Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

із позовною заявою до Козелецької об`єднаної територіальної громади в особі Козелецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, до суду звернувся [PERSON] . Позов мотивований тим, що своєчасно у шестимісячний строк після смерті батька [PERSON] , позивач не зміг звернутися до нотаріальної контори щоб розпочати процедуру спадкування, оскільки не знав про існування заповіту, не знав правил і порядку прийняття спадщини, внаслідок чого пропустив встановлений законодавством на це строк, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом свого особистого права для його відновлення. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій останній просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач Козелецька об`єднана територіальна громада в особі Козелецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання свого представника не забезпечила, до суду надійшла заява у якій відповідач просить розглядати справу без участі представника селищної ради, позовні вимоги визнає повністю. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування за допомогою технічних засобів в суді не здійснювалося з підстав неприбуття всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні. Суд, дослідивши докази наявні у матеріалах справи та встановив обставини, що викладені нижче. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим виконкомом Білейківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області 09 червня 2009 року, актовий запис про смерть № 07, який на день смерті був зареєстрований та проживав в селі Опеньки, Козелецького району, Чернігівської області. Після смерті батька позивача залишилося спадкове майно, що знаходиться на території Козелецької об`єднаної територіальної громади, Козелецької селищної ради Чернігівського району (колишньої Білейківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області), а саме земельні ділянки частки паю загальною площею 2,25 га, посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю серія ІІ-ЧН № 048084 від 26.08.2002 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 458, виданим на ім`я [PERSON] . На початку 2025 року позивач дізнався, що ще за життя [PERSON] , в разі його смерті, заповів все своє майно, де б воно не було і з чого не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде належати йому по закону, своєму сину позивачу у справі [PERSON] . Як наслідок 25.04.1998 року був складений заповіт, посвідчений секретарем виконкому Білейківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, що зареєстрований в реєстрі за № 15. Позивач, як єдиний спадкоємець за заповітом маючи право і намір спадкувати майно [PERSON] звернувся до нотаріальної контори, однак як там виявилося, останній вже пропустив встановлений законодавцем строк на прийняття спадщини. Так, відповідно до Постанови Верховного Суду України від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17, провадження № 61-38298св18, судом у описовій частині визначено мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права: за загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що підстав у відмові у задоволенні позовних вимог у справі не вбачається, позовні вимоги підтверджуються наявними в справі доказами. За таких обставин суд вважає за необхідне задовольнити позов. В судовому засіданні встановлено, що позивач дійсно пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини та враховуючи вимоги ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд вважає за необхідне надати [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини.

Outcome: approved