільне проживання [PERSON] та [PERSON] , як чоловіка та жінки, зокрема, що позивач з [PERSON] постійно спільно проживали саме з 01 січня 2004 року як вказує позивач, мали спільний бюджет, харчування, мали спільні витрати на купівлю майна спільного користування, брали участь в утриманні житла, ремонті, тобто відсутнє підтвердження реальності сімейних відносин з [PERSON] . Позивач вказує, що весь час (з 1980 року) проживала з начебто цивільним чоловіком за адресою [ADDRESS] , але згідно даних державних реєстрів Судова влада України та Єдиний державний реєстр судових рішень, 13 листопада 2012 року Кіровським районним судом міста Кіровограда було винесено постанову закриття кримінального провадження та застосування примусових заходів медичного характеру у відношенні до [PERSON] . В даній постанові зазначено про те, що [PERSON] одружений та має на утриманні сина 2002 року народження, проживає у міста Кіровоград, тобто, станом на 13 грудня 2012 року зниклий безвісті [PERSON] був одружений та проживав зовсім за іншою адресою. Як вбачається з позовної заяви [PERSON] , доказом перебування на утриманні у [PERSON] є копія сповіщення сім`ї №ГПП/1863 та Довідка форма ОК-5 з січня 2023 року по січень 2025 рік, проте дані документи жодним чином не відображають саме факту утримання [PERSON] позивачки. Позивач посилається на перекази загиблого, проте жодного доказу тому не надано. Позивач вказує, що зниклий безвісти [PERSON] весь час працював та отримував заробітну плату, поряд з цим яку саме не вказано, доказів не надано. Враховуючи викладене, просили прийняти рішення яким в задоволенні позовної заяви [PERSON] відмовити в повному обсязі. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити. Представник відповідача [INFO] у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив здійснювати розгляд справи без його участі за наявними в матеріалах справи документами. Представник відповідача Військової частини [NUMBER] у судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог та розглядати справу без його участі. Представник третьої особи Міністерства оборони України у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, заперечував проти позову. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Надав заяву у якій вказав, шо йому невідомо, хто саме є [PERSON] , він з нею ніколи не спілкувався, не має інформації про характер її стосунків з його батьком [PERSON] . Батько ніколи не розповідав йому про [PERSON] . Після розлучення з його матір`ю у батька були кілька різних стосунків, але деталі його особистого життя йому невідомі. У зв`язку із чим він не може підтвердити або спростувати інформацію про обставини, на які [PERSON] посилається у позові, оскільки такі обставини йому невідомі. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що з позивачем вона знайома з 2010 року, вона - кума її сина, вони зустрічались на сімейних святах. Останній чоловік позивача - [PERSON] , з яким вони мешкали разом у квартирі [PERSON] тривалий час, [PERSON] утримував [PERSON] , оскільки він працював, давав їй гроші, а [PERSON] не працювала. Також, вони мали собаку та спільно купували додому побутові речі, вели спільне господарство. Вона знала їх як чоловіка і жінку. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач - її сусідка по вулиці, їх будинки знаходяться навпроти. Людмила проживала разом із своїм чоловіком [PERSON] з 2013 року, вони разом ходили за покупками, доглядали за будинком вели спільне господарство. Вони як сусіди бачили один одного щоденно. [PERSON] ходив на роботу, потім його забрали в армію, а [PERSON] торгувала на базарі. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що позивач - його сусідка, яка мешкає у будинку навпроти. [PERSON] мешкав разом з [PERSON] , він їх родину знає з 2013 року. Родина дружня, він знає їх як подружжя, часто бачив як вони обіймались, тримались за руки. [PERSON] працював, де саме він не знає, а [PERSON] іноді продавала на базарі овочі та фрукти з власного городу. Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, свідків, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно зі сповіщення сім`ї № ГПП/1863 від 22 лютого 2025 року, [INFO] сповіщено [PERSON] про те, що її цивільний чоловік солдат [PERSON] , 20 лютого 2025 року зник безвісті при виконанні бойового завдання поблизу населеного пункту Зелене Поле Волноваського району Донецької області (а.с.16). Відповідно до Витягу з ЄРДР за № 12025041730000269 від 24 лютого 2025 року, внесено відомості про кримінальне правопорушення за фактом того, що 24 лютого 2025 року до ч/ч ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла письмова заява [PERSON] про те, що її чоловік, військовослужбовець в/ч [NUMBER] , [NUMBER] штурмової бригади [PERSON] , який був мобілізований у жовтні 2024 року, зник безвісті 20 лютого 2025 року під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Зелене Поле Волноваського району Донецької області (а.с.22). Згідно відповіді начальника [INFO] № 04/2452 від 10 березня 2025 року, адвокату Губар А.Л., що діяв в інтересах позивача, відмовлено у наданні інформації та копії документів, оскільки ним не надано будь-якого підтвердження, що [PERSON] є родичем [PERSON] (а.с.48). Згідно Витягу з Наказу командира військової частини [NUMBER] № 109 від 17 березня 2025 року, вогнеметник 3 штурмового відділення 1 штурмового взводу 5 штурмової роти солдат [PERSON] вважається бойовою тимчасовою людською втратою внаслідок бойових бій противника та таким, що з 20 лютого 2025 року зниклий безвісти під час захисту Вітчизни (безвісно відсутній) (а.с.18-21). Згідно відповіді командира військової частини [NUMBER] № 1975 від 27 березня 2025 року, у військовій частині [NUMBER] солдат [PERSON] вважається зниклим безвісти з 20 лютого 2025 року поблизу села Зелене Поле Волноваського району Донецької області. Станом на 27 березня 2025 року у військовій частині [NUMBER] немає підтверджуючих документів від Міжнародного Комітету Червоного Хреста про те, що військовослужбовець [PERSON] перебуває у полоні (а.с.17). Згідно довідки командира військової частини [NUMBER] № 04/3252 від 08 квітня 2025 року, [PERSON] , [INFO] , колишній вогнеметник 3 штурмового відділення 1 штурмового взводу 5 штурмової роти, дійсно у період з 19 лютого 2025 року по 20 лютого 2025 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи у населеному пункті Зелене Поле Волноваського району Дніпропетровської області (а.с.53). З копії паспорту громадянина України на ім`я [PERSON] вбачається, що останній був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.14-15). Згідно довідки № 41 від 29 листопада 2013 року, складеної головою квартального комітету, [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.26). Згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 12 грудня 2006 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради (на підставі розпорядження органу приватизації УЖКГ № Ж2885 від 04 грудня 2006 року), квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] - 1/16 та членам її сім`ї - [PERSON] - 1/16, [PERSON] - 1/16 та [PERSON] - 1/16 (а.с.24). Вказані обставини також підтверджуються Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, що видане Комунальним підприємством "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" (а.с.23). Згідно довідки № 1948 від 10 квітня 2025 року, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради та їй відповідно до Постанови КМУ № 859 від 23 вересня 2020 року з 01 березня 2022 року по 18 лютого 2026 року призначено компенсацію, як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі за [PERSON] , [INFO] (а.с.42). З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, станом на 08 квітня 2025 року, [PERSON] отримано соціальні виплати у період з січня 2023 року по лютий 2025 року (а.с.43-44). Згідно відповіді Покровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Вих. № 1933/31.10-40 від 30 липня 2025 року, відповідно до даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян маються наступні актові записи щодо [PERSON] : актовий запис про народження № 715 від 14 березня 1975 року складений Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, батьком дитини вказаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] ; актовий запис про народження його сина № 1124 від 15 липня 2002 року, складений Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції на [PERSON] , [INFO] . Також, відповідно до даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян мається актовий запис про шлюб № 16 від 18 лютого 1994 року, складений Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області на [PERSON] та [PERSON] . Відомості про розірвання даного шлюбуактовий запис не містить, а також не встановлено таких відомостей й за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с.177). Позивачка [PERSON] 18 лютого 1994 року уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, про що зроблено відповідний актовий запис № 116 від 18 лютого 1994 року Жовтневим відділом ЗАГСу міста Кривий Ріг (а.с.204). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, про що зроблено відповідний актовий запис № 1873 від 19 жовтня 2004 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.203). Вказані обставини також підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті (а.с.226). Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до положень ст.1 СК України визначаються засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Згідно положень ч.4 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до статті 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. За змістом статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Як встановлено судом, військовослужбовець [PERSON] , [INFO] зник безвісті при виконанні бойового завдання поблизу населеного пункту Зелене Поле Волноваського району Донецької області. У позовній заяві [PERSON] зазначає, що метою встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без шлюбу є можливість отримання позивачем виплат грошового забезпечення, а у випадку встановлення загибелі [PERSON] позивач також матиме право на отримання одноразової грошової допомоги. Відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №884 (надалі - Порядок), виплата грошового забезпечення здійснюється з дня зникнення безвісти, визначеним особам за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації). Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає заяву про виплату та додані до неї документи і приймає рішення про виплату належної частки грошового забезпечення заявникам або про відмову у виплаті грошового забезпечення. Із викладеного вбачається, що саме на військові частини, в яких військовослужбовці проходили військову службу, покладений обов`язок проводити нарахування та виплату грошового забезпечення сім`ям зниклих безвісти військовослужбовців, а отже військова частина [NUMBER] є належним відповідачем у справі, у зв`язку з чим суд відхиляє заперечення щодо позову в цій частині. Відповідно до п.1 Порядку, право на отримання виплат грошового забезпечення військовослужбовців, зниклих безвісти мають особи, визначені військовослужбовцем в особистому розпорядженні, складеному на випадок захоплення в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, та особи, зазначені в абзацах 4 і 5 пункту 6 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Згідно абзацу 4 пункту 6 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у разі відсутності особистого розпорядження грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань. Згідно абзацу 5 пункту 6 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у разі відсутності особистого розпорядження та осіб, зазначених в абзаці четвертому цього пункту, грошове забезпечення виплачується повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законним представником яких є військовослужбовець. Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 20 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань. Згідно абзацу 6 пункту 6 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у разі відсутності особистого розпорядження та осіб, зазначених в абзацах четвертому - п`ятому цього пункту, належні та не виплачені військовослужбовцям, зниклим безвісти, суми грошового забезпечення після оголошення їх судом померлими включаються до складу спадщини. Судом встановлено, що у зниклого безвісті військовослужбовця [PERSON] є рідна мати [PERSON] , [INFO] (а.с.187), яка на рівні із дружиною має право на отримання виплат грошового забезпечення, а у випадку відсутності вказаних осіб, право на отримання таких виплат матиме повнолітній син зниклого безвісті військовослужбовця - [PERSON] , [INFO] , який також є його спадкоємцем першої черги за законом і суми грошового забезпечення, у випадку оголошення судом померлим військовослужбовця [PERSON] , включаються до складу спадщини. Крім того, у випадку встановлення загибелі (смерті) військовослужбовця [PERSON] його члени сім`ї матимуть право на отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», рішення про виплату якої віднесено до компетенції Міністерства оборони України. До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 ст.16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; інші утриманці загиблої (померлої) особи, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»). Отже, повнолітні діти мають право на одноразову грошову допомогу в разі загибелі батька-військовослужбовця, згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» від 9 грудня 2023 року № 3515-IX, який набрав чинності 29 березня 2024 року. За положеннями ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, якими можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ст.48 ЦПК України). Системний аналіз ст.ст.51,175 ЦПК України свідчить про те, що саме на позивача покладений обов`язок визначити належний склад відповідачів у справі. Натомість, встановлення належності відповідачів є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Тобто, відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта ст.263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року в справі №303/6418/19 зазначено, що неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі №523/9076/16-ц виснувано, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року в справі №761/23904/19 зауважив, що визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Враховуючи предмет спору та заявлену позивачем вимогу, залучення належного співвідповідача до участі у справі має принципове значення, оскільки це пов`язано також і з обранням належних та ефективних способів захисту прав, на захист яких заявлено позов. Обраний спосіб захисту прав особи, яка наполягає на застосуванні судового захисту її цивільного права та інтересу, має відповідати характеру та природі спірних правовідносин. Так, позивачем до участі у справі залучений у якості відповідача [INFO] , а також військова частина [NUMBER] . Разом із тим, із матеріалів справи вбачається, що в разі встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, [PERSON] матиме права, які передбачені для членів сім`ї військовослужбовця [PERSON] , який зник безвісти. У випадку встановлення загибелі [PERSON] , право на отримання одноразової грошової допомоги матимуть також інші члени сім`ї, до яких зокрема відносяться: мати військовослужбовця - [PERSON] , [INFO] та його повнолітній син - [PERSON] , [INFO] , а тому до участі у справі в якості співвідповідачів мали бути залучені мати та повнолітній син військовослужбовця, а також Міністерство оборони України, оскільки одноразова грошова допомога призначається і виплачується саме Міністерством оборони України. Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі в якості співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (постанови Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 200/8461/15-ц, від 03 травня 2022 року у справі № 711/3591/21). Натомість у вказаній справі судом самостійно залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] та Міністерство оборони України, а позивач або її представник заяв чи клопотань про залучення належних співвідповідачів не подавали, хоча таке право їм було роз`яснено судом у підготовчому судовому засіданні. Процесуальний статус відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, відрізняється за обсягом прав та обов`язків. Висновки суду по суті вирішення спору про обґрунтованість або необґрунтованість позовних вимог мають бути зроблені за належного суб`єктного складу її учасників. Незалучення до участі у справі особи, як співвідповідача, за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі №291/1024/18-ц. Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку із неналежним суб`єктним складом сторін та встановлену судом необхідність обов`язкової процесуальної співучасті у справі в якості співвідповідачів Міністерства оборони України, а також матері та рідного сина зниклого безвісті військовослужбовця. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Враховуючи результат вирішення спору, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.

Outcome: dismissed