Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Новосанжарська селищна рада Полтавського району Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування. З урахуванням уточнених позовних вимог просив: визнати за ним як за спадкоємцем за заповітом, після померлої [INFO] [PERSON] та спадкоємцем за законом після померлого [INFO] [PERSON] право власності на частину земельних ділянок та житлового будинку садибного типу. Вказав, що [INFO] помер [PERSON] , який мешкав в [ADDRESS] . Після померлого [INFO] [PERSON] , заведена спадкова справа № 42/2022 у приватного нотаріуса Негоди І.В., на підставі заяви спадкодавця, дочки спадкодавця [PERSON] , [INFO] , про відмову від прийняття спадщини з усіх підстав, передбачених законодавством України, на користь дружини померлого [PERSON] . Зазначив, що 31.10.2022 заяву про прийняття спадщини подала дружина спадкодавця [PERSON] [INFO] . 01.05.2023 він також подав заяву про прийняття спадщини. 09.06.2023 заяву про прийняття спадщини подала онука спадкодавця [PERSON] [INFO] . За життя [PERSON] не встигла отримати правовстановлюючі документи на спадкове майно, [INFO] вона померла. Після померлої [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа № 9/2023 у приватного нотаріуса Негоди І.В. Із заявою про прийняття спадщини звернулися [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказав, що 31 жовтня 2022 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого, все належне нерухоме та рухоме майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалось, заповіла в рівних частинах кожному: йому та [PERSON] , [INFO] . Зазначив, що у встановленому законом порядку вони звернулася до приватного нотаріуса Негоди І.В., для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Водночас, постановою від 07.08.2024 № 105/02-31, приватним нотаріусом Негодою І.В. їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину. Постанова нотаріуса мотивована тим, що в них відсутні оригінали правовстановлюючих документів та наявний спір між спадкоємцями стосовно розміру часток в спадковому майні, а саме: спір зі спадкоємцем [PERSON] . Тому [PERSON] змушений звернутися до суду для визнання за ним права власності на спадкове майно. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання (а.с. 85 т.1). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 23 січня 2025 року витребувано від приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Негоди Ірини Володимирівни: - належним чином засвідчену копію спадкової справи № 42/2022 після померлого [INFO] [PERSON] ; - належним чином засвідчену копію спадкової справи № 9/2023 після померлої [INFO] [PERSON] . (а.с. 103 т.1). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 15 квітня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 232 т. 1). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 20 січня 2026 року відмовлено у затвердженні мирової угоди, укладеної між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Новосанжарська селищна рада Полтавського району Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 159-160). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. До суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити (а.с. 163 т. 2). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Так, судом встановлено, що згідно з випискою з погосподарської книги № 2 (за період з 1991 по 1995) станом на 05.08.1992 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] є головою двору. Разом з [PERSON] за цією адресою зареєстрована та проживала [PERSON] (дружина) (а.с. 31 т. 1). Як вбачається з технічного паспорта на будинок садибного типу за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер ТІ01:2339-9451-8986-9265, інвентаризаційна справа № 61 від 29.11.2022, загальна площа будинку- 48.3, житлова 27,0 (а.с. 34-35 т.1). Згідно з характеристикою будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 29.11.2022, за вищевказаною адресою розташовано: житловий будинок літ. «А», літня кухня літ. «Б, б», гараж літ. «Б1», сарай літ. «В», сарай літ. «в», сарай «Г», навіс літ. «Д», вбиральня «Ж», колодязь питний № 1, огорожа № 2, ворота огорожі № 3 (а.с. 36 т. 1) Відповідно до листа ПП ПБТІ «ІНВЕНТАРИЗАТОР» № 9454 від 02.12.2022, реєстрація права власності на будинок садибного типу станом на 31.12.2012 за адресою: [ADDRESS] не проводилася (а.с. 37 т.1). Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 050678 від 24.10.2000, [PERSON] на підставі рішення Стовбино-Долинської сільської ради народних депутатів від 25.12.1997 передано у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,80 га для будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, розташовані на території Стовбино-Долинської сільської ради. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 197 (а.с. 38-39 т.1). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6800976102022 від 08.12.2022, за [PERSON] зареєстровано земельну ділянку площею 0,2017 га, кадастровий номер 5323486401:01:001:0448, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] . Документ, який є підставою для виникнення права: рішення органу місцевого самоврядування Стовбино- Долинської сільської ради 25.12.1997. Документ, що посвідчує право: державний акт від 24.10.2000 І-ПЛ 050678 (а.с. 43-46 т. 1). Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6800976102022 від 03.12.2022, за [PERSON] зареєстровано земельну ділянку площею 0.2816, кадастровий номер 5323486401:01:001:0447, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: с. Стовбина Долина Полтавського району Полтавської області. Документ, який є підставою для виникнення права: рішення органу місцевого самоврядування Стовбино- Долинської сільської ради 25.12.1997. Документ, що посвідчує право: державний акт від 24.10.2000 І-ПЛ 050678 (а.с. 47-50 т. 1). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-7100763412022 від 15.12.2022, за [PERSON] зареєстровано земельну ділянку площею 0.3235, кадастровий номер 5323486401:01:001:0449, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: с. Стовбина Долина Полтавського району Полтавської області. Документ, який є підставою для виникнення права: рішення органу місцевого самоврядування Стовбино- Долинської сільської ради 25.12.1997. Документ, що посвідчує право: державний акт від 24.10.2000 І-ПЛ 050678 (а.с. 54-57 т. 1). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 237084 від 22.12.2000, [PERSON] на підставі розпорядження Новосанжарської райдержадміністрації № 125 від 26.02.2004, є власником земельної ділянки площею 4.47 га, кадастровий номер 5323486400:00:003:0189, яка розташована на території Стовбино- Долинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 64, 97 т. 1). Як вбачається з державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 237085 від 22.12.2000, [PERSON] на підставі розпорядження Новосанжарської райдержадміністрації № 125 від 26.02.2004, є власником земельної ділянки площею 4.47 га, з кадастровим номером 5323486400:00:003:0190, яка розташована на території Стовбино- Долинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 70, 99 т. 1). Відповідно до рішення вісімнадцятої позачергової сесії восьмого скликання Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області № 43 від 15.02.2022, затверджено [PERSON] проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність земельну ділянку загальною площею 1,0037 га, з них: 0,1214 га (багаторічні насадження), 0,8823 га (рілля), кадастровий номер 5323486403:03:001:0141, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в межах с. Давидівка Полтавського району Полтавської області (а.с. 68 т. 1). Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 313390803 від 26.10.2022, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1.0037 га, кадастровий номер 5323486403:03:001:0141. Підстава для державної реєстрації: рішення вісімнадцятої позачергової сесії восьмого скликання Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області № 43 від 15.02.2022 (а.с. 69 т. 1). Відповідно до листа Головного управління держгеокадастру у Полтавській області № 29-16-0.221-5490/2-24 від 28.11.2024, за інформацією Відділу № 4 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю Стовбино-Долинської сільської ради за № 197 від 24.10.2000 зареєстровано державний акт на право приватної власності на землю серії I-ПЛ № 050678, виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 0,80 га для будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства. Зазначено, що Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, яка затверджена Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.06.1999 року № 43, що діяла під час реєстрації та видачі державного акта на право приватної власності на землю серія І-ПЛ № 050678 від 24.10.2000, не передбачала визначення кадастрового номеру. У Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі (розділ 1 - записи реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку фізичних осіб) за № 010554500225 від 22.12.2006 зареєстровано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ПЛ № 237084, виданий [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 5323486400:00:003:0189 площею 4,47 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі (розділ 1 - записи реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку фізичних осіб) за № 010554500224 від 22.12.2006 зареєстровано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ПЛ № 237085, виданий [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 5323486400:00:003:0190 площею 4,47 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 95 т. 1). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.09.2022, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис № 404 (а.с.17 т.1). Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23.03.2023, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , актовий запис 124 (а.с. 15 т.1). Відповідно до довідки № 76 від 25.06.2024, виданої виконавчим комітетом Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області, померлий [PERSON] до дня смерті [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним за цією адресою була зареєстрована та проживала його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 19, 184 т. 1). Згідно з довідкою № 117 від 09.10.2024, виданою виконавчим комітетом Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області, [PERSON] на дату смерті [INFO] була зареєстрована і постійно проживала у власному будинку за адресою: [ADDRESS] . На дату смерті [PERSON] [INFO] , у будинку інших зареєстрованих осіб не було (а.с. 20 т. 1). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.07.1963, [PERSON] , народився [INFO] , його батьками є [PERSON] , [PERSON] (а.с. 26 т.1). Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.02.1970, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13 т. 2). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , 27.07.1991 зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 6. Після шлюбу прізвище нареченої змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 13 т. 2). Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00051527299 від 30.05.2025, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 35-36 т. 2). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 31.01.1987, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15 т. 2). За даними спадкової справи № 42/2022, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Негодою І.В., 31.10.2022 із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь дружини померлого [PERSON] звернулася донька померлого- [PERSON] , [INFO] (а.с. 148). 31.10.2022 із заявою про прийняття спадщини звернулася дружина спадкодавця- [PERSON] , [INFO] (а.с. 151 т. 1). 01.05.2023 із заявою про прийняття спадщини звернувся син померлого - [PERSON] , [INFO] (а.с. 192 т.1). 09.06.2023 із заявою прийняття спадщини звернулася онука померлого [PERSON] , [INFO] , на долю померлого [INFO] [PERSON] , її батька та сина померлого (а.с. 194-зворот т.1). З матеріалів спадкової справи встановлено, що свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 78/02-31 від 29.06.2024, приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Негодою І.В. відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на нерухоме майно, а саме: на відповідну частку земельної ділянки: - площею 0,3235 га, кадастровий номер 5323486401:01:001:0449, для ведення особистого селянського господарства; - площею 0,2816 га , кадастровий номер 5323486401:01:001:0447, для ведення особистого селянського господарства; - площею 0,2017 га, кадастровий номер 5323486401:01:001:0448, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); - площею 4,47 га, кадастровий номер: 5323486400:00:0030189, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 200-201 т. 1) у зв`язку з виникненням спору між спадкоємцями. За даними спадкової справи № 9/2023, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Негодою І.В., 03.04.2023 із заявою про прийняття спадщини звернувся син померлої- [PERSON] , [INFO] (а.с. 126). 03.04.2023 із заявою про прийняття спадщини звернулася донька спадкодавиці- [PERSON] , [INFO] (а.с. 129). Відповідно до заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Негодою І.В. від 31.10.2022, [PERSON] , [INFO] , усе належне їй нерухоме та рухоме майно, де б воно не було, та з чого б не складалося, яке буде їй належати на час смерті і на що вона за законом матиме право, заповідає в рівних частках кожному: дочці [PERSON] , [INFO] та синові [PERSON] , [INFO] (а.с. 21, 131-зворот т. 1). Як вбачається із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру за [PERSON] , [INFO] у Спадковому реєстрі наявний чинний заповіт серії НСЕ № 356924 від 31.10.2022, номер у спадковому реєстрі 69861752 (а.с. 139-142 т. 1). Відповідно до довідки по колу спадкоємців № 79/02-14 від 29.06.2024, виданої приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Негодою І.В., 03 квітня 2023 року відкрита спадкова справа № 9/2023 до майна померлої [INFO] [PERSON] , яка на день смерті проживала за адресою: с. Стовбина Долина Полтавського району Полтавської області. Із заявою про прийняття спадщини з будь-яких підстав після померлої [PERSON] звернувся її син [PERSON] та дочка [PERSON] . Інших заяв про прийняття чи відмову від спадщини не надходило. Станом на 29.06.2024 свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с. 27, 143 т. 1). З матеріалів спадкової справи встановлено, що свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 105/02-31 від 07.08.2024, виданої приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Негодою І.В, відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, а саме: на відповідні частки земельної ділянки площею 1,0037 га, кадастровий номер 5323486403:03:001:0141, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Давидівка; відповідні частки земельної ділянки площею 4,47 га, кадастровий номер: 5323486400:00:003:0190, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, Стовбино-Долинська сільська рада; відповідні частки земельної ділянки площею 0.3235 га, кадастровий номер: 5323486401:01:001:0449, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Стовбина Долина; відповідні частки земельної ділянки площею 0.2816 га, кадастровий номер: 5323486401:01:001:0447, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Стовбина Долина; відповідні частки земельної ділянки площею 0.2017 га, кадастровий номер: 5323486401:01:001:0448. цільове призначення: для будівниці та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; відповідні частки земельної ділянки площею 4.47 га, кадастровий номер: 5323486400:00:003:0189, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, Стовбино-Долинська сільська рада, у зв`язку з виникненням спору між спадкоємцями та відсутністю правовстановлюючих документів (а.с. 21-23, 143 зворот-145 т. 1). Надаючи оцінку дослідженим доказам, суд враховує, що згідно із частиною першою статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно з положеннями ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку (ВС/КЦС № 343/1048/17 від 18.03.19р.). До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. За приписами ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Виникнення права власності до 1992 року регулювалось, зокрема, положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року №45/5, Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування» № 533-ХІІ від 07.12.1990 р. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року №112/5, а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за №5-24/26 та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69, Інструкцією по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженою Наказом Міністерства статистики України № 48 від 22.02.95. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 із змінами. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції), проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Водночас, за змістом положень п. 80 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553), (далі- Порядок), державна реєстрація права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, може проводитися на підставі документів, передбачених статтею 31 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим. Відповідно до п. 78 Порядку документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року. З наведеного слідує, що для державної реєстрації права власності житлового будинку, побудованого до 5 серпня 1992 р. та розташованого на території сільської, селищної ради, якою відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, можуть бути подані: документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна (ст. 1221 ЦК України). За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1266 ЦК України). За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з частиною 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За правилами ч. 1, 6 статті 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. За змістом положень статті 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Статтею 1296 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути визнання права. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. З урахуванням зазначених положень закону, а також на підставі досліджених доказів суд дійшов висновків про те, що [PERSON] , [PERSON] , а також померла [INFO] [PERSON] є спадкоємцями за законом першої черги щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . З матеріалів спадкової справи, а також на підставі витребуваних судом відомостей встановлено, що за життя [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , заповіту не складав. [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину на підставі ч. 1 ст. 1269 ЦК України шляхом подання до нотаріуса заяви у визначений законом строк. Крім того, з матеріалів справи також встановлено, що [PERSON] також прийняла спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В свою чергу, [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь дружини померлого- [PERSON] , про що подала до нотаріуса відповідну заяву. Водночас, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулась також [PERSON] , яка подала таку заяву на підставі ч. 1 ст. 1266 ЦК України як онука спадкодавця, на долю померлого [INFO] [PERSON] , її батька та сина померлого. Інші спадкоємці відсутні. Таким чином, за правилами ч. 1 ст. 1278 ЦК України кожен із вищевказаних спадкоємців має право на спадкування 1/4 частини спадкового майна. Разом з тим, враховуючи, що [PERSON] відмовилась від спадщини на користь [PERSON] , відповідно, майно, яке увійшло до спадкової маси розподілилось між трьома спадкоємцями у таких частках: [PERSON] (1/4 + ), [PERSON] - , [PERSON] (за правом представлення)- . Встановлено, що [PERSON] за життя набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується випискою з погосподарської книги № 2 (а.с. 31) та державним актом на право приватної власності серії ПЛ № 050678 від 24.10.2000 (а.с. 38). Також, на підставі державного акту І-ПЛ № 050678 від 24.10.2000 (а.с. 38) померлому на праві власності належали земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства з кадастровим номером 5323486401:01:001:0447, площею 0.2816 га, що розташована за адресою: с. Стовбина Долина Полтавського району Полтавської області (а.с. 47-50), з кадастровим номером 5323486401:01:001:0448, площею 0.2017 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 43-46), з кадастровим номером 5323486401:01:001:0449, площею 0.3235, що розташована за адресою: с. Стовбина-Долина Полтавського району Полтавської області (а.с. 54-57). Крім того, до спадкової маси також увійшла земельна ділянка з кадастровим номером 5323486400:00:0030189, площею 0,4719 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Стовбино- Долинської сільської ради Полтавського району Полтавської області, яка належала померлому на підставі державного акту серії ПЛ № 237084 від 22.12.2005 (а.с. 64 т.1). При цьому, позивачу [PERSON] нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на ці земельні ділянки та житловий будинок у зв`язку з тим, що між спадкоємцями виник спір з приводу їх часток у спадковому майні. У свою чергу, встановлено також, що спадкоємиця [PERSON] , прийнявши спадщину, не оформила своїх спадкових прав на спірне нерухоме майно та не отримала у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом. Суд враховує, що відповідно до положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Разом з тим, статтею 67 Закону України «Про нотаріат» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається після спливу строку для прийняття спадщини. В той же час видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена. Законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Таким чином, аналіз наведених у цьому рішенні норм права дає підстави для висновку про те, що неоформлення спадкоємцем [PERSON] своїх спадкових прав після смерті чоловіка [PERSON] не позбавляла її права на спадщину, яку вона прийняла у встановленому законом порядку. В свою чергу, у подальшому, це право увійшло до складу спадщини після її смерті. Матеріалами справи встановлено, що спадкоємцями майна померлої [INFO] [PERSON] , відповідно до складеного нею заповіту є у рівних частках двоє спадкоємців: її син- [PERSON] та донька- [PERSON] , які звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті матері у визначений законом строк. З наведеного слідує, що 1/2 частина вказаних вище земельних ділянок та житлового будинку, які після смерті свого чоловіка- [PERSON] успадкувала [PERSON] розподіляється між її дітьми (спадкоємцями за заповітом) у таких частках: [PERSON] - та [PERSON] - . Крім вищевказаного майна, до спадкової маси після смерті [PERSON] також увійшли дві земельні ділянки: -з кадастровим номером 5323486403:03:001:0141, площею 1.0037 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в межах с. Давидівка Полтавського району Полтавської області, право власності на яку [PERSON] набула на підставі рішення вісімнадцятої позачергової сесії восьмого скликання Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області № 43 від 15.02.2022 (а.с. 68-69 т. 1); - з кадастровим номером 5323486400:00:0030190, площею 4.47 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Стовбино-Долинської сільської ради Полтавського (Новосанжарського) району Полтавської області, право власності на яку [PERSON] набула на підставі державного акту серії ПЛ № 237085 від 22.12.2005 (а.с. 70 т. 1). Отже, право на спадщину на вказані дві земельні ділянки має розподілитись між спадкоємцями за заповітом [PERSON] та [PERSON] порівну- по частині кожному. Однак, нотаріс відмовив [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази на спростування висновків суду щодо складу майна, яке увійшло до спадкової маси, належності цього майна спадкодавцям, кола спадкоємців та визначення часток кожного з них у праві на спадщину. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги той факт, що судом на підставі сукупності наданих доказів достовірно встановлено факт належності спадкодавцеві [PERSON] на праві власності спірного нерухомого майна, спадкоємець- позивач [PERSON] , у встановленому законом порядку прийняв спадщину після померлого [INFO] [PERSON] , однак позбавлений можливості оформити спадкові права у нотаріальному порядку, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] про визнання за ним по 1/4 частині у праві власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 5323486401:01:001:0447, 5323486401:01:001:0448, 5323486401:01:001:0449, 5323486400:00:0030189 та житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , як за спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] . Разом з цим, враховуючи, що [PERSON] померла [INFO] , прийнявши спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , однак не отримала свідоцтв про право на спадщину, спадкоємцем за заповітом успадкованої нею 1/2 частини цього майна є її син - [PERSON] у розмірі половини її частки, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті матері, позовна заява [PERSON] в частині визнання за ним права власності у розмірі 1/4 частини на вказані вище спірні земельні ділянки та житловий будинок як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] , підлягає задоволенню. Крім того, ураховуючи, що [PERSON] набула за життя право власності ще на дві земельні ділянки з кадастровими номерами 5323486403:03:001:0141 та 5323486400:00:003:0190, а позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом у рівних частках із другим спадкоємцем [PERSON] , у встановленому законом порядку прийняв спадщину, позовна вимога про визнання за позивачем права власності на частину зазначених земельних ділянок як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] також підлягає задоволенню.

Outcome: approved