Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

17.10.2025 року [PERSON] звернулася до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом до[PERSON] про визнання права приватної власності. На підтвердження позовних вимог вказала, що в [ADDRESS] розташований житловий будинок з господарськими будівлями ,що належить [PERSON] . Згідно довідки №16.3-05/168 від 28.08.2023 року виданої Власівським старостинським округом власником вищевказаного господарства є [PERSON] . Згідно по господарської книги №8 особовий рахунок № [NUMBER] будинковолодіння в [ADDRESS] станом на 01.07.1990 року, відносилося до типу колгоспного двору, членами якого були: [PERSON] - голова двору, [PERSON] -дочка. [PERSON] був зареєстрований у зазначеному будинку, але фактично в ньому не проживав, проведення ремонтних робіт та догляд за вказаним домоволодінням не здійснював. Відповідно до довідки ПП Полтавське БТІ Інвентаризатор від 24.08.2023 року № 9124 встановлено, що реєстрація права власності на житловий будинок садибного типу в [ADDRESS] не проводилась. Звернувшись до державного реєстратора з`ясувалося, що провести державну реєстрацію права власності не можливо, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вищевказаний житловий будинок . За таких обставин позивач позбавлена можливості оформити у законному порядку право власності на вищевказаний житловий будинок. Право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] ніхто не оспорює, а тому за захистом своїх прав змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді Зіньківського районного суду Полтавської області 29.10.2025 року відкрито провадження у справі ( а.с.31). В судове засідання учасники справи не з`явилися, від позивача [PERSON] та її представника адвоката Троцького Б.А. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовільнити, відповідач [PERSON] не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності ,позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу в судовому засіданні без фіксування судового процесу. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено: [PERSON] народилася [INFO] ( а.с.4-6). [PERSON] та [PERSON] , 08.08.1998 року зареєстрували шлюб, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] ( а.с.8). [PERSON] народився [INFO] ( а.с.9). Відповідно довідки старости Власівського старостинського округу від 28.08.2023 року вбачається, що власником домогосподарства ,яке розташоване в [ADDRESS] є [PERSON] ( а.с.10). Згідно по господарської книги №8 особовий рахунок № [NUMBER] будинковолодіння в [ADDRESS] станом на 01.07.1990 року, відносилося до типу колгоспного двору, членами якого були: [PERSON] - голова двору, [PERSON] -дочка ( а.с.11). Відповідно до довідки ПП Полтавське БТІ Інвентаризатор від 24.08.2023 року № 9124 встановлено, що реєстрація права власності на житловий будинок садибного типу в [ADDRESS] не проводилась ( а.с.12). Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції 1963 року, що була чинною на час виникнення правовідносин), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР ( у редакції 1963 року, що була чинною на час виникнення правовідносин), розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. На звернення позивача до Приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , який складається з позначених у технічному паспорті на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами наступними літерами: житловий будинок літ. А-1, сарай літ. Б, сарай літ. б, сарай літ. В, гараж літ. Г, погріб вхідний літ. Д, вбиральня літ. Е, ворота огорожі № 1, ворота огорожі №2, огорожа №3, огорожа № 4 (а.с.13-17). Державний реєстратор відмовив у проведенні реєстраційних дій на нерухоме майно-житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , оскільки у позивача правовстановлюючі документи на будинок відсутні ( а.с.24). Нині чинне законодавство не містить визначення поняття колгоспного двору, що регулювалося відповідними положеннями Цивільного кодексу Української РСР у редакції 1963 року, які були виключені у 1993 році (Закон України від 16 грудня 1993 року № 3718-XII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, який набрав чинності з 18 січня 1994 року). Колгоспний двір визначався як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого були членами колгоспу, брали участь особистою працею в колгоспному виробництві та отримували від цього основні доходи і спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці, виділеній колгоспом Згідно із Зразковим статутом колгоспу від 1969 року, сім`я колгоспника отримувала в користування присадибну ділянку землі під город, сад і інші потреби в розмірі до 0,50 га (включаючи землю, зайняту спорудами). Колгосп надавав у встановленому в колгоспі порядку допомогу колгоспникам в будівництві і ремонті житлових будинків Статус колгоспних дворів визначався у По господарських книгах документах первинного обліку в сільських Радах народних депутатів з 1935 року. Вони складаються з окремих особових рахунків на кожне господарство, що знаходиться на території сільради. В особових рахунках містяться відомості про членів сім`ї, які проживають в господарстві, а також дані щодо землі, будівель і худоби, що знаходяться в особистому користуванні. За таких обставин позивач позбавлений можливості оформити у законному порядку право власності на вищевказаний житловий будинок. Право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] ніхто не оспорює, а тому за захистом своїх прав змушена звернутися до суду з даним позовом (а.с. 2-3). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5. У наступному - Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 12 травня 1985 року № 5-2426 та Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 20 ї 5 року № 1127, для проведення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно необхідними є документи, що підтверджують виникнення права власності на нерухоме майно. Зокрема статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено підстави для проведення державної реєстрації прав. Згідно з пунктом 3 статті 10 Закону У країни « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор під час розгляду заяви про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства. Тому з метою визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та для наступної державної реєстрації прав, рекомендовано звернутись до суду. [PERSON] , не заперечує, щодо визнання права власності на будинок садибного типу, який розташований по [ADDRESS] за [PERSON] . Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням встановлених судом обставин справи та доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, із врахуванням визнання відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, є підстави для задоволення позову. В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved