Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

СТОВ «СТМКБ», яке знаходиться за адресою: сел. Батьово, вул. Кошута, 88, Берегівського району, Закарпатської області, код ЄДРПОУ 30764914, звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , мешканки [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , [PERSON] , мешканця [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , [PERSON] , мешканки [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , [PERSON] , мешканки [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , [PERSON] , мешканця [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , [PERSON] , мешканця [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , [PERSON] , мешканця [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , та [PERSON] , мешканки [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , третя особа приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , про переведення з [PERSON] на СТОВ «СТМКБ» прав та обов`язків покупця у договорах купівлі-продажу земельних ділянок посвідчених: 1) 23.11.2023 року приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В. за №3707 щодо земельної ділянки площею 1.4037 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0036, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, який укладений між [PERSON] та [PERSON] ; 2) 23.11.2023 року приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В. за №3708 щодо земельної ділянки площею 1.4036 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0037, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, який укладений між [PERSON] та [PERSON] ; 3) 07.02.2024 року приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В. за № 452 щодо земельної ділянки площею 1.3682 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0078, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, який укладений між [PERSON] та [PERSON] ; 4) 07.02.2024 року приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В. за №453 щодо земельної ділянки площею 1.3806 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0079, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, який укладений між [PERSON] та [PERSON] ; 5) 01.04.2024 року приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В. за №1235 щодо земельної ділянки площею 1.4037 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0080, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, який укладений між [PERSON] та [PERSON] ; 6) 01.04.2024 року приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В. за №1236 щодо земельної ділянки площею 1.3025 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0007, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, який укладений між [PERSON] та [PERSON] ; 7) 28.05.2024 року приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В. за №2119 щодо земельної ділянки площею 1,4035 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0039, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, який укладений між [PERSON] та [PERSON] та визнання права власності СТОВ «СТМКБ» на земельні ділянки: 1) площею 1,4037 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0036, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області; 2) площею 1,4036 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0037, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області; 3) площею 1,3682 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0078, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області; 4) площею 1,3806 га, кадастровий номер 2120484800:04.000:0079, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області; 5) площею 1,4037 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0080, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області; 6) площею 1,3025 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0007, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області; 7) площею 1,4035 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0039, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області. Позов мотивований тим, що 14 лютого 2006 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , від імені якого діє [PERSON] , на підставі довіреності від 14 лютого 2006 року, посвідченої Берегівською державною нотаріальною конторою за № 1-773, усі мешканці Берегівського району, надалі орендодавці та представник орендодавця, з однієї сторони, перебуваючи при здоровому розумі, ясній пам`яті та діючи добровільно, розуміючи значення своїх дій та правові наслідки укладеного договору, та Сільськогосподарським Товариством з обмеженою відповідальністю «СТМКБ» у особі директора товариства Котубей Дьєрдь Ласловича, діючого на підставі статуту, зареєстрованого розпорядженням голови Берегівської районної державної адміністрації № 85 від 08 лютого 2000 року, код в ЄДРПОУ 30764914, надалі орендар та представник орендаря, з другої сторони, було укладено договір оренди земельних ділянок, який посвідчений Кирияк К.М., державним нотаріусом Берегівської нотаріальної контори та зареєстрований у реєстрі за № 1-775. На вказаному договорі оренди земельних ділянок від 14.02.2006 року № 1-775, укладеного між орендодавцями та орендарем, що посвідчений Кирияк К.М., державним нотаріусом Берегівської нотаріальної контори та зареєстрований у реєстрі за № 1-775, наявна відмітка (гербова печатка та підпис голови Запсоньської сільської ради Товт Л.Б.) від 10.03.2006 року про його реєстрацію, що була проведена за Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР. Згідно із предметом договору № 1-775 орендодавці надають в оренду, а орендар приймає у довгострокову оренду на 49 (сорок дев`ять) років земельні ділянки сільськогосподарського призначення (землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), які знаходиться на території Запсоньської сільської ради за межами населеного пункту с. Запсонь, Берегівського району, Закарпатської області. Земельні ділянки виділені в натурі (на місцевості) у встановленому законом порядку. В оренду передаються земельні ділянки загальною площею 14,00 гектарів (чотирнадцять га), які належать орендодавцям на підставі: 1) [PERSON] - Державного акту на право приватної власності на землю серії III-ЗК № 020302, виданого Запсоньською сільською радою 16 березня 2000 року на підставі рішення 10 сесії 23 скликання цієї ж ради від 29 лютого 2000 року; 2) [PERSON] - Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 020303, виданого Запсоньською сільською радою 16 березня 2000 року на підставі рішення 10 сесії 23 скликання цієї ж ради від 29 лютого 2000 року; 3) [PERSON] ( [PERSON] ) - Державного акту на право приватної власності на землю серії III-ЗК № 020305, виданого Запсоньською сільською радою 16 березня 2000 року на підставі рішення 10 сесії 23 скликання цієї ж ради від 29 лютого 2000 року; 4) [PERSON] - Державного акту на прав приватної власності на землю серії III-ЗК № 020304, виданого Запсоньською сільською радою 16 березня 2000 року на підставі рішення 10 сесії 23 скликання цієї ж ради від 29 лютого 2000 року; 5) [PERSON] - Державного акту на право приватної власності на землю серії III-ЗК № 020299, виданого Запсоньською сільською радою 16 березня 2000 року на підставі рішення 10 сесії 23 скликання цієї ж ради від 29 лютого 2000 року; 6) [PERSON] - Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 020301, виданого Запсоньською сільською радою 16 березня 2000 року на підставі рішення 10 сесії 23 скликання цієї ж ради від 29 лютого 2000 року; 7) [PERSON] - Державного акту на право приватної власності на землю серії III-ЗК № 020297, виданого Запсоньською сільською радою на підставі рішення 10 сесії 23 скликання цієї ж ради від 29 лютого 2000 року; 8) [PERSON] - Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 020300, виданого Запсоньською сільською радою 16 березня 2000 року на підставі рішення 10 сесії 23 скликання цієї ж ради від 29 лютого 2000 року; 9) [PERSON] - Державного акту на право приватної власності на землю серії III-ЗК № 020298, виданого Запсоньською сільською радою 16 березня 2000 року на підставі рішення 10 сесії 23 скликання цієї ж ради від 29 лютого 2000 року. Розділом 2 Договору № 1-775 (Умови договору) визначено, що земельні ділянки передаються в оренду з метою сільськогосподарського виробництва. Умовами договору орендарю надається право змінювати цільове призначенняземельних ділянок, у порядку, встановленому чинним законодавством України. Сторонам роз`яснюється ст. 18 Закону України від 06 жовтня 1998 року "Про оренду землі" про необхідність державної реєстрації договору оренди земельних ділянок. Розділом 3 Договору № 1-775 (Права та обов`язки сторін) зокрема визначено, що орендодавці зобов`язані не втручатись у господарську діяльність орендаря і не створювати йому будь-яких перешкод при виконанні цього договору (Пункт 3.1.4). Пунктом 3.2.2 Договору № 1-775 зокрема передбачено, що «Орендар має право вимагати надання орендодавцями для використання земельних ділянок після строку державної реєстрації договору оренди та відшкодування орендодавцями упущеної вигоди і збитків, заподіяних ненаданням їх у назначений строк; використовувати орендовані земельні ділянки на власний розсуд у відповідності до мети, обумовленої у договорі одержувати доходи, переважного придбання у власність орендованих земельних ділянок у відповідності до закону та переважного права за різних інших умов на поновлення договору оренди...». Відповідно до розділу 4 Договору № 1-775 (Умови зміни, припинення і розірвання договору) передбачено, що сторони домовляються: 4.1. Зміна умов договору можлива за взаємною згодою сторін, договір втрачає чинність у разі його припинення або розірвання. 4.2. Підставою припинення договору є: закінчення його строку, придбання орендарем земельних ділянок у власність: примусовий викуп (вилучення) земельних ділянок у разі суспільної необхідності; в разі ліквідації юридичної особи - орендаря. 4.3. Підставою дострокового розірвання договору є: взаємна згода сторін; випадкове знищення чи пошкодження орендованих земельних ділянок, яке суттєво перешкоджає передбаченому у пункті 2.1 цього договору її використанню, вимога однієї із сторін у випадку невиконання іншою стороною обов`язків, передбачених договором, добровільна відмова орендаря від оренди земельних ділянок або припинення діяльності орендаря, укладення договору оренди землі з порушенням порядку, встановленого у законодавстві України. Сторони погоджуються з тим, що дострокове розірвання цього договору має здійснюватися за умови письмового попередження заінтересованої в цьому сторони не пізніше ніж за 6 місяців до визначеного терміну. В разі відсутності взаємної згоди сторін щодо змін умов цього договору, його дострокового розірвання на вимогу заінтересованої сторони, ці питання вирішуються в судовому порядку. В разі припинення або розірвання цього договору орендар має забезпечити виконання умов повернення земельної ділянки визначених в цьому договорі. Договір укладається на термін 49 (сорок дев`ять) років, починаючи з дати його нотаріального посвідчення. По закінченню терміну договору орендар має переважне право на поновлення договору на новий термін. У цьому разі зацікавлена сторона повинна повідомити письмово другу сторону щодо продовження дії договору на новий термін не пізніше, ніж за два місяці до його закінчення. Умови цього договору зберігають свої чинність на строк його дії у випадках, коли після набуття чинності договором, законодавством встановлені інші правила, ніж передбачені договором. Розділом 6 Договору № 1-775 (Орендна плата) передбачено, що орендна плата сплачується орендарем в розмірі двох відсотків від нормативної вартості земельних ділянок за 1 рік. Загальна вартість орендної плати становить 2313 грн. 60 коп. на один рік, тобто по 231 грн. 36 коп. на одну земельну ділянку і відповідно на одного власника, крім [PERSON] , який одержує 462 грн. 72 коп. орендної плати, відповідно до ст. 11 Закону України «Про плату за землю». Орендна плата за орендовані земельні ділянки сплачується кожному орендодавцю один раз на рік. Розрахунки закінчуються не пізніше 15 числа жовтня місяця кожного року, починаючи з року посвідчення договору оренди. Ціна договору оренди, тобто орендна плата за весь час оренди становить 113 366 грн. 40 коп. У розмір орендної плати не входить податок на землю, також податок з доходу фізичних осіб передбачений Законом України "Про податок з доходу фізичних осіб", який сплачують орендодавці. Орендна плата сплачується також і у випадках, якщо орендар з поважних причин тимчасово не використовує земельні ділянки за умовами договору. При цьому, орендар (позивач) належним чином виконує умови договору оренди, зокрема щодо виконання орендарем обов`язку сплати орендної плати. Згідно листа СТОВ «СТМКБ» за вих. № 68 від 13 травня 2011 року адресованого [PERSON] (який на той час мав намір придбати майновий комплекс та СТОВ «СТМКБ»), СТОВ «СТМКБ» здійснило розрахунок (сплатило орендну плату) зі всіма орендодавцями за період з 2006 по 2025 рік включно, на підставі клопотань та згоди орендодавців. Загальна сума сплаченої усім орендодавцям орендної плати за вказаний період становила 46 272 грн. Зазначена сума була виплачена за рахунок отриманих у позику учасниками СТОВ «СТМКБ» коштів від [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER] ), [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER] ) та [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER] ). Виплата орендної плати відображається в окремому журналі обліку виплат орендної плати. Тобто, станом на час подання даної позовної заяви до суду, договір оренди земельних ділянок, укладений 14 лютого 2006 року та зареєстрований у реєстрі за № 1-775, є діючим, не є припиненим або розірваним, недійсним не визнавався. Усі обов`язки орендаря виконуються останнім у повному обсязі. Водночас, у серпні 2024 року позивачу стало відомо про те, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] реалізували належні їм земельні ділянки, що є предметом договору оренди. Листом № Д-193 від 30.08.2024 року Косоньська сільська рада проінформувала позивача про те, що земельні ділянки, які є предметом договору оренди земельних ділянок № 1-775 від 14.02.2006 року, ідентифікуються в контурі К-339 на території Косоньської сільської ради, с. Запсонь, Берегівського району Закарпатської області. В даному контурі змінювалося цільове призначення земельних ділянок загальною площею 8,2623 га, а саме: 1) [PERSON] , площею 1,3806 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0079; державний акт ІІІ ЗК № 020302; 2) [PERSON] , площею 1,4037 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0080; державний акт ІІІ ЗК № 020300; 3) [PERSON] , площею 1,3025, кадастровий номер 2120484800:04:000:0007; державний акт ІІІ ЗК № 020301; 4) [PERSON] , площею 1,3682 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0078; державний акт III ЗК № 020303; 5) [PERSON] , площею 1,4037 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0036; державний акт II ЗК 020305; 6) [PERSON] , площею 1,4036 га, кадастровий номер 2120484800;04:000:0037; державний акт ІІ ЗК № 020304. Цільове призначення вказаних земельних ділянок змінено на підставі заяв представника власника земельних ділянок. Як вбачається із рішень Косоньської сільської ради (№№1096, 1097, 1167, 1168, 1169, 1170) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною цільового призначення (п.2 вказаних вище рішень), зокрема вирішено: змінити цільове призначення земельних ділянок [PERSON] із /01.01/ для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на /01.05/ для індивідуального садівництва, а саме земельних ділянок загальною площею 1,3806 га кадастровий номер 2120484800:04:000:0079; загальною площею 1,4037 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0080; загальною площею 1,3025 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0007; загальною площею 1,3682 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0078; загальною площею 1,4037 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0036; загальною площею 1,4036 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0037, на території Косоньської сільської ради, с. Запсонь, Берегівського району, Закарпатської області. Також, крім наведеного було з`ясовано, що у період з 23.11.2023 року по 28.05.2024 року, між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було укладено договори купівлі-продажу земельних ділянок (що є предметами договору оренди земельних ділянок від 14.02.2006 року, посвідченого Кирияк К.М., державним нотаріусом Берегівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-775), які посвідчені приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В. Тобто, право власності на спірні земельні ділянки зареєстровано за [PERSON] . Крім цього, усім спірним земельним ділянкам присвоєно відповідні кадастрові номери. Жодних повідомлень/пропозицій/попереджень щодо наміру продати передані в оренду земельні ділянки, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] позивачу не висловлювали та не надавали ні письмово, ні в усному порядку, як і не пред`являли жодних претензій, щодо невиконання позивачем умов договору оренди, чи вимоги про збільшення розміру орендної плати з будь-яких мотивів. За змістом листа Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області від 23.09.2024 року № Д-255 вбачається, що звернення (скарги) щодо порушення умов Договору оренди земельних ділянок (загальною площею 14 гектарів від 14 лютого 2006 року, укладеного між колишніми членами АПФ «Нове життя» та СТОВ «СТМКБ»), що засвідчений гербовою печаткою та підписом голови Запсоньської сільської ради 10 березня 2006 року, до сільської ради ні письмово, ні усно не надходили. Порушень щодо земельного законодавства по вказаних земельних ділянках не було. Разом з цим, укладенням спірних договорів купівлі-продажу, а саме: 1. Договір купівлі-продажу, серія та номер: 1236, виданий 01.04.2024 року, видавник: приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В.; 2. Договір купівлі-продажу, серія та номер: 3707, виданий 23.11.2023 року, видавник: приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В.; 3. Договір купівлі-продажу, серія та номер: 3708, виданий 23.11.2023 року, видавник: приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В.; 4. Договір купівлі-продажу, серія та номер: 2119, виданий 28.05.2024 року, видавник: приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В.; 5. Договір купівлі-продажу, серія та номер: 452, виданий 07.02.2024 року, видавник: приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В.; 6. Договір купівлі-продажу, серія та номер: 453, виданий 07.02.2024 року, видавник: приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В.; 7. Договір купівлі-продажу, серія та номер: 1235, виданий 01.04.2024 року, видавник: приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В. - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , не зважаючи на той факт, що вони є власниками земельних ділянок, які не мали права відчужувати вказані земельні ділянку без попередження та надання пропозиції про їх придбання СТОВ «СТМКБ», порушили законні права останнього, як належного орендаря за Договором № 1-775, що має право переважного придбання у власність орендованих земельних ділянок у відповідності до закону та переважного права за різних інших умов на поновлення договору оренди (п. 3.2.2 Договору оренди). Таким чином, вказаними вище правочинами відповідачі порушили переважне право позивача на придбання спірних земельних ділянок, яке передбачене частиною другою статті 777 ЦК України, статтею 9 Закону України «Про оренду землі» та умовами Договору оренди земельних ділянок від 14.02.2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-775, а саме пунктом 3.2.2 вказаного договору. Згідно ч. 4 ст. 362 ЦК України позивач вніс на депозитний рахунок суду грошову суму в розмірі 260 000 гривень як забезпечення позову (том 1 а. с. 52). Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 16.10.2024 року заяву СТОВ «СТМКБ» про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на земельні ділянки та заборонено здійснювати дії щодо посвідчення договорів відчуження (в т. ч. продажу, дарування, поділу), а також договорів іпотеки відносно об`єктів нерухомого майна земельних ділянок, а саме: 1) площею 1,4037 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0036, за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, Косоньська сільська рада, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2760102621204, що належить на праві власності [PERSON] ; 2) площею 1,4036 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0037, за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, Косоньська сільська рада, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2760110521204, що належить на праві власності [PERSON] ; 3) площею 1,3682 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0078, за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, Косоньська сільська рада, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2875632521204, що належить на праві власності [PERSON] ; 4) площею 1,3806 га, кадастровий номер 2120484800:04.000:0079, за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, Косоньська сільська рада, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2874876621204, що належить на праві власності [PERSON] ; 5) площею 1,4037 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0080, за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, Косоньська сільська рада, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2908566521204, що належить на праві власності [PERSON] ; 6) площею 1,3025 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0007, за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, Косоньська сільська рада, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2905107921204, що належить на праві власності [PERSON] ; 7) площею 1,4035 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0039, за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, Косоньська сільська рада, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2944180321204, що належить на праві власності [PERSON] , адреси проживання: [ADDRESS] , та [ADDRESS] (том 1 а. с. 83-88). Ухвалою судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 28.10.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, а в частині позовних вимог до відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відмовлено у відкритті, у зв`язку з їх смертю (том 1 а. с. 103-105). Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 01.11.2024 року клопотання позивача СТОВ «СТМКБ» задоволено частково та від приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В. витребувано належним чином засвідчені копії документів - договорів купівлі-продажу земельних ділянок укладених відповідачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (їх спадкоємцями) з відповідачем [PERSON] , а саме: 1) договір купівлі-продажу, серія та номер: 1236, виданий 01.04.2024 року, видавник: приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В.; 2) договір купівлі-продажу, серія та номер: 3707, виданий 23.11.2023 року, видавник: приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В.; 3) договір купівлі-продажу, серія та номер: 3708, виданий 23.11.2023 року, видавник: приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В.; 4) договір купівлі-продажу, серія та номер: 2119, виданий 28.05.2024 року, видавник: приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В.; 5) договір купівлі-продажу, серія та номер: 452, виданий 07.02.2024 року, видавник: приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В.; 6) договір купівлі-продажу, серія та номер: 453, виданий 07.02.2024 року, видавник: приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В.; 7) договір купівлі-продажу, серія та номер: 1235, виданий 01.04.2024 року, видавник: приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В. (том 1 а. с. 109-112). 25 листопада 2024 року представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] адвокат Мензак Ю.Ю. подав відзив на позовну заяву, який мотивований тим, що між ним та відповідачами,а також іншими особами 14.02.2006 року було укладено договір оренди спірних земельних ділянок. Відповідачі та спадкоємці померлих стверджують, що такого договору не укладали та намірів передати в оренду земельні ділянки ТОВ «СТМКБ» не мали. Більше того, згідно відповіді ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області № 29-7-0.31-4056/2-24 від 19.08.2024 року на адвокатський запит, договір оренди земельної ділянки площею 14,0 га за межами села Запсонь Берегівського району, укладений між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та СТОВ «СТМКБ» в книгах записів договорів оренди земельних ділянок не зареєстрований. Станом на 14.02.2006 року повноваження стосовно державної реєстрації прав на території Берегівського району були у Берегівському районному відділі земельних ресурсів. Крім того, у разі проведення державної реєстрації договору на ньому повинен був бути проставлений реєстраційний номер, а договір засвідчений гербовою печаткою та підписом голови Запсоньської сільської ради 10 березня 2006 року, не свідчить про проведення державної реєстрації договору, оскільки земельні ділянки знаходяться за межами населеного пункту, тому державну реєстрацію мав проводити Берегівський районний відділ земельних ресурсів. У разі проведення державної реєстрації відповідні відомості були б внесені до реєстру речових прав, однак такі відсутні. Також орендар земельною ділянкою не користувався взагалі та орендну плату не сплачував. Посилання позивача на те, що СТОВ «СТМКБ» здійснило розрахунок (сплатило оренду плату) з усіма орендодавцями за період з 2006 по 2025 рік включно в сумі 46 272 грн. є безпідставним та не підтверджено належним доказами. Разом з цим, договір оренди від 2006 року не містить домовленості сторін про сплату орендної плати авансом наперед. Відповідачі жодної орендної плати від СТОВ «СТМКБ» не отримували, видаткові касові ордера не підписували. Відповідачі жодних актів прийому-передачі оспорюваних земельних ділянок з СТОВ «СТМКБ» не підписували та земельні ділянки йому в користування не передавали, що підтверджує те, що позивач ніколи не отримував в оренду вказані земельні ділянки та ними не користувався (том 1 а. с. 154-161). 28 листопада 2024 року представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] адвокат Мензак Ю.Ю. подав заяву про виклик п`яти свідків, в тому числі трьох відповідачів, які згідно ст. 92 ЦПК України можуть бути допитані в судовому засіданні за їх згодою, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (том 1 а. с. 167). 18 грудня 2024 року представник позивача СТОВ «СТМКБ» - адвокат Баняс В.В. подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що у Договорі оренди земельних ділянок № 1-775 наявні всі підписи орендодавців. Таким чином, між учасниками (засновниками) СТОВ «СТМКБ» (зокрема [PERSON] , [PERSON] ), а також орендодавцями [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та СТОВ «СТМКБ» було укладено Договір оренди земельних ділянок, який посвідчений Кирияк К.М., державним нотаріусом Берегівської нотаріальної контори та зареєстрований у реєстрі за №1-775. При цьому, відповідачами (орендодавцями) разом із відзивом не надано суду доказів того, що вони зверталися до СТОВ «СТМКБ», до подання позову до суду, із заявами/ вимогами (усними, письмовими) про сплату орендної плати, збільшення розміру орендної плати з будь-яких мотивів, або доступу до переданих в оренду земельних ділянок для контролю за додержанням умов договору. Більше того, разом із відзивом [PERSON] не надано доказів того, що орендодавці повідомили в письмовій формі орендаря про намір продати земельну ділянку третій особі із зазначенням її ціни та інших умов, на яких вона продається, чим грубо порушено вимоги ч.2 статті 9 Закону України «Про оренду землі» (обов`язок орендодавця письмово повідомити орендаря про намір продажу земельної ділянки), умови Договору оренди та переважне право Орендаря на придбання у власність земельних ділянок у разі їх продажу. Також відповідачами (орендодавцями) не надано суду доказів того, що Договір оренди земельних ділянок №1-775 було вчинено із дефектом волевиявлення під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості чи тяжкої обставини. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 року №2073 «Про затвердження Порядку державної реєстрації договорів оренди землі» договір оренди, укладений між СТОВ «СТМКБ» та відповідачами, був належно засвідчений гербовою печаткою та підписом голови Запсоньської сільської ради. Отже, порядок згаданої постанови дотримано та Договір оренди земельних ділянок №1-775 є дійсним. Щодо сплати орендної плати наводиться лист СТОВ «СТМКБ» за вих. № 68 від 13 травня 2011 року адресований [PERSON] (який на той час мав намір придбати майновий комплекс та СТОВ «СТМКБ»), згідно якого СТОВ «СТМКБ» здійснило розрахунок (сплатило орендну плату) зі всіма орендодавцями за період з 2006 по 2025 рік включно, на підставі клопотань та згоди орендодавців на загальну суму 46 272 грн. (том 3 а. с. 4-9). 26 січня 2025 року представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] адвокат Мензак Ю.Ю. подав додаткові пояснення у справі, згідно яких зазначив, що відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 року № 2073 «Про затвердження Порядку державної реєстрації договорів оренди землі», у редакції, що діяла на час укладення Договору оренди земельних ділянок у лютому 2006 року (далі Постанова) забезпечення реєстрації договорів оренди на території Берегівського району покладалося на відповідний державний орган земельних ресурсів, зокрема, - Берегівський районний відділ земельних ресурсів. Виходячи із змісту п. 5 Постанови, для державної реєстрації договорів оренди юридична або фізична особа (заявник) подає особисто або надсилає поштою до відповідного державного органу земельних ресурсів пакет відповідних документів. Відповідно до п. 13 Постанови, після засвідчення факту державної реєстрації договір оренди реєструється у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, яка ведеться державним органом земельних ресурсів за формою згідно з додатком. Отже, в порушення згаданих норм та згідно відповіді ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області № 29-7-0.31-4056/2-24 від 19.08.2024 року на адвокатський запит, договір оренди земельної ділянки площею 14,0 га за межами села Запсонь Берегівського району, укладений між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та СТОВ «СТМКБ», в книгах записів договорів оренди земельних ділянок не зареєстрований (том 3 а. с. 31-32). 09 лютого 2025 року представник позивача СТОВ «СТМКБ» - адвокат Баняс В.В. також подав додаткові пояснення у справі, в яких зазначає, що пункт 4 згаданої постанови, на яку посилається представник відповідача у своїй заяві у додаткових поясненнях у справі від 26.01.2025 року, покладає на орган земельних ресурсів не державну реєстрацію договору оренди, а лише функцію забезпечення державної реєстрації договору оренди. Державна реєстрація договору оренди є юридичним (правовим) фактом, а забезпечення державної реєстрації є процедурним поняттям. Відтак, державна реєстрація договору оренди земельних ділянок, укладених СТОВ «СТМКБ» з орендодавцями є юридично підтвердженим фактом. СТОВ «СТМКБ» було створено у січні 2000 року. У лютому 2006 року між учасниками товариства, їх родичами було укладено Договір оренди власних земельних ділянок за №1-775 із СТОВ «СТМКБ». Надалі, було внесено зміни до складу учасників сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «СТМКБ» і єдиним учасником Товариства став [PERSON] , який у подальшому передав свою частку товариства [PERSON] . Тому жодної вини СТОВ «СТМКБ» у його нинішньому складі (після того, як загальними зборами частки товариства було відступлене [PERSON] , та у подальшому [PERSON] ) в тому, що Берегівський районний відділ земельних ресурсів, можливо не забезпечив внесення відповідного запису про засвідчений належним чином факт державної реєстрації договору оренди Запсонською сільською радою, немає. Що ж стосується відповіді ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області на адвокатський запит відповідача, можна припустити випадок халатності з боку відповідальних працівників Берегівського відділу земельних ресурсів, що також не може впливати на чинність Договору оренди та необхідність виконання свої обов`язків сторонами Договору оренди (том 3 а. с. 43-44). Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 10.02.2025 року клопотання представника позивача СТОВ «СТМКБ» про залучення співвідповідачів задоволено. Залучено до участі у справі як співвідповідачів: 1) [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстровану за адресою: [ADDRESS] ; 2) [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] (том 3 а. с. 68-71). Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 10.02.2025 року клопотання представника відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] адвоката Мензак Ю.Ю. про витребування доказів задоволено. Із Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області витребувано інформацію, а саме: 1) чи подавало Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «СТМКБ» до податкової інспекції відомості що воно орендує земельні ділянки поза межами села Запсонь Берегівського району, загальною площею 14 га, з 2006 року по теперішній час?; 2) чи рахується за Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «СТМКБ» як об?єкт оподаткування чи об?єкти пов`язані з оподаткуванням земельні ділянки поза межами села Запсонь Берегівського району, загальною площею 14 га, в тому числі чи відображені орендовані земельні ділянки площею 14 га у формі 20-опп, з 2006 року по теперішній час?; 3) чи включено Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «СТМКБ» до витрат орендна плата за землю площею 14 га, з 2006 року по теперішній час? Від СТОВ «СТМКБ» витребувано докази сплати орендної плати відповідно до договору оренди від 14.02.2006 року (том 3 а. с. 72-75). Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 10.02.2025 року клопотання позивача СТОВ «СТМКБ» про витребування доказів задоволено. Із Закарпатського обласного державного нотаріального архіву витребувано належним чином засвідчені копії документів, а саме: план земельних ділянок та кадастровий план з відображенням обмежень у їх використанні та встановлених земельних сервітутів; акти прийому-передачі земельних ділянок; а також запис із сторінки реєстру для реєстрації нотаріальних дій; всі інші додатки/документи до договору оренди земельних ділянок, укладений 14 лютого 2006 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , від імені якого діє Товт Міклош Міклошович, на підставі довіреності від 14 лютого 2006 року, посвідченої Берегівською державною нотаріальною конторою за №1-773, усі мешканці Берегівського району, з однієї сторони, та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «СТМКБ» у особі директора товариства Котубей Дьєрдь Ласловича, діючого на підставі Статуту, зареєстрованого розпорядженням голови Берегівської районної державної адміністрації № 85 від 08 лютого 2000 року, код в ЄДРПОУ 30764914, який посвідчений Кирияк К.М., державним нотаріусом Берегівської нотаріальної контори та зареєстрований у реєстрі за № 1-775 (том 3 а. с. 76-79). 19 березня 2025 року представником позивача СТОВ «СТМКБ» - адвокатом Баняс В.В. подано клопотання про уточнення позовних вимог (том 3 а. с. 146-149). 22 березня 2025 року представник позивача СТОВ «СТМКБ» - адвокат Баняс В.В. подав заяву про виклик свідка, а саме просив викликати в якості свідків [PERSON] та [PERSON] (том 3 а. с. 155). 16 квітня 2025 року від ГУ ДПС у Закарпатській області отримано відповідь на виконання ухвали Берегівського районного суду Закарпатської області від 20.03.2025 року, згідно якої СТОВ «СТМКБ» у Відомостях із договору оренди землі (Додаток і до Податкової декларації орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності) за 2010, 2011 роки, Відомостях про наявність земельних ділянок (Додаток 1 до Податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2011, 2012 роки зазначило інформацію щодо укладених договорів оренди землі із Запсонською сільською радою Берегівського району, однак площа задекларованих товариством земельних ділянок не відповідає площі земельних ділянок, зазначеній в ухвалі Берегівського районного суду Закарпатської області від 20 березня 2025 року. Крім того, згідно з даними інформаційно-комунікаційних систем ДПС України СТОВ «СТМКБ» у Відомостях із договору оренди землі (Додаток 1 до Податкової декларації орендної плати за земельні ділянки державної 1 комунальної власності) за 2010-2011 роки у рядку «Місцезнаходження земельної ділянки» проставлено відмітку «у межах населеного пункту», у Відомостях про наявність земельних ділянок (Додаток 1 до Податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності)) за 2012 рік, у тому числі уточнюючих, у колонці «Місцезнаходження земельної(их) ділянки(ок), код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ» зазначено «ЗАПСОНЬ» та «2120484801» відповідно. Відповідно до даних інформаційно-комунікаційних систем ДПС України станом на 09.04.2025 року інформація щодо подання СТОВ «СТМКБ» податкових декларацій з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2013-2025 роки, якими платником було б визначено податкові зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб, відсутня. Згідно з наявними даними інформаційно-комунікаційних систем ДПС України відомості про об`єкти оподаткування СТОВ «СТМКБ» відсутні. Щодо питання включення СТОВ «СТМКБ» до витрат орендної плати за землю у поданій товариством податковій звітності з єдиного податку (юридичні особи) та з податку на прибуток за 2010 - 2024 роки відсутні дані щодо витрат платника на сплату орендної плати за землю. Форма звітності з податку на прибуток та єдиного податку, а саме: податкова декларація з податку на прибуток підприємств, фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва, спрощений фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва, фінансова звітність мікропідприємства, розрахунок сплати єдиного податку суб`єктом малого підприємництва - юридичною особою та податкова декларація платника єдиного податку третьої групи (юридичні особи), не передбачає відображення окремим рядком інформацію щодо понесених витрат на сплату орендної плати за землю. За період з 01.01.2006 року по 31.12.2009 року у Головного управління ДПС у Закарпатській області відсутня можливість надати запитувану інформацію, так як відповідно до підпунктів 283, 291, 292 розділу І Переліку типових документів, що створюється під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України від 12.04.2012 № 578/5, зареєстрованого 17.04.2012 року за № 571/20884, (із змінами та доповненнями) строк зберігання декларацій, що відображають звітність усіх платників податків, та документи (розрахунки, звіти, відомості, заяви, заявки, довідки, картки, листи, перерахунки, платіжні документи, виклики) до них, облікових справ платників податків і зборів (обов`язкових платежів), особових рахунків платників податків і зборів (обов`язкових платежів) - 5 років (том 3 а. с. 167-169). 12 травня 2025 року представником позивача СТОВ «СТМКБ» - адвокатом Баняс В.В. повторно подано клопотання про уточнення позовних вимог. Необхідність уточнення позовних вимог мотивована тим, що із документів, які надано приватним нотаріусом на вимогу суду вбачається нова інформація та обставини, які не були відомі позивачу. Зокрема, із копій договорів купівлі-продажу земельних ділянок №№ 3707, 3708, 453, 1236 стало відомо про перехід права власності на відповідні земельні ділянки, що є предметами Договору оренди №1-775 до [PERSON] , частково до [PERSON] та [PERSON] , які також у подальшому реалізували вказані вище земельні ділянки [PERSON] . У зв`язку із наведеним просив за необхідне викласти позовні вимоги наступним чином та прийняти судове рішення яким: 1. Перевести з [PERSON] на Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «СТМКБ» права та обов`язки покупця у договорах купівлі-продажу земельних ділянок посвідчених: 1) 04.07.2023 року приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В. за № 1970 щодо земельної ділянки площею 1.4037 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0036, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, який укладений між [PERSON] та [PERSON] ; 2) 04.07.2023 року приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В. за №1969 щодо земельної ділянки площею 1.4036 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0037, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, який укладений між [PERSON] та [PERSON] ; 2. Перевести з [PERSON] на Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «СТМКБ» права та обов`язки покупця у договорах купівлі-продажу земельних ділянок посвідчених: 1) 07.02.2024 року приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В. за № 452 щодо земельної ділянки площею 1.3682 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0078, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, який укладений між [PERSON] та [PERSON] ; 2) 07.02.2024 року приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В. за №453 щодо земельної ділянки площею 1.3806 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0079, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, який укладений між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; 3) 01.04.2024 року приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В. за №1235 щодо земельної ділянки площею 1.4037 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0080, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, який укладений між [PERSON] та СаргсянАрмінеАшотівною; 4) 01.04.2024 року приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В. за №1236 щодо земельної ділянки площею 1.3025 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0007, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, який укладений між [PERSON] та [PERSON] ; 5) 28.05.2024 року приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В. за № 2119 щодо земельної ділянки площею 1,4035 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0039, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, який укладений між [PERSON] та [PERSON] ; 3. Витребувати із чужого незаконного володіння [PERSON] на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «СТМКБ» земельну ділянку площею 1.4037 га з кадастровим номером 2120484800:04:000:0036 та земельну ділянку площею 1.4036 га з кадастровим номером 2120484800:04:000:0037, які знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області; 4. Визнати право власності Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «СТМКБ» на земельні ділянки: 1) площею 1.3682 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0078, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області; 2) площею 1.3806 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0079, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області; 3) площею 1.4037 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0080, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області; 4) площею 1.3025 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0007, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області; 5) площею 1,4035 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0039, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області (том 3 а. с. 171-174). 14 травня 2025 року представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] адвокат Мензак Ю.Ю. подав додаткові пояснення у справі, в яких зазначив, що за даними інформаційно-комунікаційних систем ДПС України СТОВ «СТМКБ» у відомостях із договору оренди землі (Додаток 1 до податкової декларації з орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності) за 2011-2012 роки зазначило інформацію щодо укладених договорів оренди землі з Запсоньською сільською радою Берегівського району, однак площа задекларованих товариством земельних ділянок не відповідає площі земель зазначених в ухвалі Берегівського районного суду від 20.03.2025 року. Крім того, відповідно до даних інформаційно-комунікаційних систем ДПС України станом на 09.04.2025 інформація щодо подання СТОВ «СТМКБ» податкових декларацій з плати за землю (земельних податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за 2013-2025 роки, якими платником було б визначено податкові зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб, відсутня. Вказані відомості підтверджують той факт, що СТОВ «СТМКБ» дані оспорюванні земельні ділянки в господарській діяльності не використовувало, на обліку в них не перебували, про їх використання не звітувало перед органами державної влади та підтверджує те, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (їх спадкоємці) даного договору не укладали та намірів передати в оренду земельні ділянки СТОВ «СТМКБ» не мали. Згідно ч. 5 п.1 Договору оренди земельних ділянок від 14.02.2006 зазначено, що земельні ділянки передаються в оренду по акту прийому-передачі, який оформляється в строк не пізніше семи днів з моменту підписання та нотаріального посвідчення даного договору. Разом з тим, згідно вказаної інформації жодного акту приймання передачі вказаних земельних ділянок, які є невід`ємною частиною договору оренди землі на виконання ухвали не надано у зв`язку з їх відсутністю. Вищевказане підтверджує, що відповідачі жодних актів прийому-передачі оспорюваних земельних ділянок з СТОВ «СТМКБ» не підписували та земельні ділянки йому в користування не передавали, що підтверджує, що позивач ніколи не отримував в оренду вказані земельні ділянки та ними не користувався (том 3 а. с. 181-183). 12 червня 2025 року від представника відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] адвоката Мензак Ю.Ю. надійшли додаткові пояснення щодо уточненої позовної заяви, де зазначає, що згідно відповіді ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області № 29-7-0.31-4056/2-24 від 19.08.2024 року, договір оренди земельної ділянки площею 14,0 га за межами села Запсонь Берегівського району, укладений між громадянами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та СТОВ «СТМКБ», в книгах записів договорів оренди земельних ділянок не зареєстрований. Посилання позивача на те, що ТОВ «СТМКБ» здійснило розрахунок (сплатило оренду плату) з усіма орендодавцями за період з 2006 по 2025 рік включно в сумі 46 272 грн. є безпідставним та не підтверджено належним доказами. Разом з цим, договір оренди від 2006 року не містить домовленості сторін про сплату орендної плати авансом наперед. 26 червня 2025 року представник позивача СТОВ «СТМКБ» адвокат Баняс В.В. подав додаткові пояснення у справі, згідно яких між учасниками (засновниками) СТОВ «СТМКБ» (зокрема [PERSON] , [PERSON] ), а також орендодавцями [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та СТОВ «СТМКБ» було укладено Договір оренди земельних ділянок, який посвідчений Кирияк К.М., державним нотаріусом Берегівської нотаріальної контори та зареєстрований у реєстрі за №1-775. За змістом Договору оренди земельних ділянок орендодавці добровільно (для ведення сільського господарства, зайняття іншими видами діяльності, на основі об`єднання своїх земельних ділянок та майнових паїв, оренди земельних ділянок) передали у оренду СТОВ «СТМКБ» власні земельні ділянки. Таким чином, наведеним спростовується твердження [PERSON] , про те, що відповідачі не мали жодного наміру укласти договір оренди оспорюваних земельних ділянок та не підписували Договір оренди земельних ділянок. Більше того, суду не надано доказів того, що орендодавці повідомили в письмовій формі орендаря про намір продати земельну ділянку третій особі із зазначенням її ціни та інших умов, на яких вона продається, чим грубо порушено вимоги ч.2 статті 9 Закону України «Про оренду землі» (обов`язок орендодавця письмово повідомити орендаря про намір продажу земельної ділянки), умови Договору оренди та переважне право орендаря на придбання у власність земельних ділянок у разі їх продажу. Також відповідачами (орендодавцями) не надано суду доказів того, що Договір оренди земельних ділянок №1-775 було вчинено із дефектом волевиявлення під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості чи тяжкої обставини. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 року №2073 «Про затвердження Порядку державної реєстрації договорів оренди землі» договір оренди, укладений між СТОВ «СТМКБ» та відповідачами, був належно засвідчений гербовою печаткою та підписом голови Запсоньської сільської ради. Щодо сплати орендної плати наводиться лист СТОВ «СТМКБ» за вих. № 68 від 13 травня 2011 року адресований [PERSON] (який на той час мав намір придбати майновий комплекс та СТОВ «СТМКБ»), згідно якого СТОВ «СТМКБ» здійснило розрахунок (сплатило орендну плату) зі всіма орендодавцями за період з 2006 по 2025 рік включно, на підставі клопотань та згоди орендодавців. Загальна сума сплаченої усім орендодавцям орендної плати за вказаний період становила 46 272 грн.Зазначена сума була виплачена за рахунок отриманих у позику учасниками СТОВ «СТМКБ» коштів від [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER] ), [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER] ) та [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER] ). Виплата орендної плати відображається в окремому Журналі обліку виплат орендної плати...». Жодних претензій у колишніх засновників/учасників товариства до СТОВ «СТМКБ» не було, як і не було претензій від орендодавців. Стосовно твердження представника відповідачів, що договір оренди від 2006 року не містить домовленості сторін про сплату орендної плати авансом наперед, орендар, як боржник у зобов`язанні зі сплати орендної плати, має право на дострокове виконання цього зобов`язання, тобто на внесення орендної плати наперед, якщо інше прямо не передбачено договором оренди, не суперечить актам цивільного законодавства та не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Тому договір оренди земельних ділянок №1-775 не містить прямої заборони на авансову сплату, а отже така дія орендаря вважається правомірною. Щодо листа Головного управління ДПС у Закарпатській області наданого на виконання ухвали Берегівського районного суду Закарпатської області від 20.03.2025 року, за його змістом йдеться про інформацію щодо укладених договорів оренди землі із Запсонською сільською радою Берегівського району. Натомість мова йде про Договір оренди земельних ділянок укладеного із конкретними особами. Тому, не зрозуміло, що мало на увазі Головне управління ДПС у Закарпатській області надаючи таку відповідь. Крім цього, не подання юридичною особою податкової декларації з сплати за землю до ДПС саме по собі не впливає на чинність договору оренди земельної ділянки та не анульовує його. Щодо витребуваних документів від Закарпатського обласного державного нотаріального архіву, невід`ємними частинами Договору оренди земельних ділянок №1-775 є державні акти про право приватної власності на землю; план земельних ділянок та кадастровий план з відображенням обмежень у їх використанні та встановлених земельних сервітутів; Акти прийому-передачі земельних ділянок. При цьому, із наданих Закарпатським обласним державним нотаріальним архівом документів вбачається, що всі вказані вище невід`ємні частини Договору наявні у справі, зокрема державні акти про право приватної власності на землю. Із листа №514 від 14.02.2006 року Берегівського районного відділу земельних ресурсів вбачається, що останній повідомляє: земельним ділянкам, які знаходяться в с. Запсонь присвоєно кадастрові номери 2120484800:04:000:0004; 2120484800:04:000:0005; 2120484800:04:000:0006; 2120484800:04:000:0007; 2120484800:04:000:0008; 2120484800:04:000:0009; 2120484800:04:000:0010; 2120484800:04:000:0011; 2120484800:04:000:0012. Обмеження та обтяження по використанню даних земельних ділянок в Берегівському районному відділі земельних ресурсів не зареєстровані . Тому, якби були якісь порушення з боку сторін Договору оренди земельних ділянок №1-775, Берегівський районний відділ земельних ресурсів не надавав би вказані вище довідки, і укладення договору оренди земельних ділянок не було би проведено. Укладення Договору оренди земельних ділянок №1-775 не могло відбутися без участі та згоди Берегівського районного відділу земельних ресурсів. Ухвалою суду від 18.02.2026 року у задоволенні клопотання відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] адвокат Мензак Ю.Ю. про зупинення провадження відмовлено. Представник позивача СТОВ «СТМКБ» адвокат Баняс В.В. в судовому засіданні у вступному слові підтримав уточнені позовні вимоги з урахуванням поданих письмових пояснень у справі. Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] адвокат Мензак Ю.Ю. в вступному слові підтримав відзив на позовну заяву та подані письмові пояснення. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в вступному слові зазначили, що спірні земельні ділянки, які вони продали, в оренді СТОВ «СТМКБ» не знаходились та до часу їх продажу використовувались ними. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та третя особа приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В. в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Допитані в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що приблизно в 2010 році до нього звернулись засновники СТОВ «СТМКБ» з пропозицією викупу частки даного товариства, на що він погодився, та до 2017 року повністю викупив частки співвласників. В 2015-2016 роках він був директором СТОВ «СТМКБ», на даний час директором товариства є його дружина. Відповідно до договору оренди 2006 року, завіреного нотаріально та затвердженого сільською радою 10 земельних ділянок засновників знаходились в оренді на 49 років у СТОВ «СТМКБ». Від засновників СТОВ «СТМКБ» він отримав лист, що орендна плата за спірні земельні ділянки, які є предметом даної справи, сплачені орендарем до 2025 року за рахунок отриманих коштів від громадян [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Тобто, свідок [PERSON] підтвердив, що земельні ділянки засновників СТОВ «СТМКБ» - відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та спадкоємців засновників СТОВ «СТМКБ» - інших відповідачів [PERSON] та [PERSON] знаходились в оренді СТОВ «СТМКБ» згідно договору від 14.02.2006 року та використовувались товариством, у тому числі, для вирощування сільгоспкультур. Дослідивши матеріали цивільної справи, допитавши свідків та перевіривши доводи сторін, суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Так, згідно договору оренди земельних ділянок від 14 лютого 2006 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , від імені якого діє [PERSON] , на підставі довіреності від 14 лютого 2006 року, посвідченої Берегівською державною нотаріальною конторою за № 1-773, усі мешканці Берегівського району,передалиСТОВ «СТМКБ» в оренду земельні ділянки, які належать їм згідно Державних актів на право власності на землю, загальною площею 14,0 га, що знаходиться на території Запсоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, строком на 49 років, який посвідчений Кирияк К.М., державним нотаріусом Берегівської нотаріальної контори та зареєстрований у реєстрі за № 1-775 (том 1 а.с. 16-17, 18-24, том 3 а.с. 87-89, 90-98). Так, відповідно до договорів купівлі-продажу земельних ділянок посвідчених: 1) 04.07.2023 року приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В. за № 1970 орендодавець [PERSON] відчужила [PERSON] земельну ділянку площею 1.4037 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0036, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, за 38647,21 гривень (том 2 а.с. 7-9); 2) 04.07.2023 року приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В. за №1969 орендодавець [PERSON] продав [PERSON] земельну ділянку площею 1.4036 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0037, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, за37707,67 гривень (том 2 а.с. 154-156); Після цього, 23.11.2023 року вищезгадані дві земельні ділянки кадастрові номера 2120484800:04:000:0036 та 2120484800:04:000:0037 [PERSON] згідно договорів купівлі продажу відчужує [PERSON] (том 2 а.с. 2-4, 145-147). Відповідно до наступних договорів купівлі-продажу земельних ділянок посвідчених: 1) 07.02.2024 року приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В. за № 452 орендодавець [PERSON] продала [PERSON] земельну ділянку площею 1.3682 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0078, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, за 37863,1 гривень (том 2 а.с. 110-112) 2) 07.02.2024 року приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В. за №453, спадкоємці померлого орендодавця [PERSON] [PERSON] , [PERSON] продали [PERSON] земельну ділянку площею 1.3806 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0079, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області за 35870,62 гривень (том 2 а.с. 43-46) 3) 01.04.2024 року приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В. за №1235 орендодавець [PERSON] відчужила [PERSON] земельну ділянку площею 1.4037 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0080, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, за 36000 гривень (том 2. а.с. 81-83) 4) 01.04.2024 року приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В. за №1236 спадкоємець померлого орендодавця [PERSON] - [PERSON] продала [PERSON] земельну ділянку площею 1.3025 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0007, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, за 33000 гривень (том 2. а.с. 171-173) 5) 28.05.2024 року приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В. за № 2119 орендодавець [PERSON] , від імені якого згідно довіреності діяла [PERSON] , відчужив [PERSON] земельну ділянку площею 1,4035 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0039, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, за 36400 гривень (том 2. а.с. 205-207) Перед укладанням цих договорів купівлі-продажу земель [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не повідомляли позивача СТОВ «СТМКБ» про намір продати належні їм земельні ділянки. Також установлено, що згідно листа директора СТОВ «СТМКБ» за вих. № 68 від 13 травня 2011 року адресованого [PERSON] (який на той час мав намір придбати майновий комплекс та СТОВ «СТМКБ»), СТОВ «СТМКБ» здійснило розрахунок (сплатило орендну плату) зі всіма орендодавцями за період з 2006 по 2025 рік включно, на підставі клопотань та згоди орендодавців. Загальна сума сплаченої усім орендодавцям орендної плати за вказаний період становила 46 272 грн. Зазначена сума була виплачена за рахунок отриманих у позику учасниками СТОВ «СТМКБ» коштів від [PERSON] (ідентифікаційной код [NUMBER] ), [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER] ) та [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER] ). Виплата орендної плати відображається в окремому журналі обліку виплат орендної плати (том 1 а.с. 25, 26). 24 вересня 2015 року орендодавець [PERSON] нотаріально завіреною заявою підтверджує не має ніяких майнових фінансових претензій, у тому числі, до СТОВ «СТМКБ» (том 3 а.с. 19). За змістом листа Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області від 23.09.2024 року № Д-255 вбачається, що звернення (скарги) щодо порушення умов Договору оренди земельних ділянок (загальною площею 14 гектарів від 14 лютого 2006 року, укладеного між колишніми членами АПФ «Нове життя» та СТОВ «СТМКБ»), що засвідчений гербовою печаткою та підписом голови Запсоньської сільської ради 10 березня 2006 року, до сільської ради ні письмово, ні усно не надходили. Порушень щодо земельного законодавства по вказаних земельних ділянках не було (том 1 а.с. 51). Суд виходить із тих міркувань, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також померли [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] дійсно уклали з СТОВ «СТМКБ» 14 лютого 2006 року Договір оренди земельних ділянок, який посвідчений Кирияк К.М., державним нотаріусом Берегівської нотаріальної контори та зареєстрований у реєстрі за №1-775. Вказане належно підтверджено витребуваним із Закарпатського обласного державного нотаріального архіву завіреною копіями даного договору та запису із Реєстру для реєстрації нотаріальних дій, де наявні особисті підписи цих осіб, Державних актів на право приватної власності на землю, кадастровими планами земельних ділянок, карток з ідентифікаційними номерами, довідок нормативної вартості земельних ділянок (том 1 а.с. 16-17. Том 3 а.с. 83-86, 87-89, 90-121. Твердження представника відповідачів адвоката Мензака Ю.Ю., що те, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (їх спадкодавці) даного договору не укладали та намірів передати в оренду земельні ділянки СТОВ «СТМКБ» не мали нічим не доведено. Покази відповідачів [PERSON] та [PERSON] як свідків в порядку ст.234 ЦПК, що засвідчений нотаріально договір оренди 14.02.2006 року вони не підписували, орендну плату від СТОВ «СТМКБ» не отримували, а також аналогічні покази як свідка відповідача [PERSON] про те, що йому не відомо, що його батько [PERSON] передавав в оренду позивачу належну йому земельну ділянку спростовуються дослідженими письмовими доказами. Крім того, стосовно твердження представника відповідачів, що договір оренди від 2006 року не містить домовленості сторін про сплату орендної плати авансом наперед, орендар, як боржник у зобов`язанні зі сплати орендної плати, має право на дострокове виконання цього зобов`язання, тобто на внесення орендної плати наперед, якщо інше прямо не передбачено договором оренди, не суперечить актам цивільного законодавства та не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. При цьому договір оренди земельних ділянок №1-775 не містить прямої заборони на авансову сплату, а отже така дія орендаря вважається правомірною. Щодо відповіді Головного управління ДПС у Закарпатській області наданого на виконання ухвали Берегівського районного суду від 20.03.2025 року, за його змістом йдеться про інформацію щодо укладених договорів оренди землі із Запсонською сільською радою Берегівського району. При цьому за період з 01.01.2006 по 31.12.2009 декларації, що відображають звітність платників податків у ГУ ДПС не збереглись. Крім цього, суд вважає, що не подання юридичною особою податкової декларації з сплати за землю до ДПС саме по собі не впливає на чинність договору оренди земельної ділянки. Тому, вказаний лист ГУ ДПС не спростовує юридичний факт укладення сторонами 14 лютого 2006 року Договору оренди земельних ділянок, який посвідчений Кирияк К.М., державним нотаріусом Берегівської нотаріальної контори та зареєстрований у реєстрі за №1-775. Щодо посилання представника відповідачів про те, що договір оренди землі від 14 лютого 2006 року є неукладеним у зв`язку із недотриманням процедури державної реєстрації договору суд приходить до наступного. Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини другої статті 124 ЗК України (у редакції, чинній на час укладення спірного договору від 14 лютого 2006 року) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно з частиною другою статті 125 ЗК України (у редакції, чинній на час укладення спірного договору від 14 лютого 2006 року) право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Частина перша статті 6 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час укладення спірного договору від 14 лютого 2006 року) визначала, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час укладення спірного договору від 14 лютого 2006 року) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до статті 18 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час укладення договору оренди від 14 лютого 2006 року), - договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Постановою Кабінету Міністрів України N 2073 від 25 грудня 1998 року відповідно до статті 18 Закону України «Про оренду землі» затверджено Порядок державної реєстрації договорів оренди землі (далі Порядок). Відповідно до пункту 2 Порядку державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок. Державна реєстрація договорів оренди проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної та міської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем розташування земельної ділянки (пункт 3 Порядку). В свою чергу забезпечення реєстрації договорів оренди покладається на відповідні державні органи земельних ресурсів: районні відділи земельних ресурсів; управління (відділи) земельних ресурсів у містах обласного і районного підпорядкування; Київське і Севастопольське міське управління земельних ресурсів (пункту 4 Порядку). Відповідно до пункту 12 Порядку факт державної реєстрації засвідчується у 10-денний термін гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради, Київської, Севастопольської міської державної адміністрації або уповноваженої ними посадової особи. Печатка та підпис ставляться на всіх примірниках договору оренди (суборенди). Відповідно до пункту 13 Порядку після засвідчення факту державної реєстрації договір оренди реєструється у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, яка ведеться державним органом земельних ресурсів за формою згідно з додатком. Книга записів державної реєстрації договорів оренди землі ведеться окремо в розрізі кожної сільської, селищної, міської ради, а також у розрізі Київської, Севастопольської міської державної адміністрації. Книга прошнуровується, засвідчується підписами сільського, селищного, міського голови та начальника районного відділу, міського управління (відділу) земельних ресурсів і скріплюється печатками. Відповідно до пункту 14 Порядку датою реєстрації договору оренди у Книзі записів є дата засвідчення факту державної реєстрації. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частини першої - третьої, п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно підпункту 2 пункту «б» частини першої статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (у редакції, чинній на час укладення договору 14 лютого 2006 року та його реєстрації в сільській раді), до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належали реєстрація суб`єктів права власності на землю; реєстрація права користування землею і договорів на оренду землі; видача документів, що посвідчують право власності і право користування землею. Факт державної реєстрації договору оренди землі станом на 10 березня 2006 року засвідчувався гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради, Київської, Севастопольської міської державної адміністрації або уповноваженої ними посадової особи, що свідчить про посвідчення оспорюваного договору у встановленому законом порядку та дотримання форми його укладення (том 3 а.с. 24). Саме до таких висновків про застосування норм права дійшов Верховний Суд у постанові від 01 березня 2018 року по справі N 371/659/16, у подібному спорі між сторонами. Також необхідно врахувати, що у рішенні від 20 жовтня 2011 року по справі «Рисовський проти України» (заява N 29979/04, п. 70) Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Вказаний принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Здійснивши 10 березня 2006 року державну реєстрацію договору оренди землі у сільській раді відповідно до діючого на той час Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України N 2073 від 25 грудня 1998 року та не отримавши відмови у такій реєстрації від уповноважених державою органів, СТОВ «СТМБК», діючи добросовісно, мало законні сподівання що держава здійснює «належне урядування» в процедурі реєстрації договорів оренди землі та що орендар не буде позбавлений майнового права за умови належного виконання своїх зобов`язань за договором. За таких обставин посилання представника відповідачів про те, що договір оренди землі від 14 лютого 2006 року є неукладеним у зв`язку із недотриманням процедури державної реєстрації договору не можуть вважатися законними та обґрунтованими. Крім цього, суд вважає навести наступні мотиви, з яких виходить, та застосовані норми права. Відповідно до частини другої статті 777 ЦК України наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, у разі продажу речі, переданої у найм, має переважне право перед іншими особами на її придбання. Відповідно до частин першої - другої статті 9 Закону України «Про оренду землі» орендар має переважне право на придбання у власність земельної ділянки у разі її продажу, за умови що він сплатить ціну, за якою продається така земельна ділянка. Якщо відповідно до закону орендар не може набувати у власність земельну ділянку сільськогосподарського призначення, він може в порядку, визначеному Земельним кодексом України, передати своє переважне право купівлі такої земельної ділянки іншій особі, яка відповідно до закону може набувати у власність таку земельну ділянку. У разі продажу земельної ділянки на земельних торгах реалізація переважного права купівлі земельної ділянки на земельних торгах здійснюється на умовах та в порядку, визначених статтями 135-139 Земельного кодексу України. Орендодавець зобов`язаний повідомити в письмовій формі орендаря про намір продати земельну ділянку третій особі із зазначенням її ціни та інших умов, на яких вона продається. У разі продажу земельної ділянки на земельних торгах орендар повідомляється про намір продати земельну ділянку на умовах та в порядку, визначених статтею 135 Земельного кодексу України. У разі продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення (крім продажу її на земельних торгах) орендар повідомляється у порядку, визначеному статтею 130-1 Земельного кодексу України. Конституційний Суд України у пункті 3.5 Рішення у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «Автосервіс» щодо офіційного тлумачення положень статей 177, 760, частини другої статті 777 ЦК України (справа про переважне право наймача на придбання військового майна), від 10 грудня 2009 року N 31-рп/2009 зазначив, що у статті 777 ЦК України визначено два переважних права наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, перед іншими особами, а саме: на укладення договору найму на новий строк та на придбання майна у разі його продажу. У разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред`явити до суду позов про переведення на нього прав та обов`язків покупця. Одночасно позивач зобов`язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець. До таких вимог застосовується позовна давність в один рік (частина четверта статті 362 ЦК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 22 травня 2019 року у справі N 201/10030/17 (провадження N 61-39220св18), зробив такі висновки: «чинне цивільне законодавство не регламентує процедуру реалізації переважного права на викуп об`єкта оренди, передбаченого частиною другою статті 777 ЦК України, а тому відповідно до частини першої статті 8 ЦК України (аналогія закону) до спірних правовідносин застосовуються положень статті 362 ЦК України, як до подібних за змістом правовідносин, що виникають при реалізації переважного права на купівлю частки у справі спільної часткової власності.[…] Умовами задоволення позову наймача про переведення на нього прав та обов`язків покупця за договором купівлі-продажу майна, яке він наймає, є наступні обставини: наймач належним чином виконував свої обов`язки за договором найму; власник (наймодавець) продав майно іншій, третій особі, з порушенням переважного права наймача на купівлю цього майна; наймач вніс на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець. Зважаючи на те, що ТОВ «Аеротех ЛТД» належно виконувало свої обов`язки за договором найму, на виконання приписів частини четвертої статті 362 ЦК України внесло на депозитний рахунок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська вартість спірного нерухомого майна у визначеному в договорі купівлі-продажу розмірі 149 840,00 грн. а також те, що ТОВ «Віндзор» не повідомило ТОВ «Аеротех ЛТД» та ТОВ «Камелот і Ко» про свій намір продати нерухоме майно та про умови його продажу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про порушення ТОВ «Віндзор» положень статті 362, частини другої статті 777 ЦК України, що призвело до порушення переважного права ТОВ «Аеротех ЛТД» на придбання спірного нерухомого майна, а тому обґрунтовано задовольнив позовні вимоги про переведення на ТОВ «Аеротех ЛТД» прав і обов`язків покупця за договором купівлі-продажу нерухомого майна з розстроченням платежу від 30 січня 2017 року, укладеного між ТОВ «Віндзор та [PERSON]». За обставин указаної справи між власником нерухомого майна та третьою особою укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна з розстроченням платежу. При задоволенні позову про переведення на орендаря прав і обов`язків покупця за договором купівлі-продажу, в рахунок оплати вартості зазначеного нерухомого майна, стягнуто з позивача на користь власника нерухомого майна (продавця) кошти, що внесені позивачем на депозитний рахунок суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі N 909/337/19 (провадження N 12-35гс20), зробила такі висновки: «41. Отже, вказані норми права надають відповідному суб`єкту (наймачу, орендарю) переважне право купити (придбати) річ, якою він користується на законних підставах - за договором найму (оренди), за умови належного виконання таким суб`єктом своїх обов`язків у тому разі, якщо така річ буде пропонуватися до продажу в період законного користування. 42. При цьому норми Цивільного кодексу України, передбачивши переважне право наймача (орендаря) на придбання використовуваного ним майна у випадку його відчуження, безпосередньо не вказують на спосіб захисту такого права у випадку його порушення. 43. Відповідно до частини першої статті 8 Цивільного кодексу України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). 47. Відповідно до частини четвертої статті 362 Цивільного кодексу України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред`явити до суду позов про переведення на нього прав та обов`язків покупця. Одночасно позивач зобов`язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець. До таких вимог застосовується позовна давність в один рік. 48. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що позов про переведення прав та обов`язків, що відповідає такому способу захисту прав та інтересів, як зміна правовідношення (пункт 6 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України) або ж зміна господарських правовідносин (абзац одинадцятий частини другої статті 20 Господарського кодексу України), застосовується для захисту переважних прав третіх осіб щодо прав на майно, яким так чи інакше розпоряджається власник (частина четверта статті 362, абзац третій частини першої статті 822 Цивільного кодексу України, частина п`ята статті 7 Закону України «Про акціонерні товариства», частина п`ята статті 20 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» тощо). Такий позов найкраще відповідає змісту порушеного переважного права, способу (характеру) його порушення, наслідкам, які спричинило порушення, а також найпростішим шляхом забезпечує відновлення та реалізацію відповідного переважного права. 49. Таким чином, якщо власником предмета найму (оренди) порушено передбачене частиною другою статті 777 Цивільного кодексу України переважне право наймача (орендаря) на придбання переданої у найм (оренду) речі, належним способом захисту відповідного переважного права наймача (орендаря) буде позов про переведення на останнього прав та обов`язків покупця відповідної речі. 50. Отже, до спірних правовідносин щодо захисту передбаченого частиною другою статті 777 Цивільного кодексу України переважного права наймача (орендаря) на придбання предмета найму (оренди) за аналогією закону підлягають застосуванню положення частини четвертої статті 362 цього Кодексу, яка регулює подібні правовідносини, а саме визначає порядок захисту переважного права співвласника майна на придбання частки іншого співвласника при її відчуженні останнім. 53. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу речі сама по собі не може вважатися ефективним способом захисту порушеного переважного права наймача (орендаря) на придбання такої речі. Адже в результаті задоволення такої вимоги право такої особи захищене не буде, що змусить наймача (орендаря) звертатися до власника з пропозицією відчуження речі на тих самих умовах, що були передбачені договором купівлі-продажу, який визнаний недійсним, а в разі незгоди власника - до суду із новим позовом. 78. Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. 84. Натомість відповідно до частини п`ятої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Однак цивільне законодавство не передбачає права орендаря звернутись до суду за визнанням права власності, яке він бажає набути в порядку захисту переважного права на придбання предмета оренди згідно із частиною другою статті 777 Цивільного кодексу України. Договір оренди частини спірного павільйону, укладений позивачкою та відповідачем, також не закріплює права орендаря звернутись до суду з позовом про визнання права власності». Слід зауважити, що усталеним є розуміння переважного права як такого суб`єктивного цивільного право, яке надає його носієві можливість пріоритетно перед іншими особами набути інше або здійснити існуюче суб`єктивне право (див., постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року в справі N 490/7071/16-ц (провадження N 61-25815св18), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01 червня 2021 року в справі N 916/2197/20, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29 березня 2023 року в справі N 910/1549/22, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02 травня 2024 року в справі N 927/150/23). Касаційний суд уже звертав увагу, що переважне право є організаційним, відносним та вторинним. Переважне право у співвласника на купівлю частки є організаційним, оскільки завдяки йому створюється передумова для набуття його носієм права на частку в праві спільної часткової власності внаслідок створення можливості для укладення договору купівлі-продажу. Саме по собі переважне право учасника спільної власності не надає його суб`єктові будь-яких майнових прав (речових, зобов`язальних та ін.), які зумовлювали б виникнення або перехід права власності. Причому відповідне майнове право виникає тільки завдяки укладенню договору купівлі продажу частки або в результаті переведення прав та обов`язків за договором купівлі-продажу. У свою чергу, конструкція переважного права дозволяє організувати відносини учасників спільної часткової власності, створивши передумови для суб`єкта переважного права укласти договір купівлі-продажу частки. Відносність переважного права співвласника полягає в тому, що це право реалізується в організаційних відносинах, учасники яких є персоніфікованими. Тобто в будь-якому разі чітко визначеними є суб`єкти правовідносин спільної власності. Однак його характеристика як відносного не позбавляє переважного права співвласника й певних абсолютних властивостей, які полягають в абсолютності захисту переважного права. Під абсолютністю захисту розуміється можливість носія переважного права пред`явити позов про переведення прав та обов`язків за договором купівлі-продажу частки до будь-якої іншої особи - не учасника спільної власності. Вторинність переважного права проявляється в тому, що його виникнення зумовлене "перебуванням" у відносинах спільної власності, завдяки чому особа має статус учасника спільної часткової власності. Тобто переважне право є вторинним до права учасника на частку. За умови припинення права на частку або правовідносин спільної часткової власності припиняється й переважне право (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 травня 2019 року у справі N 362/3810/16-ц (провадження N 61-816св19)). Отже суд враховує, що переважне право наймача на купівлю речі, яка передана в найм (частина друга статті 777 ЦК України) є організаційним, відносним та вторинним. Переважне право на купівлю предмета договору найму є організаційним, оскільки завдяки йому створюється передумова для набуття його носієм права власності на предмет найму внаслідок укладення договору купівлі-продажу. Саме по собі переважне право не надає його суб`єктові будь-яких майнових прав (речових, зобов`язальних та ін.), які зумовлювали б виникнення або перехід права власності. Причому відповідне майнове право виникає тільки в результаті переведення прав та обов`язків за договором купівлі-продажу. Відносність переважного права співвласника полягає в тому, що це право реалізується в організаційних відносинах, учасники яких є персоніфікованими. Вторинність переважного права проявляється в тому, що його виникнення зумовлене «перебуванням» у відносинах найму, завдяки чому особа має статус наймача. За умови припинення правовідносин найму припиняється й переважне право. З урахуванням наведеного, суд зауважує, що у частині другій статті 777 ЦК України не визначено процедуру здійснення та способу захисту переважного права купівлі предмета договору найму наймачем. Як наслідок це потребує застосування на підставі аналогії закону (частини першої статті 8 ЦК України) правил, що регулюють подібні за змістом відносини (стаття 362 ЦК України). Умовами задоволення позову наймача про переведення на нього прав та обов`язків покупця за договором купівлі-продажу майна, є такі факти: наймач належним чином виконував свої обов`язки за договором найму; власник (наймодавець) продав майно іншій особі з порушенням переважного права наймача на купівлю цього майна; наймач вніс на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець, що є гарантією отримання коштів за таким договором для продавця. Зважаючи на те, що СТОВ «СТМКБ» належно виконувало свої обов`язки за договором найму, на виконання приписів частини четвертої статті 362 ЦК України внесло на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Закарпатської області вартість спірного нерухомого майна у визначеному в договорах купівлі-продажу загальному розмірі 260 000 грн. а також те, що власники (наймодавці) продали майно іншій, третій особі, з порушенням переважного права наймача на купівлю цього майна, суд приходить до обґрунтованого висновку про порушення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] положень статті 362, частини другої статті 777 ЦК України, що у свою чергу, призвело до порушення переважного права СТОВ «СТМКБ» на придбання спірних земельних ділянок, а тому слід задовольнити позовні вимоги про переведення на СТОВ «СТМКБ» прав і обов`язків покупця за договорами купівлі-продажу нерухомого майна від 04 липня 2023 року №1970 укладеного між [PERSON] та [PERSON] , 04 липня 2023 року №1969 укладеного між [PERSON] та [PERSON] , а також від 07 лютого 2024 року № 452 укладеного між [PERSON] та [PERSON] , від 07 лютого 2024 року № 453 укладеного між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , від 01 квітня 2024 року № 1235 укладеного між [PERSON] та [PERSON] , від 01 квітня 2024 року №1236 укладеного між [PERSON] та [PERSON] , від 28 травня 2024 року № 2110 укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Висновок суду першої інстанції також узгоджується з висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 02 червня 2025 у справі № 192/553/21, Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі N 6-107цс16, щодо наявності у орендаря, відповідно до частини другої статті 777, частини першої статті 362 ЦК України, переважного права перед іншими особами на придбання орендованого майна. При задоволенні позовної вимоги про переведення прав та обов`язків покупця у договорах купівлі-продажу земельних ділянок суд виходить, зокрема із правових позицій вищезгаданих постанов Верховного Суду, що належним способом захисту переважного права наймача (орендаря) на купівлю орендованого нерухомого майна, який належним чином виконує свої обов`язки відповідно до умов договору та закону, у разі продажу речі, переданої у найм (оренду), є переведення на наймача (орендаря) прав та обов`язків покупця відповідної речі. При цьому, слід перевести [PERSON] грошові кошти внесені Сільськогосподарським товариства з обмеженою відповідальністю «СТМКБ» на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Закарпатській області згідно платіжноїінструкції № 4 від 14 жовтня 2024 року в сумі 179 133 (сто сімдесят дев`ять тисяч сто тридцять три) грн. 72 коп. (загальна сума коштів сплачені [PERSON] за п`ять земельних ділянок згідно відповідних договорів) в якості компенсації припинення права власності на земельні ділянки: 1) площею 1,3682 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0078, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області; 2) площею 1,3806 га, кадастровий номер 2120484800:04.000:0079, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області; 3) площею 1,4037 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0080, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області; 4) площею 1,3025 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0007, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області; 5) площею 1,4035 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0039, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, а решту суму (260 000 - 179 133,72) = 80 866 (вісімдесят тисяч вісімсот шістдесят шість) грн. 28 коп. повернути позивачу Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «СТМКБ» (том 1 а.с. 52). Водночас, незважаючи на правильність вимог щодо належного способу захисту переважного права позивача на придбання орендованого ним майна, суд вважає необхідним звернути увагу на таке. Так, СТОВ «СТМКБ», прагнучі захистити своє переважне право на спірні земельні ділянки, звернулось до суду з уточнюючими вимогами: про переведення прав та обов`язків покупця, витребування із чужого незаконного володіння відповідача [PERSON] двох земельних ділянок та про визнання права власності на майноп`ять земельних ділянок. Таким позовним вимогами відповідають два різні способи захисту: зміна правовідношення (пункт 6 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України) та визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 цього Кодексу). Спірні правовідносини у цій справі стосуються застосування приписів частини другої статті 777 ЦК України, частини першої статті 9 Закону України «Про оренду землі» щодо переважного права наймача на придбання орендованого ним майна у разі його продажу. Пред`являючи позовну вимогу про визнання права власності, позивач не захищає право власності, яке в нього вже виникло з відповідної підстави, а просить визнати за собою право власності, яке бажає набути. Проте відповідно до частини п`ятої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Однак цивільне законодавство не передбачає права орендаря звернутись до суду за визнанням права власності, яке він бажає набути в порядку захисту переважного права на придбання предмета оренди згідно із частиною другою статті 777 Цивільного кодексу України. Договір оренди спірної земельної ділянки також не закріплює права орендаря звернутись до суду з позовом про визнання права власності. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі N 909/337/19 (провадження N 12-35гс20). Отже, позовні вимоги про визнання права власності на орендовані земельні ділянки задоволенню не підлягають. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги про визнання права власності за Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «СТМКБ» на земельні ділянки: 1) площею 1.3682 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0078, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області; 2) площею 1.3806 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0079, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області; 3) площею 1.4037 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0080, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області; 4) площею 1.3025 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0007, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області; 5) площею 1,4035 га, кадастровий номер 2120484800:04:000:0039, яка знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області. При цьому, вимога про витребування із чужого незаконного володіння [PERSON] на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «СТМКБ» земельної ділянки площею 1.4037 га з кадастровим номером 2120484800:04:000:0036 та земельної ділянки площею 1.4036 га з кадастровим номером 2120484800:04:000:0037, які знаходиться на території Косоньської сільської ради Берегівського району Закарпатської області підлягає задоволенню. Висновки щодо застосування норми права. У частині другій статті 777 ЦК України не визначено процедуру здійснення та способу захисту переважного права купівлі. Як наслідок це потребує застосування на підставі аналогії закону (частини першої статті 8 ЦК України) правил, що регулюють подібні за змістом відносини (стаття 362 ЦК України). При цьому подібними за змістом відносинами буде реалізація переважного права, а не спільна часткова власність. Для захисту переважного права наймача (орендаря), який належним чином виконує свої обов`язки відповідно до умов договору та закону, у разі продажу речі, переданої у найм (оренду), належним способом захисту є переведення на наймача (орендаря) прав та обов`язків покупця за договором купівлі-продажу. Умовами задоволення позову наймача про переведення на нього прав та обов`язків покупця за договором купівлі-продажу майна, є такі факти: наймач належним чином виконував свої обов`язки за договором найму; власник (наймодавець) продав майно іншій особі з порушенням переважного права наймача на купівлю цього майна; наймач вніс на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець, що є гарантією отримання коштів за таким договором для продавця. Якщо переведення прав та обов`язків покупця за договором купівлі-продажу не може бути застосоване, наймач (орендар) може вимагати відшкодування збитків від особи (осіб), яка (які) порушила його переважне право на купівлю речі, яка передана в найм. При цьому інші способи захисту (зокрема, визнання права власності, визнання договору недійсним) є неналежними. Щодо судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (пункт 1 частини першої вказаної статті). Оскільки позов СТОВ «СТМКБ» підлягає частковому задоволенню, сплачений за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 6928 грн.= (3900+3028) також підлягає частковому задоволенню (том 1 а.с. 8, 9). Так, згідно уточненого позову позивача вимоги складаються із двох вимог немайнового характеру, які подані в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (2422,40+2422,40) = 4844,80 грн., та вимоги майнового характеру визнання права власності на 5 земельних ділянок - їх вартістю, тобто (179133,72х1,5%) = 2687,01 грн.(том 3 а.с. 171-174). Отже, судом задовольняються дві вимоги немайнового характеру, тому з відповідачів в користь позивача підлягає стягненню в рівних часткахпо 692,11 грн. судового збору у загальний сумі 4844,80 грн.. Щодо вимог представника позивача про стягнення із відповідачів на його користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000 грн. суд констатує наступне. Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Велика Палата Верховного Суду висловила наступну правову позицію у постанові від 19 лютого 2020 р. № 14-382цс19. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23- рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка її бажає її отримати. Судом досліджено ордер, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, договір про надання правничої допомоги № 19/092024 від 19.09.2024 року, додаткові угоди № 1 і № 2 до договору про надання правничої допомоги № 19/092024від 19.09.2024року, виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про реєстрацію адвокатського об`єднання «НВ ТРАСТ КОМПАНІ» (том 4 а.с. 1-3, 4, 5, 6-9, 10, 11, 12-13). Отже, проаналізувавши подані документи представником позивача адвокатом Баняс В.В. та вищенаведені норми законодавства, суд вважає розмір витрат понесених позивачем, тобто у даному випадку витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката є співмірними із складністю даної категорії справ та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з наведеним, суд вважає, що відшкодування позивачу СТОВ «СТМКБ» витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката, також підлягає частковому задоволенню (40 000 ? 66,66% : 100 %) = 26 664 грн.. Тобто, з трьох уточнених позовних вимог задоволено дві, це складає 66,66% із 100%. Тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню в рівних частках по 3809,14 грн. витрат на професійну правничу допомогу у загальний сумі 26 664 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial