Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Заступник керівника Черкаської окружної прокуратури звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області із вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог, враховуючи прийняті ухвалою суду від 22.07.2025 змінені за заявою позивача від 16.07.2025 позовні вимоги, зазначив, що рішенням Свидівоцької сільської ради «Про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд» від 16.01.2007 № 4 надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,10 га, за адресою: [ADDRESS] . На підставі даного рішення Свидівоцької сільської ради ТОВ «СОРН» розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради, в межах населеного пункту [ADDRESS] . В подальшому, рішенням сесії Свидівоцької сільської ради «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» від 25.12.2007 № 16-10 затверджено технічну документацію із землеустрою по складанню державних актів на право власності на земельні ділянки та надано у приватну власність, у тому числі і [PERSON] земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га, за адресою: [ADDRESS] . На посвідчення відповідного права власності на передану у приватну власність [PERSON] земельну ділянку, відділом земельних ресурсів у Черкаському районі Черкаської області видано державний акт на право власності на земельну ділянку від 25.03.2008 серії ЯЕ № 633338. Водночас, державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки за кадастровим номером 7124986000:03:001:0125 площею 0,1000 га, яку у приватну власність на підставі рішення Свидівоцької сільської ради від 25.12.2007 № 16-10 передано [PERSON] було здійснено 25.03.2008 Черкаським районним відділом Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК». Як наслідок до Державного земельного кадастру було внесено відомості про земельну ділянку за кадастровим номером 7124986000:03:001:0125 площею 0,1000 га з категорією земель - землі житлової та громадської забудови та за цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код 02.01). На підставі договору купівлі-продажу від 11.07.2012 № 3974 речове право на спірну земельну ділянку перейшло до [PERSON] . Державним реєстратором в особі приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Романій Н.В. на підставі рішення від 29.06.2023 № 68241007 зареєстровано речове право приватної власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 27.06.2023 за № 50817256. На підставі договору дарування від 30.06.2023 № 6191 речове право на спірну земельну ділянку перейшло до [PERSON] . Державним реєстратором в особі приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Романій Н.В. н підставі рішення від 30.06.2023 №68254820 зареєстровано речове право приватної власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 30.06.2023 за № 50829109. Позивач вказує, що рішення сесії Свидівоцької сільської ради «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» від 25.12.2007 № 16-10, в частині затвердження технічної документації із землеустрою по складанню державних актів на право власності на земельні ділянки та надання у приватну власність, зокрема і [PERSON] земельної ділянки за кадастровим номером 7124986000:03:001:0125 площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , підлягає визнанню незаконним та скасуванню, оскільки не відповідає вимогам чинного земельного законодавства, зокрема: в частині неможливості перебування земель водного фонду (прибережна захисна смуга Кременчуцького водосховища р. Дніпро) у приватній власності; в частині порушення порядку встановлення цільового призначення земельних ділянок. Визначений законом порядок встановлення розмірів та меж прибережної захисної смуги, в межах спірної земельної ділянки не дотримано, а затвердження рішенням Свидівоцької сільської ради від 22.06.2007 № 11-31 технічної документації по створенню прибережної захисної смуги в межах території від існуючої риббригади протяжністю 180 м в с. Сокирно не свідчить про встановлення її меж в натурі (на місцевості), оскільки відповідно проектна документація повноваженим на те органом не розроблялась та не затверджувалась. Органом, уповноваженим на здійснення заходів щодо встановлення розмірів та меж прибережних захисних смуг, станом на 22.06.2007 була відповідна районна рада, а контроль за її створенням, а також додержання режиму її використання покладався на відповідну місцеву державну адміністрацію, а тому у Свидівоцької сільської ради були відсутні повноваження на замовлення розроблення та затвердження будь-якої землевпорядної документації щодо встановлення розмірів та меж прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища р. Дніпро в межах спірної земельної ділянки. Рішення Свидівоцької сільської ради «Про затвердження технічної документації по створенню прибережної захисної смуги в межах території від існуючої риббригади протяжністю 180 м в с. Сокирно» від 22.06.2007 № 11-31 не відповідає вимогам ст. 47 Закону України «Про землеустрій» (в редакції чинній на день його прийняття), оскільки землевпорядна документація щодо встановлення розмірів та меж прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища р. Дніпро в межах с. Сокирна до уповноваженого органу для проведення експертизи землевпорядної документації не надходила. У Свидівоцької сільської ради були відсутні правові підстави для правомірного зменшення розмірів прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища р. Дніпро, в межах с. Сокирна зі 100 м до 20 м, оскільки нормативно визначені розміри 100-метрової прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища р. Дніпро вільні від забудови, та станом на день затвердження даної технічної документації рішенням Свидівоцької сільської ради від 22.06.2007 № 11-31 спірну земельну ділянку навіть не було передано у приватну власність. Посилаючись на те, що спірна земельна ділянка не могла бути надана у приватну власність, оскільки відноситься до земель водного фонду та знаходяться в прибережній захисній смузі Кременчуцького водосховища, а також щодо неї порушено порядок встановлення цільового призначення земельної ділянки, позивач просить суд, з урахуванням заяви про зміну предмету позову (а.с.222-238 Т.2), усунути перешкоди державі в особі територіальної громади с. Сокирно у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду за кадастровим 7124986000:03:001:0125 площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] шляхом: -визнання незаконним та скасування рішення Свидівоцької сільської ради «Про затвердження технічної документації по створенню прибережної захисної смуги в межах території від існуючої риббригади протяжністю 180 м в с. Сокирно» від 22.06.2007 № 11-31; -визнання незаконним та скасування рішення Свидівоцької сільської ради «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» від 25.12.2007 № 16-10, в частині затвердження технічної документації із землеустрою по складанню державних актів на право власності на земельні ділянки та надання у приватну власність [PERSON] земельної ділянки за кадастровим номером 7124986000:03:001:0125 площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; -скасування державної реєстрації права приватної власності [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) на земельну ділянку за кадастровим номером 7124986000:03:001:0125 площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] із закриттям розділу щодо об`єкту нерухомого майна № 2757632271249; -шляхом її повернення [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) на користь держави в особі територіальної громадис. Сокирна в особі Будищенської сільської ради (ЄДРПОУ 26323723); -скасування державної реєстрації (запису) земельної ділянки за кадастровим номером 7124986000:03:001:0125 площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] в Державному земельному кадастрі, з одночасним припиненням речових прав на неї. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 08.01.2025 було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали, для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 23.07.2025р. (а.с.24 Т.3) було прийнято до розгляду заяву позивача про зміну предмету позову від 16.07.2025р. 21.01.2025 від представника відповідача Будищенської сільської ради Токаренко Н.Є. до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги у вказаній справі вважає немотивованими, формальними та такими, що не підлягають до задоволення. Спірна земельна ділянка, відповідно до доданого прокуратурою листа Будищенської сільської ради від 25.07.2024 № 02-10/3770, входить у зону індивідуальної житлової забудови садибного типу. Наразі Будищенською сільською радою розробляється комплексний план просторового розвитку Будищенської сільської територіальної громади та затверджений проведений містобудівний моніторинг с-ща Сокирна, розпочата процедура актуалізації (внесення змін) до генерального плану с-ща Сокирна, яким питання прибережних захисних смуг буде врегульовано Будищенською сільською радою відповідно до вимог діючого законодавства. 23.01.2025 від представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого заперечує з приводу позовних вимог, оскільки реєстрація спірної земельної ділянки була проведена Головним управлінням у відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі рішення Свидівоцької сільської ради, яке було чинним та не визнане неправомірним. Головним управлінням не вчинялися будь-які умисні дії щодо порушення прав позивачів. Наявність зареєстрованого речового права перешкоджає перенесенню земельної ділянки до архівного шару. 09.05.2025 та 28.07.2025 (після зміни предмету позову) від представника відповідача [PERSON] адвоката Прядки В.М. до суду надійшли відзиви на позовну заяву, згідно яких відповідач з позовними вимогами не погоджується, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Вказує, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що спірна земельна ділянка відноситься до земель водного фонду, зокрема: землевпорядна документація чи будь-яке рішення органу місцевого самоврядування чи іншого уповноваженого державного органу, яким би було встановлено спірній земельній ділянці цільове призначення землі водного фонду. План-схема, складена ТОВ «Геоприват» за наслідком проведених геодезичних обмірів не має братися судом до уваги, оскільки до матеріалів позову заступником керівника Черкаської окружної прокуратури не було надано жодного підтверджуючого документу, що відповідна організація має повноваження та можливості виконувати подібні роботи. Прокурором не наведено жодної із перелічених умов, яка б давала йому повноваження/право звертатись з відповідним позовом до суду замість відповідного орану місцевого самоврядування. Кримінальне провадження в межах якого складено висновок експерта від 10.10.2017 № 19/13-3/98-СЕ/17 закрито, а тому результати проведеної судової земельно-технічної експертизи не має братися судом до уваги. Прокурором оскаржуються рішення органу місцевого самоврядування від 2007 року, натомість із відповідною позовною заявою до суду останній звернувся лише у грудні 2024 року, тим самим пропустивши трирічний строк звернення до суду, що встановлений ст. 257 ЦК України. Вказує, що [PERSON] є добросовісним набувачем права власності на спірну земельну ділянку. В матеріалах справи також містяться відповіді на вказані вище відзиви від 31.01.2025 та 23.06.2025, в яких він вказує, що спірна земельна ділянка сформована як землі категорії житлової та громадської забудови з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) всупереч вимогам земельного законодавства, за рахунок земель водного фонду - прибережна захисна смуга Кременчуцького водосховища р. Дніпро, з порушенням при її реєстрації вимог земельного законодавства щодо визначення цільового призначення. Враховуючи, що землі водного фонду є землями, які обмежені в цивільному обороті, а право приватної власності [PERSON] , а у подальшому [PERSON] , виникло у супереч нормам земельного та водного законодавства, такі обставини унеможливлять раціональне використання територіальною громадою с. Сокирна спірної земельної ділянки саме, як земель водного фонду, а тому має місце порушення інтересу держави, яке підлягає захисту в судовому порядку шляхом скасування державної реєстрації (запису) земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, з одночасним припиненням речових прав на неї. За умови відсутності розробленого проекту землеустрою щодо визначення розмірів та меж прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища р. Дніпро в межах вул. Фуженко в с. Сокирна та не визначення її генеральним планом с. Сокирна 2007 року, з огляду на проведені ТОВ «Геоприват» геодезичні обміри, висновок судової земельно- технічної експертизи від 10.10.2017 № 19/13-3/98-СЕ/17, спірна земельна ділянка сформована за рахунок земель водного фонду (прибережна захисна смуга Кременчуцького водосховища р. Дніпро), що в свою чергу узгоджується із проведеними геодезичними обмірами ТОВ «Геоприват». Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 15.10.2025 закрито підготовче провадження по даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні 21.01.2026 усною ухвалою суду під звукозапис, що відображено у протоколі судового засідання, відмовлено у клопотанні прокурора про повернення у підготовче судове засідання та відмовлено у прийняті заяви про зміну предмету позову, суд ухвалив продовжувати судовий розгляд. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги змінені за заявою позивача від 16.07.2025 підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Будищенської сільської ради Острівна К.В. та представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області Науменко А.О. в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог прокурора заперечили. Просили в задоволенні позову відмовити з підстав викладених у їх відзивах на позовну заяву. Представник відповідача [PERSON] адвокат Прядка В.М. щодо задоволення позовних вимог заперечував з підстав викладених ним у відзивах на позовну заяву, а також просив застосувати строки позовної давності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте на адресу суду надійшло клопотання, в якому вона просила розгляд справи здійснювати без її участі. Вказала, що при затвердженні документації із землеустрою жодна посадова особа не надала їй інформації, що земельна ділянка відноситься до земель водного фонду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, пояснень по суті справи не надала. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно рішення Свидівоцької сільської ради № 16-5 від 10.02.2005 «Про виділення земельної ділянки під укріплення берегової зони р. Дніпро в районі с. Сокирно», виділено земельну ділянку під укріплення берегової зони р. Дніпро в районі с. Сокирно довжиною в 40 м. для розробки проекту та будівництва по кріпленню берега. Рішенням Свидівоцької сільської ради № 2-19 від 26.06.2002, встановлено захисну прибережну смугу в с. Свидівок 10 м., в с. Сокирне -30 м. Рішенням Свидівоцької сільської ради № 11-31 від 22.06.2007, затверджено технічну документацію по створенню прибережної захисної смуги, яка визначена від лінії НПР 81,00 м до проведених берегоукріплювальних робіт шириною 20 м, а межах території від існуючої риббригади протяжністю 180 м в с. Сокирне Черкаського району. Рішенням Свидівоцької сільської ради «Про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд» від 16.01.2007 № 4 надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,10 га, за адресою: [ADDRESS] . На підставі даного рішення Свидівоцької сільської ради ТОВ «СОРН» розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради, в межах населеного пункту [ADDRESS] . Рішенням сесії Свидівоцької сільської ради «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» від 25.12.2007 № 16-10 затверджено технічну документацію із землеустрою по складанню державних актів на право власності на земельні ділянки та надано у приватну власність, у тому числі і [PERSON] земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га. На посвідчення відповідного права власності на передану у приватну власність [PERSON] земельну ділянку, відділом земельних ресурсів у Черкаському районі Черкаської області видано державний акт на право власності на земельну ділянку від 25.03.2008 серії ЯЕ № 633338. Державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки за кадастровим номером 7124986000:03:001:0125 площею 0,1000 га, яку у приватну власність на підставі рішення Свидівоцької сільської ради від 25.12.2007 № 16-10 передано [PERSON] було здійснено 25.03.2008 Черкаським районним відділом Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК». Як наслідок до Державного земельного кадастру було внесено відомості про земельну ділянку за кадастровим номером 7124986000:03:001:0125 площею 0,1000 га з категорією земель - землі житлової та громадської забудови та за цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код 02.01). На підставі договору купівлі-продажу від 11.07.2012 № 3974, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Веліковим А.І., речове право на спірну земельну ділянку перейшло до [PERSON] . На посвідчення речового права [PERSON] на спірну земельну ділянку, державним реєстратором в особі приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Романій Н.В. на підставі рішення від 29.06.2023 № 68241007 зареєстровано речове право приватної власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 27.06.2023 за № 50817256. На підставі договору дарування від 30.06.2023 № 6191, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Романій Н.В., речове право на спірну земельну ділянку перейшло до [PERSON] . На посвідчення речового права [PERSON] на спірну земельну ділянку, державним реєстратором в особі приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Романій Н.В. на підставі рішення від 30.06.2023 № 68254820 зареєстровано речове право приватної власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 30.06.2023 за № 50829109. Вказані відомості також внесено до Поземельної книги, відкритої 25.03.2008, на земельну ділянку з кадастровим номером 7124986000:03:001:0125. Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області Держгеокадастру № 10-23-0.2-4933/2-24 від 22.07.2024, за даними місцевого фонду документації із землеустрою та оцінки земель станом на 16.07.2024 документація на спірну земельну ділянку відсутня. З листа Будищенської сільської ради від 25.07.2024 № 02-10/3770 вбачається, що відповідно до змін генерального плану с. Сокирна, погодженого 14.09.2007 головним архітектором Черкаської області Клименком В.В. передбачена індивідуальна житлова забудова садибного типу. Розташування земельних ділянок під таку забудову на час погодження змін до генерального плану, знаходилися поза межами 100 метрової прибережної захисної зони р. Дніпро. Проектно-технічна документація щодо встановлення меж прибережної захисної смуги р. Дніпро в межах вул. Фуженка с. Сокирна не розроблялась. Відповідно до генерального плану с. Сокирна, погодженого 14.09.2007 головним архітектором Черкаської області Клименком В.В. в масштабі 1:2000 встановлено, що вказаною містобудівною документацією не визначені межі та розміри прибережної захисної смуги, станом на день її затвердження 14.09.2007. Проте, вказаним генеральним планом с. Сокирна визначено межі зони санітарної охорони, межі і режим використання якої регулюється постановою Кабінету Міністрів України «Про правовий режим зон санітарної охорони водних об`єктів» від 18.12.1998 № 2024, з огляду на наявний водозабір Дніпровської водоочисної станції Комунального підприємства «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради. Масив земельних ділянок, серед яких і спірна, відповідно до генерального плану с. Сокирна, погодженого 14.09.2007 частково входять до зони санітарної охорони. З листа Черкаського управління масивів дніпровських водосховищ № 575/15 від 20.08.2024 вбачається, що визначення межі прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища в межах вул. Фуженка с. Сокирна Черкаського району будь-які заходи по винесенню її (межі) в натуру, узгоджені з Черкаським УЗМДВ, на казаній ділянці узбережжя водосховища не проводилися, оскільки межі і розміри ПЗС визначаються, обґрунтовуються і описуються спеціальними проектами водоохоронних зон. Інформація щодо розробки подібного проекту для вказаної ділянки узбережжя водосховища відсутня. Відповідно до листа Державного агентства водних ресурсів України № 4993/5/5/11-24 від 29.08.2024, проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки на погодження до агентства не надходили. З листа Черкаської ОВА Черкаської області № 01-28/5889/01-28/3285 від 28.08.2024 вбачається, що відсутня інформація стосовно розроблення документації із землеустрою щодо встановлення/зменшення розмірів та меж прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища р. Дніпро, зокрема в межах спірної земельної ділянки. За результатами проведених ТОВ «Геоприват» геодезичних обмірів в натурі (на місцевості) встановлено, що спірна земельна ділянка повністю потрапляє до нормативно визначеної 100-метрової прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища р. Дніпро, що підтверджується листом ТОВ «Геоприват» від 17.09.2024 № 14. Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи від 10.10.2017 № 19/13-3/98-СЕ/17, проведеної в кримінальному проваджені № 42023252010000128 від 16.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, складеного експертами Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України спірна земельна ділянка повністю знаходиться в межах прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища р. Дніпро. У відповідності до ст. ст. 13, 14 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно зі ст. ст. 19, 20 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, зокрема, землі водного фонду. Віднесення їх до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання відповідно до ст. 21 ЗК України недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною, притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель. Згідно з положенням ч. 1 ст. 3 ВК України усі води (водні об`єкти) на території України становлять її водний фонд. Частина друга статті 3 ВК України визначає, що до водного фонду України належать: 1) поверхневі води: природні водойми (озера), водотоки (річки, струмки), штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; інші водні об`єкти; 2) підземні води та джерела; 3) внутрішні морські води та територіальне море. Відповідно до п. б ч. 1 ст. 58 ЗК України та ст. 4 ВК України до земель водного фонду належать землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами. Таким чином, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча й не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції. Чинним законодавством України встановлено особливий правовий режим використання земель водного фонду. Згідно з ч. 4 ст. 84 ЗК України землі водного фонду не можуть передаватись у приватну власність. Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту. Землі водного фонду можуть бути віднесені до земель морського і річкового транспорту в порядку, встановленому законом. (ч. 4 ст. 59 ЗК України). Отже, за змістом зазначених норм права (у редакціях, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин) землі під водними об`єктами загальнодержавного значення, зокрема, прибережні захисні смуги вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм не могли передаватись у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України. За положеннями ч. 1 ст. 60 ЗК України та ч. 1 ст. 88 ВК України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЗК України, ч. 2 ст. 88 ВК України прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер 100 метрів. За змістом ст. 88 ВК України у межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Проекти землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смуг (з установленою в них пляжною зоною) розробляються в порядку, передбаченому законом. Згідно зі ст. 61 ЗК України, ст. 89 ВК України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. Зокрема, у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; влаштування літніх таборів для худоби; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів тощо. Об`єкти, що знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватись, якщо при цьому не порушується її режим. Не придатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають встановленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг. Отже, землі, зайняті поверхневими водами, природними водоймами (озера), водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки), каналами й іншими водними об`єктами, та землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які поширюється спеціальний порядок надання й використання. Прибережна захисна смуга - частина водоохоронної зони відповідної ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено більш суворий режим господарської діяльності, ніж на решті території водоохоронної зони (стаття 1 ВК України). Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: а) для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів; б) для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; в) для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. При крутизні схилів більше трьох градусів мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється (частини другі статей 60 ЗК України, 88 ВК України). Отже, з урахуванням наведених вище норм законодавства, при розробленні проєкту відведення земельної ділянки та затвердженні такого проєкту мало би бути враховано наявність водних об`єктів та мало б бути належним чином досліджено питання можливості накладення вказаних ділянок на прибережну захисну смугу. При наданні земельної ділянки за відсутності проєкту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 №486 (далі по тексту Порядок №486). Надання у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі, без урахування обмежень, зазначених у статті 59 ЗК України, суперечить нормам статей 83, 84 цього Кодексу, що узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 30 травня 2018 року у справі №469/1393/16-ц (провадження №14-71цс18), від 28 листопада 2018 року у справі №504/2864/13-ц (провадження №14-452цс18), від 12 червня 2019 року у справі №487/10128/14-ц (провадження №14-473цс18), від 11 вересня 2019 року у справі №487/10132/14-ц (провадження №14-364цс19). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Право на захист особа здійснює на свій розсуд (ч. 1 ст. 20 ЦК України). При цьому суд відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (п. 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Водночас під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (ст. 387 ЦК України) та усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (ст. 391 ЦК України, ч. 2 ст. 152 ЗК України). Наведені способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно. Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Негаторний позов це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Прокурором у даній справі поданий негаторний позов, на підставі ст. 391 ЦК України та у зв`язку із необхідністю усунення перешкод власнику на розпорядження спірним майном земельною ділянкою водного фонду, якою розпорядився орган місцевого самоврядування в порушення норм земельного та водного кодексів України. Разом з тим, 09.04.2025р. набрав чинності Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» від 12.03.2025 № 4292-IX, яким внесено відповідні зміни до ст. ст. 387, 388, 391 ЦК України. Так, відповідно до ч. 2 ст. 391 ЦК України, якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, в результаті яких набувачем такого майна став суб`єкт права приватної власності, спори щодо володіння та/або розпоряджання, та/або користування таким майном відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування вирішуються на підставі ст. ст. 387 і 388 цього Кодексу. У п.п. 51, 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц зазначено, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду (перехід до них володіння цими землями) всупереч вимогам ЗК України є неможливим; розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у ст. 59 цього Кодексу (аналогічні висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 22.05.2018 у справі № 469/1203/15-ц; від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц; від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц; від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц; від 15.09.2020 у справі № 372/1684/14-ц та інших). У той же час, віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений, як фактично, тобто повернення його у фактичне володіння, так і у власність цієї особи. При цьому у випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні або поновленні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Відповідні правові висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21.09.2020 у справі № 201/12925/17. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18) наведено правовий висновок про те, що власник з дотриманням вимог ст. ст. 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Отже, майно підлягає витребуванню у останнього набувача без необхідності визнання недійсними останніх правочинів щодо такого майна. При цьому витребування спірної земельної ділянки у [PERSON] , відповідатиме меті віндикаційного позову, спрямованого на захист прав власника майна. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2023 у справі № 607/15052/16 зазначила, що набувач зобов`язаний проявити належну обачність і перевірити повноваження попереднього власника та правомірність ним прав. Така поведінка вказує на обізнаність відповідача на незаконність вибуття земельної ділянки з комунальної власності, а відтак - і на його недобросовісність, як набувача. Ставлячи під обґрунтований сумнів добросовісність набуття права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку у даних правовідносинах захист порушеного інтересу територіальної громади на володіння та розпорядженням землями водного фонду підлягає захисту в порядку, визначеному ст. 387 ЦК України, саме шляхом витребування власником (територіальною громадою в особі Будищенської сільської ради) свого майна від особи ( [PERSON] ), яка незаконно, без відповідної правової підстави (на підставі рішення Будищенської сільської ради яке не відповідає вимогам закону) заволоділа ним. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діями наслідкам. Як правило, суб`єкт може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту його права чи інтересу. Такий спосіб здебільшого виплаває із суті правового регулювання відповідних спірних правовідносин (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №925/1265/16; від 06 лютого 2019 року у справі №522/12901/17-ц, від 19 травня 2020 року у справі №922/4206/19; від 22 вересня 2020 року у справі №910/3009/18; від 22 червня 2021 року у справі №200/606/18; від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17. Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові. Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (постанови ВП ВС від 29.09.2020 у справі № 378/596/16-ц, від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20) і є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Враховуючи, що мета позову прокурора спрямована на витребування власником свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, то ефективним способом судового захисту є віндикаційний, а не негаторний позов. Про вказані обставини та віндикаційний спосіб захисту зазначено прокурором у новій заяві про зміну предмету позову від 21.01.2026р. (а.с.110-119 Т.3), яка не прийнята судом, оскільки заява подана прокурором під час стадії судового розгляду по суті, а підстав для повернення у підготовче провадження суд не знайшов і ЦПК України не передбачено порядку повернення у підготовче провадження. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову прокурора, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту. Разом з тим, суд звертає увагу, що відмова у задоволенні негаторного позову через обрання неналежного способу захисту не позбавляє позивача права заявити позов віндикаційний про витребування власником свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Питання щодо судових витрат суд не вирішує, оскільки у задоволенні позову керівника Черкаської окружної прокуратури суд відмовляє.

Outcome: dismissed