Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

20 листопада 2025 року представник позивача [PERSON] , адвокат Малькевич Наталія Володимирівна, звернулася до Шевченківського районного суду міста Дніпра засобами поштового зв`язку із позовом до Мирноградської міської ради Покровського району Донецької області про визнання права власності на частину житлової квартири в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] відкрилася спадщина після смерті дружини позивача [PERSON] на частину житлової квартири [ADDRESS] , належну спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 23 травня 1995 року виробничим об`єднанням «Красноармійськвугілля», зареєстрованого в БТІ м. Димитрова 03 липня 1995 року в реєстрову книгу №20 р № 1 стр. 265. Позивач вважається першочерговим спадкоємцем та прийняв спадщину. 10 листопада 2025 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області Дудар К.Д. з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою від 10 листопада 2025 року № 380/02-14 у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правових підстав для задоволення заяви, а саме: згідно відповіді Мирноградської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області №01-29/3839 від 19 вересня 2025 року на запит нотаріуса відомості про право власності на квартиру [ADDRESS] до 01 січня 2013 року відсутні, інвентаризаційна справа в архіві БТІ відсутня. Так як нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач змушений звернутися до суду із позовом. Просить визнати за позивачем право власності частину житлової квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала за життя [PERSON] , померлої [INFO] . Позовну заяву 05 грудня 2025 року було зареєстровано в Автоматизованій системі документообігу суду (Д-3). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 грудня 2025 року, справу було передано на розгляд судді Шевченківського районного суду міста Дніпра Леміщенко О.О. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 15 грудня 2025 року було відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Позивач та його представник в підготовче судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. 21 січня 2026 року до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, позов просять задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. 23 січня 2026 року від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами за відсутності учасників справи не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, та враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 19 лютого 1960 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запит №86 від 19 лютого 1960 року та видано свідоцтво про укладення шлюбу. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 23 травня 1995 року [PERSON] та [PERSON] на підставі розпорядження від 19 травня 1995 року №2-7004 Виробничим об`єднанням «Красноармійськвугілля» було передану у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] , що складає 9/1000 ідеальних долей багатоквартирного житлового будинку, в будинку [ADDRESS] (в теперішній час Мирноград). [PERSON] померла [INFO] в місті Димитров Донецької області, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області було зроблено актовий запис №358 від 30 травня 2014 року та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав №36825337 від 04 березня 2024 року, за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого 23 травня ВО «Красноармейскуголь», зареєстроване право спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Судом було досліджено копію спадкової справи №153/2025 до майна померлої [INFO] [PERSON] , заведену приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області Дудар Катериною Дмитрівною, з якої вбачається, що 10 листопада 2025 року [PERSON] звернувся до нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області Дудар К.Д. із заявою про видачу свідоцтво про право на спадщину за законом на частку у праві власності на квартиру за адресою [ADDRESS] після померлої [INFO] дружини [PERSON] . В нотаріальній справі наявна довідка Виконавчого комітету Мирногадської міської ради від 17 вересня 2025 року №834, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 13 вересня 1971 року по день смерті [INFO] . Також за вказаною адресою на день смерті [PERSON] зареєстрований [PERSON] , [INFO] , з 13 вересня 1971 року по теперішній час. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10 листопада 2025 року №451416916 за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого 23 травня ВО «Красноармейскуголь», зареєстроване право спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 10 листопада 2025 року №451416773 за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на будь-які об`єкти нерухомого майна не зареєстроване. 10 листопада 2025 року приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області Дудар К.Д. було винесено постанову №380/02-14 про відмову у вчиненні згаданої нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності. Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може з вернутися до суду у позовному провадженні. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Потреба такого способу захисту права власності, як пред`явлення позову про його визнання, виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). Аналізуючи матеріали справи, суд доходить висновку, що життя [PERSON] набула право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , однак не зареєструвала його у встановленому законом порядку. Також суд вважає встановленим той факт, що [PERSON] , який був зареєстрований і проживав разом зі свою дружиною [PERSON] на день її смерті, є таким, що прийняв спадщину після її смерті. Однак суд зазначає, що при зверненні до суду із позовом, позивач просить визнати за ним право власності на частку квартири, спадщина на яку відкрилася після смерті його дружини, в той час як квартира належала подружжю на праві спільної сумісної власності без виділення часток. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково та визнати за позивачем право власності на частку у спільній сумісній власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка належала його дружині [PERSON] на день її смерті [INFO] . Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Позивачем не заявлено вимог про покладення судових витрат на відповідача, тому суд не вирішує це питання.

Outcome: partial