Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

В провадженні Березівського районного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовом ТОВ «Мілан-С» до ПП «Вересень», [PERSON] , ТОВ «Вересень АГРОПРО» про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів. Позивач на обгрунтування позовних вимог зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛАН-С» (далі - Позивач) є сингулярним правонаступником первісного кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ЗАХИСТ» у правовідносинах, що виникли між первісним кредитором та Приватним підприємством «ВЕРЕСЕНЬ» (далі - Відповідач) за договором поставки № 126 від 18.04.2018 року та договором поставки № 123 від 16.04.2019 року за якими у ПП «ВЕРЕСЕНЬ» виникла непогашена заборгованість перед ТОВ «АГРО-ЗАХИСТ». Всупереч умовам договорів поставки, відповідачем - ПП «ВЕРЕСЕНЬ» не були виконані взяті на себе зобов`язання: не в повному обсязі здійснена оплата за поставлену продукцію, що стало підставою для стягнення боргу в судовому порядку. Рішенням Господарського суду Одеської області від 23.06.2020 р. у справі №916/3423/19 позов задоволено, стягнуто з ПП "ВЕРЕСЕНЬ" на користь ТОВ "АГРО-ЗАХИСТ" заборгованість за договором №126 від 18.04.2018 у розмірі 1351364,29 грн. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.01.2021 р. по справі №916/3423/19 апеляційну скаргу ПП "ВЕРЕСЕНЬ" задоволено частково, рішення Господарського суду Одеської області від 23.06.2020 р. у справі № 916/3423/19 в частині задоволення позовних вимог про стягнення 90531,58 грн пені, 40661,30 грн інфляційних втрат та 23458,88 грн 3% річних скасовано, у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовлено, в частині розподілу судових витрат змінено, в решті рішення залишено без змін, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції: "Позов ТОВ "АГРО-ЗАХИСТ" до ПП "ВЕРЕСЕНЬ" задовольнити частково. Стягнути з ПП "ВЕРЕСЕНЬ" на користь ТОВ "АГРО- ЗАХИСТ" 3646441.06 грн основного боргу. 140307.31 грн пені, 28798.90 грн інфляційних втрат. 14216.49 грн 3% річних та 57446.46 грн судового збору за подання позовної заяви. У задоволенні решти позовних вимог відмовити". Отже, станом на 11.01.2021 року вищевказаними рішеннями суду було остаточно встановлено заборгованість ПП «ВЕРЕСЕНЬ» перед ТОВ «АГРО-ЗАХИСТ» у розмірі 3 887 210, 22 грн. 20 січня 2021 року на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 23.06.2020 року та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.01.2021 року у справі № 916/3423/19, Господарським судом Одеської області видано відповідний наказ, який наразі, перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурки В.В. за номером АСВП: 73333879). 20 січня 2021 року приватним виконавцем в межах виконавчого провадження винесено постанову про арешт майна боржника - ПП «ВЕРЕСЕНЬ зокрема на майно: 1. нежитлову будівлю, будинок механізатора, що знаходить за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з літ. «А» - будинок механізатора, загальною площею 154, 3 кв. м; 2. нежитлову будівлю, зерносклад-сімена, що знаходить за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з літ. «А» - склад, загальною площею 574, 9 кв. м; 3. нежитлову будівлю, телятник, що знаходить за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з літ. «А» - телятник, загальною площею 601,6 кв. м; 4. нежитлову будівлю, маслобойню, що знаходить за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з літ. «А» - маслобойня, загальною площею 416,3 кв. м; 5. нежитлову будівлю, свинарник, що знаходить за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з літ. «А» - свинарник, загальною площею 947,5 кв. м. 20.01.2021 року попри арешт майна, встановлену рішенням суду заборгованість, між директором ПП «ВЕРЕСЕНЬ» [PERSON] та громадянином [PERSON] укладено п`ять договорів купівлі-продажу нерухомого майна, яке було тим активом боржника, за рахунок якого могло бути здійснене виконання рішення суду щодо погашення встановленої заборгованості перед кредитором: 1.Відповідно до п. 1 договору купівлі-продажу від 20.01.2021 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 78 Продавець ПП «ВЕРЕСЕНЬ» передав (продав), а Покупець [PERSON] прийняв (купив) в особисту приватну власність нежитлову будівлю, будинок механізатора, що знаходить за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з літ. «А» - будинок механізатора, загальною площею 154, 3 кв. м та зобов`язався сплатити за нього певну грошову суму, обумовлену цим договором. Відповідно до п. 2 вказаного договору продаж здійснено за 21 200 грн. Грошові кошти у вказані сумі покупець зобов`язується сплатити продавцю до 30.12.2021 року. Підтвердження факту оплати буде довідка продавця або відповідний платіжний документ про повний розрахунок за цим договором. 2.Відповідно до п. 1 договору купівлі-продажу від 20.01.2021 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н. А. та зареєстрованого в реєстрі за № 79 Продавець ПП «ВЕРЕСЕНЬ» передав (продав), а Покупець [PERSON] прийняв (купив) в особисту приватну власність нежитлову будівлю, зерносклад-сімена, що знаходить за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з літ. «А» - склад, загальною площею 574, 9 кв. м та зобов`язався сплатити за нього певну грошову суму, обумовлену цим договором. Відповідно до п. 2 вказаного договору продаж здійснено за 76 860 грн. Грошові кошти у вказані сумі покупець зобов`язується сплатити продавцю до 30.12.2021 року. Підтвердження факту оплати буде довідка продавця або відповідний платіжний документ про повний розрахунок за цим договором. 3.Відповідно до п. 1 договору купівлі-продажу від 20.01.2021 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 80 Продавець ПП «ВЕРЕСЕНЬ» передав (продав), а Покупець [PERSON] прийняв (купив) в особисту приватну власність нежитлову будівлю, телятник, що знаходить за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з літ. «А» - телятник, загальною площею 601,6 кв. м та зобов`язався сплатити за нього певну грошову суму, обумовлену цим договором. Відповідно до п. 2 вказаного договору продаж здійснено за 54 000 грн. Грошові кошти у вказані сумі покупець зобов`язується сплатити продавцю до 30.12,2021 року. Підтвердження факту оплати буде довідка продавця або відповідний платіжний документ про повний розрахунок за цим договором. 4.Відповідно до п. 1 договору купівлі-продажу від 20.01.2021 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 81 Продавець ПП «ВЕРЕСЕНЬ» передав (продав), а Покупець [PERSON] прийняв (купив) в особисту приватну власність нежитлову будівлю, маслобойню, що знаходить за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з літ. «А» - маслобойня, загальною площею 416,3 кв. м та зобов`язався сплатити за нього певну грошову суму, обумовлену цим договором. Відповідно до п. 2 вказаного договору продаж здійснено за 53 000 грн. Грошові кошти у вказані сумі покупець зобов`язується сплатити продавцю до 30.12.2021 року. Підтвердження факту оплати буде довідка продавця або відповідний платіжний документ про повний розрахунок за цим договором 5.Відповідно до п. 1 договору купівлі-продажу від 20.01.2021 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 82 Продавець ПП «ВЕРЕСЕНЬ» передав (продав), а Покупець [PERSON] прийняв (купив) в особисту приватну власність нежитлову будівлю, свинарник, що знаходить за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з літ. «А» - свинарник, загальною площею 947,5 кв. м та зобов`язався сплатити за нього певну грошову суму, обумовлену цим договором. Відповідно до п. 2 вказаного договору продаж здійснено за 75 000 грн. Грошові кошти у вказані сумі покупець зобов`язується сплатити продавцю до 30.12.2021 року. Підтвердження факту оплати буде довідка продавця або відповідний платіжний документ про повний розрахунок за цим договором. На думку представника позивача, відчужене майно (об`єкти нерухомого майна - 2694,6 кв. м) було активом ПП «ВЕРЕСЕНЬ», за рахунок якого могло бути здійснено погашення заборгованості шляхом його реалізації в межах примусового виконання судового рішення, вибуття цього активу з його власності, безпосередньо призвело до неплатоспроможності ПП «ВЕРЕСЕНЬ», що підтверджується відповіддю приватного виконавця Качурки В. В. від 24.02.2025 року за № 7к7. Отже, 20 січня 2021 року в день накладення арешту на майно, коли боржник був обізнаний про свій борг та усвідомлював його невідворотність, ПП «ВЕРЕСЕНЬ» діючи недобросовісно, зловживаючи своїми правами на шкоду кредитору вчинено п`ять правочинів з відчуження своїх активів, що свідчить про свідомий умисел ухилитися від виконання зобов`язань: рішення Господарського суду Одеської області від 23.06.2020 року та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.01.2021 року у справі № 916/3423/19. З огляду на викладене, будь-яке відчуження майна боржника в період існування невиконаних зобов`язань, наслідком якого є втрата боржником платоспроможності, набуває ознак фраудаторності. Позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті З ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України. Про фраудаторний характер оспорюваних правочинів свідчать також наступні ознаки: ціна правочинів значно нижче за ринкову вартість майна; правочини вчинені пов`язаними особами; відсутність реальної оплати за майно. Щодо права ТОВ «МІЛАН-С», як кредитора звертатися із вимогами про визнання недійсними угод купівлі-продажу від 20.01.2021 року та застосування наслідків недійсності правочинів представник позивача зазначає, що 06 січня 2025 року між ТОВ «АГРО-ЗАХИСТ» (Первісний кредитор) та ТОВ «МІЛАН-С» (Новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги № 06/01/25-1 згідно з яким ТОВ «АГРО-ЗАХИСТ» відступило належні йому права вимоги за Договором поставки № 126 від 18.04.2018 року та Договором поставки № 123 від 16.04.2019 року ТОВ «МІЛАН-С». На виконання умов Договору про відступлення права вимоги, первісним кредитором - ТОВ «АГРО-ЗАХИСТ» передано новому кредитору - ТОВ «МІЛАН-С» Договори поставки № 126 від 18.04.2018 року та № 123 від 16.04.2019 року, копії матеріалів (первинні документи) по вказаним договорам, а також копії матеріалів судової справи № 916/3423/19. 13 січня 2025 року ТОВ «МІЛАН-С» звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні (ТОВ «АГРО-ЗАХИСТ») правонаступником, посилаючись на укладений договір про відступлення права вимоги від 06.01.2025 року № 06/01/25-1. 23 січня 2025 року ухвалою Господарського суду Одеської області у справі № 916/3423/19 заяву ТОВ «МІЛАН-С» про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 916/3423/19 задоволено. Замінено вибулого стягувана ТОВ «АГРО-ЗАХИСТ» на правонаступника - ТОВ «МІЛАН-С» з примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 20.01.2021 року № 916/3423/19, що виданий на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 23.06.2020 року та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.01.2021 року у справі № 916/3423/19, що набрала законної сили 11.01.2021 року. Таким чином, представник позивача зазначає, що позивач - ТОВ «МІЛАН-С» набуло у встановленому законодавством порядку право на стягнення з боржника - ПП «ВЕРЕСЕНЬ» заборгованості, встановленої рішеннями суду у справі № 916/3423/19, яка станом на сьогоднішній день боржником не погашена, через відсутність активів останнього. Уникнення ПП «ВЕРЕСЕНЬ» сплати боргу та виконання судового рішення про стягнення боргу, що набрало законної сили, шляхом відчуження своїх активів, безпосередньо впливає на майнові права кредитора ТОВ «МІЛАН-С» та завдає йому пряму шкоду, оскільки таке відчуження направлено на недопущення звернення стягнення на майно боржника та виконання рішення суду. Свідоме відчуження боржником активу, який міг бути використаний для погашення заборгованості, про яку він достеменно був обізнаний, свідчить про недобросовісність поведінки боржника та зловживання правами на шкоду кредитору, а отже оспорювані правочини суперечать пункту 6 частини 1 статті 3, частинам 3, 6 статті 13 ЦК України як такі, що вчинені всупереч принципу добросовісності, внаслідок зловживання правом власності на шкоду кредиторам, тобто є фраудаторними. Наслідками недійсності правочину є поновлення сторін у початковому становищі (двостороння реституція), тобто взаємне повернення переданого за недійсним правочином, яке може застосовуватися лише тоді, коли майно, передане за правочином, залишається у його сторони. Крім цього, представник позивача зазначає, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно позивачу стало відомо, що об`єкти нерухомого майна відчужені боржником - ПП «ВЕРЕСЕНЬ» на користь [PERSON] , а саме: нежитлова будівля, телятник, загальною площею 601,6 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2273301551212); нежитлова будівля свинарник, загальною площею 947,5 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2273302551212); нежитлова будівля, маслобойня, загальною площею 416, 3 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2273302251212); нежитлова будівля, будинок механізатора, загальною площею 154, 3 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2273300451212); нежитлова будівля, зерносклад-сімена, загальною площею 574,9 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2273301051212) перебувають у складі статутного капіталу ТОВ «ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО» (Код ЄДРПОУ: 43519710) - власник майна. Державна реєстрація права власності вказаних об`єктів здійснена на підставі рішення ТОВ «ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО» про передачу майна, речових прав на майно як внесок (внесення майна до статутного (складеного) капіталу (статутного фонду), вступні, членські та цільові внески членів кооперативу тощо) № 04/23 від 14.04.2023 року та акту приймання-передачі між [PERSON] та ТОВ «ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО» від 14.04.2023 року. З метою отримання копій документів на підставі яких, об`єкти нерухомого майна зареєстровані за ТОВ «ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО», представником позивача направлено адвокатський запит, за результатом розгляду якого отримано відповідь № 24/03/25-1 від 24.03.2025 року до якої ТОВ «ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО» долучено копію протоколу ТОВ «ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО» № 04/23 від 14.04.2023 року та копію акту приймання-передачі майна, що вносить до статутного капіталу ТОВ «ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО» від 14.04.2023 року. Згідно акту приймання-передачі майна від 14.04.2023 року, що вноситься до статутного капіталу ТОВ «ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО» загальна вартість майна складає 116 600 (сто шістнадцять тисяч шістсот) гривень. Майно передане ТОВ «ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО» за актом приймання передачі в якості внеску у статутний капітал одночасно має ознаки правочину, оскільки він спрямований на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, водночас передбачає зустрічне надання [PERSON] , як учаснику товариства корпоративні права у вигляді частки у статутному капіталі товариства (збільшення частки, право голосу, право на дивіденди тощо), що свідчить про подальше отримання [PERSON] економічних та юридичних переваг від цього майна, та можливості впливати на його подальшу долю. Належним та ефективним способом захисту інтересів позивача, як кредитора - є повернення відповідного майна боржнику і для такого повернення оспорювання наступних правочинів (реєстраційних дій) щодо цього майна не вимагається. Представник позивача вважає, що з огляду на те, що ТОВ ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО отримало майно у власність в якості внеску у статутний капітал його засновником [PERSON] , який внаслідок цього отримав корпоративні переваги, то в цьому випадку ТОВ ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО не є добросовісним набувачем, оскільки товариство та його засновник є пов`язаними особами і майно не вибуло з повного контролю особи, яка придбала його за фраудаторним правочином, афілійованість та обізнаність останнього набувача, а також обставина пов`язаності [PERSON] та поточного власника майна ТОВ ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО виключає добросовісність. Позивач вважає, що належним та ефективним захистом для поновлення його порушеного права буде застосування реституції, яка полягає у відшкодуванні вартості одержаного за недійсними (фраудаторними) правочинами від 20.01.2021 року за цінами майна згідно оцінки суб`єкта оціночної діяльності. Враховуючи наведене, представник позивача просить: визнати недійсним договір купівлі-продажу від 20.01.2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н. А. та зареєстрований в реєстрі за № 78, укладений між Приватним підприємством «ВЕРЕСЕНЬ» та громадянином [PERSON] ; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 20.01.2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н. А. та зареєстрований в реєстрі за № 79, укладений між Приватним підприємством «ВЕРЕСЕНЬ» та громадянином [PERSON] ; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 20.01.2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н. А. та зареєстрований в реєстрі за № 80, укладений між Приватним підприємством «ВЕРЕСЕНЬ» та громадянином [PERSON] ; Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 20.01.2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н. А. та зареєстрований в реєстрі за № 81, укладений між Приватним підприємством «ВЕРЕСЕНЬ» та громадянином [PERSON] ; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 20.01.2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. та зареєстрований в реєстрі за № 82, укладений між Приватним підприємством «ВЕРЕСЕНЬ» та громадянином [PERSON] та забов`язати [PERSON] відшкодувати вартість отриманого за недійсним правочинами на користь ПП «ВЕРЕСЕНЬ» за ринковими цінами майна згідно оцінки суб`єкта оціночної діяльності у розмірі 1 101 500,00 грн. 23.10.2025 року представник позивача подав до суду заяву про зміну предмету позову, у такій позивач вважав за доцільне та необхідне замінити первісно заявлену позовну вимогу про застосування наслідків недійсності правочинів шляхом зобов`язання [PERSON] відшкодувати вартість отриманого за недійсними правочинами на користь ПП «ВЕРЕСЕНЬ» за ринковими цінами майна згідно оцінки суб`єкта оціночної діяльності у розмірі 1 101 500,00 грн. на наступні вимоги: відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення нежитлової будівлі, будинок механізатора, що знаходить за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з літ. «А» - будинок механізатора, загальною площею 154, 3 кв. м у власність боржника ПП «ВЕРЕСЕНЬ»; відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення нежитлової будівлі, зерносклад-сімена, що знаходить за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з літ. «А» - склад, загальною площею 574, 9 кв. м у власність боржника ПП «ВЕРЕСЕНЬ»; відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення нежитлової будівлі, телятник, що знаходить за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з літ. «А» - телятник, загальною площею 601,6 кв. м у власність боржника ПП «ВЕРЕСЕНЬ»; відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення нежитлової будівлі, маслобойню, що знаходить за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з літ. «А» - маслобойня, загальною площею 416,3 кв. м у власність боржника ПП «ВЕРЕСЕНЬ»; відновити становище, яке існувало до порушення шляхом повернення нежитлової будівлі, свинарник, що знаходить за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з літ. «А» - свинарник, загальною площею 947,5 кв. м у власність боржника ПП «ВЕРЕСЕНЬ». Таким чином, згідно кінцевих позовних вимог позивач просить: 1. визнати недійсним договір купівлі-продажу від 20.01.2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н. А. та зареєстрований в реєстрі за № 78, укладений між Приватним підприємством «ВЕРЕСЕНЬ» та громадянином [PERSON] . Відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення нежитлової будівлі, будинок механізатора, що знаходить за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з літ. «А» - будинок механізатора, загальною площею 154, 3 кв. м у власність боржника ПП «ВЕРЕСЕНЬ»; 2. Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 20.01.2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н. А. та зареєстрований в реєстрі за № 79, укладений між Приватним підприємством «ВЕРЕСЕНЬ» та громадянином [PERSON] . Відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення нежитлової будівлі, зерносклад-сімена, що знаходить за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з літ. «А» - склад, загальною площею 574, 9 кв. м у власність боржника ПП «ВЕРЕСЕНЬ»; 3. визнати недійсним договір купівлі-продажу від 20.01.2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н. А. та зареєстрований в реєстрі за № 80, укладений між Приватним підприємством «ВЕРЕСЕНЬ» та громадянином [PERSON] . Відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення нежитлової будівлі, телятник, що знаходить за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з літ. «А» - телятник, загальною площею 601,6 кв. м у власність боржника ПП «ВЕРЕСЕНЬ»; 4. визнати недійсним договір купівлі-продажу від 20.01.2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н. А. та зареєстрований в реєстрі за № 81, укладений між Приватним підприємством «ВЕРЕСЕНЬ» та громадянином [PERSON] . Відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення нежитлової будівлі, маслобойню, що знаходить за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з літ. «А» - маслобойня, загальною площею 416,3 кв. м у власність боржника ПП «ВЕРЕСЕНЬ»; 5. визнати недійсним договір купівлі-продажу від 20.01.2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н. А. та зареєстрований в реєстрі за № 82, укладений між Приватним підприємством «ВЕРЕСЕНЬ» та громадянином [PERSON] . Відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення нежитлової будівлі, свинарник, що знаходить за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з літ. «А» - свинарник, загальною площею 947,5 кв. м у власність боржника ПП «ВЕРЕСЕНЬ». ТОВ "ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО" подало відзив на позовну заяву, у такому представник відповідача зазначає наступне. 14 квітня 2023 року відбулися загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО», одним з питань порядку денного яких було збільшення статутного капіталу Товариства. [PERSON] вирішив збільшити статутний капітал Товариства з 100 000 грн. до 333 200 грн. шляхом внесення особистого майна та грошових коштів учасників. Так, [PERSON] додатково вніс належне йому на праві приватної власності, наступне майно: нежитлова будівля, телятник, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2273301551212, вартістю 18 000 грн.; нежитлова будівля, зерносклад-сімена, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2273301051212, вартістю 25 600 грн.; нежитлова будівля, маслобойня, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2273302251212, вартістю: 34 000 грн.; нежитлова будівля, свинарник, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2273302551212, вартістю 25 000 грн.; нежитлова будівля, будинок механізатора, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2273300451212, вартістю 14 000 грн. Того ж дня, [PERSON] та Товариство уклали акт приймання-передачі майна, що вноситься до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО», відповідно до якого, [PERSON] передав, а Товариство в особі директора [PERSON] прийняло до статутного капіталу вищевказане майно. В момент переходу права власності від [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю в Державному реєстрі речових прав не існувало жодних заборон, які б обмежували можливість переходу права власності на вищевизначене майно. ТОВ «ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО» не може погодиться з окремими доводами позовної заяви, оскільки на думку останнього, позивачем не враховано, що учасниками Товариства є також й інші особи, яким не було та не могло бути відомо, про те, що [PERSON] було отримано нерухоме майно в результаті укладення фраудаторних правочинів. Крім того, у разі витребування з володіння ТОВ «ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО», спірного нерухомого майна, це призведе до порушення прав, як Товариства так і його учасників. Крім того, на думку ТОВ «ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО» добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушеннями інших осіб, допущеними в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає такий статус всупереч приписам статті 388 ЦК України, а, відтак, втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар. Окремо ТОВ «ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО» зазначено, що таким в 2024 році проведені невід`ємні поліпшення спірного майна. Так, відповідно до балансової довідки вих. №18/04-1 від 18.04.2025 року у 2024 році Товариством з обмеженою відповідальністю «Вересень Агропро» були проведені ремонтні роботи по поліпшенню стану спірних об`єктів, зокрема капітальний ремонт кровлі. Понесені витрати по поліпшенню збільшили первісну (балансову) вартість цих об`єктів на 832 677 грн. 10 коп., що відображено в бухгалтерському обліку товариства. В той же час ТОВ «ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО» погоджується з обраним позивачем способом захисту порушеного права, шляхом реституції, яка полягає у відшкодуванні вартості одержаного за недійсними (фраудаторними) правочинами від 21.01.2021 року за цінами майна згідно оцінки суб`єкта оціночної діяльності. На думку, відповідача, обрання Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛАН-С» способу захисту порушеного права шляхом стягнення з [PERSON] відшкодування вартості отриманого за недійсними правочинами на користь ПП «ВЕРЕСЕНЬ» за ринковими цінами майна згідно оцінки суб`єкта оціночної діяльності у розмірі 1 101 500,00 грн в повній мірі відповідає обставинам справи, та є таким, що не порушує права третіх осіб на володіння ними спірним майном. Враховуючи наведене, ТОВ «ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО» просить врахувати думку Товариства щодо належного способу захисту порушеного права обраного позивачем, відмовити в задоволенні позову в частині покладення судових витрат на ТОВ «ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО». Відповідач, Приватне підприємство «Вересень», подало свої заперечення на позовну заяву, у таких представник зазначає наступне. Спірне нерухоме майно не мало жодних обтяжень права власності, не перебувало ні під арештом, ні під заставою на момент вчинення правочинів 20 січня 2021 року. З наданої позивачем інформації вбачається, шо арешт на майно накладено 20 січня 2021 року. Директор ПП «ВЕРЕСЕНЬ» не міг знати про накладення арешту на майно, оскільки копію постанови про накладення арешту станом на 20 січня 2021 року не отримано. У справах, щодо яких Верховним Судом визнавалася фраудаторність (фіктивність) правочинів щодо відчуження боржником свого майна, факти порушення оспорюваними договорами прав позивачів підтверджувалися або відкритими виконавчими провадженнями щодо боржників, або існуванням рішення суду про стягнення боргу, або ухвалами про забезпечення позовів (арешти та заборони боржнику відчужувати нерухоме майно) під час розгляду справ про стягнення боргу, або хоча б відкриттям судом провадження у справі про стягнення боргу. Позивачем не надано доказів, що ПП «Вересень», як боржника було внесено до Єдиного реєстру боржників на момент укладення спірних договорів купівлі-продажу. Ця обставина була перевірена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. під час посвідчення договорів. В діях директора ПП «Вересень» та [PERSON] не було умислу на вчинення фіктивного правочину та не було зловмисної домовленості між сторонами правочину. Доказів протилежного не надано і самим позивачем. Сама по собі наявність зобов`язання з приводу виконання договірних зобов`язань не є перешкодою для відчуження необтяженого у відповідних правовідносинах і спорі майна. Не внесено записів про заборону відчуження майна, арешту чи інших заборон, що свідчить про відсутність фраудаторного правочину, тобто правочину вчиненого ПП «Вересень» на шкоду позивача. Також, на думку представника позивачем не надано доказів неможливості задоволення його вимог інакшим способом, крім як за рахунок вищеперерахованого майна, не зазначив та не підтвердив обставин, що після відчуження майна у ПП «Вересень» відсутні грошові кошти та або будь-яке інше майно. Крім цього представник відповідача ПП «Вересень» зазначає, що позивачем долучено до матеріалів справи звіт про незалежну оцінку майна, дата оцінки 20.01.2021 року, дата складання звіту 03.04.2025 року, однак звіт не має фото оспорюваних приміщень на дату оцінки майна. Надані позивачем як докази рішення про стягнення боргу, інформаційна довідка про відчуження майна та постанова про відкриття виконавчого провадження не є вагомими доказами, які у своїй сукупності засвідчили шкідливість вчинених правочинів, свідоме погіршення майнового стану з метою уникнення відповідальності перед позивачем, відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки. Враховуючи наведене, представник відповідача ПП «Вересень» просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в такому зазначив, що не визнає позовних вимог, виходячи з наступного. Обґрунтовуючи позовні вимоги ТОВ «Мілан-С» посилається на ті обставини, що ціна правочинів значно нижче за ринкову вартість майна, а самі правочини вчинені пов`язаними особами. Такі твердження позивача не відповідають фактичним обставинам справи. Директор ПП «Вересень» Друтіс О.В. вчинив дії щодо укладення договорів купівлі - продажу за власним рішенням на свій розсуд за ціною, яку вважав за доцільне, враховуючи необхідність такого рішення та розцінюючи його як економічно вигідне для підприємства. При цьому представник звертає увагу на відсутність законодавчих обмежень або заборон на визначення в правочині вартості продажу нерухомого майна нижче ринкової вартості та здійснення продажу об`єктів нерухомого майна за ціною, яка погоджена учасниками договорів купівлі - продажу як економічно вигідна для обох сторін на момент укладення оспорюваних правочинів. Отже, твердження позивача не спростовують презумпцію ділового рішення щодо укладених відповідачем правочинів купівлі - продажу. Відповідач не вбачає підстав для визнання оспорюваних правочинів фраудаторним, а отже і недійсними, з огляду на таке. Позивач, набуваючи 06.01.2025 року право вимоги за договорами поставки, мав можливість пересвідчитись про платоспросможність ПП «Вересень» і дізнатись про продаж останнім свого майна за спірними договорами. Оспорювані договори укладено до моменту набуття позивачем права вимоги за договорами поставки. А оскільки за загальним правилом договір визнається не дійсним на момент його укладення і наявність ознак недійсності встановлюється на момент його укладення, то права позивача не могли бути порушені цими правочинами. Також відповідач [PERSON] зазначає, що після укладення оспорюваних договорів ПП «Вересень» мало у власності інше нерухоме майно та активи, за рахунок яких могло бути виконані зобов`язання, які виникли з договорів поставки. Ця обставина вказує на те, що оспорювані правочини не можна вважати такими, що укладені на шкоду кредитору. На момент укладення оспорюваних договорів не було відкритих виконавчих проваджень щодо ПП «Вересень», що вказує на відсутність підстав стверджувати про недбросовісність відповідачів. Більш того, у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ЗАХИСТ» про забезпечення позову по справі № 916/3423/19 ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.01.2020р., залишеною без змін Постановою Південно - Західного апеляційного господарського суду від 16.03.2020р. відмовлено. В цьому контексті слід звернути увагу, що позивач - ТОВ «Мілан-С» з даним позовом про визнання недійсними договорів купівлі - продажу від 20.01.2021 року з посиланням на «сумнівність» правочинів звернувся за спливом чотирьох років після їх укладення, протягом яких [PERSON] активно реалізував свої права користування та володіння об`єктами нерухомого майна, зокрема, шляхом здійснення в них господарської діяльності та забезпечення їх обслуговування та функціонування, а згодом передав майно до статутного капіталу ТОВ «Вересень Агропро», про що зазначає сам позивач. Така поведінка свідчить про добросовісність набувача майна. Водночас сам позивач - ТОВ «Мілан-С» перед укладенням договору про відступлення права вимоги від 06.01.2025р. не був позбавлений можливості моніторингу господарської та фінансової діяльності ПП «Вересень» за попередній період, в тому числі в контексті дотримання правомочностей в частині відчуження нерухомого майна підприємства згідно договорів купівлі - продажу. З урахуванням змісту заявлених позовних вимог та їх підстав, на які позивач посилається в обґрунтування тверджень про кваліфікацію оспорюваних Договорів купівлі - продажу як фраудаторних, відповідач [PERSON] вважає, що позивачем не доведено наявності критеріїв, за якими укладені між сторонами правочини є фраудаторними, тому просить у задоволенні позовних вимог ТОВ «Мілан-С» відмовити повністю. Ухвалою від 03.04.2025 року відкрито провадження у справі. Ухвалами від 01.05.2025 року витребувано інформацію про ненадходження коштів на банківські рахунки, інформацію про можливе перебування в родинних відносинах та прийнято до розгляду уточнену позовну заяву. Ухвалою від 29.05.2025 року провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілан-С» до Приватного підприємства «Вересень», [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальність «Вересень АГРОПРО» про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів зупинено до набрання законної сили рішенням суду по справі №916/1603/25 за позовом Приватного підприємства «ВЕРЕСЕНЬ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЗАХИСТ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛАН-С» про визнання договору про відступлення права вимоги від 06.01.2025р. № 06/01/25-1 недійсним. Ухвалою від 27.08.2025 року провадження у справі відновлено. Ухвалою від 20.11.2025 року у задоволенні клопотання представника відповідача ПП «Вересень» про залучення як третіх осіб для участі у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілан-С» до Приватного підприємства «Вересень», [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальність «Вересень АГРОПРО» про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів відмовлено. Іншою ухвалою від 20.11.2025 року клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Лоскутова Сергія Пилиповича про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілан-С» до Приватного підприємства «Вересень», [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальність «Вересень АГРОПРО» про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів задоволено. Поновлено представнику відповідача пропущений процесуальний строк на подання відзиву та прийнято відзив до розгляду. Також іншою ухвалою від 20.11.2025 року прийнято до розгляду заяву представника позивача про зміну предмету позову. Окрім цього, ухвалою від 20.11.2025 року клопотання представника відповідача [PERSON] [PERSON] про витребування доказів залишено без задоволення. Ухвалою від 11.12.2025 року закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілан-С» до Приватного підприємства «Вересень», [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальність «Вересень АГРОПРО» про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів та призначено справу до розгляду на 18.02.2026 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила такі задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Вересень Агропро» просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що відповідач визнає ознаки фраудаторності у вчинених правочинах, однак не може погодитись з вимогами позивача про повернення майна у власність ПП «Вересень». На момент укладення спірних договорів на майні не було жодних обтяжень. На даний час у спірне майно було вкладено додаткові кошти і вони мають бути повернені. ТОВ «Вересень Агропро» є добросовісним набувачем і вважає, що належним способом захисту права позивача є стягнення ним коштів з [PERSON] , а не повернення майна ПП «Вересень». Окрім того, одна із спірних будівель, а саме будівля свинарника була знижена вогнем, а відтак не може бути повернута ПП «Вересень». Представник відповідача [PERSON] та відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про судовий розгляд. Представник ПП «Вересень» в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про судовий розгляд. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача ТОВ «Вересень Агропро», вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що рішенням Господарського суду Одеської області від 23.06.2020 р. у справі № 916/3423/19 позов задоволено, стягнуто з ПП "ВЕРЕСЕНЬ" на користь ТОВ "АГРО-ЗАХИСТ" заборгованість за договором №126 від 18.04.2018 у розмірі 1351364,29 грн, з яких: основний борг 1063070,94 грн, пеня 185185,97 грн, інфляційні збитки 69460,20 грн, 3% річних 33647,18 грн, та заборгованість за договором № 123 від 16.04.2019 у розмірі 2633051,23 грн, з яких: основний борг 2583370,12 грн, пеня 45652,92 грн, 3% річних 4028,19 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 59766,23 грн. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.01.2021 р. по справі № 916/3423/19 апеляційну скаргу ПП "ВЕРЕСЕНЬ" задоволено частково; рішення Господарського суду Одеської області від 23.06.2020 р. у справі № 916/3423/19 в частині задоволення позовних вимог про стягнення 90531,58 грн пені, 40661,30 грн інфляційних втрат та 23458,88 грн 3% річних скасовано, у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовлено, в частині розподілу судових витрат змінено, в решті рішення залишено без змін, викладено його резолютивну частину в наступній редакції: "Позов ТОВ "АГРО-ЗАХИСТ" до ПП "ВЕРЕСЕНЬ" задовольнити частково. Стягнути з ПП "ВЕРЕСЕНЬ" на користь ТОВ "АГРО- ЗАХИСТ" 3646441.06 грн основного боргу, 140307.31 грн пені, 28798.90 грн інфляційних втрат, 14216.49 грн 3% річних та 57446.46 грн судового збору за подання позовної заяви. У задоволенні решти позовних вимог відмовити"; стягнуто з ТОВ "АГРО-ЗАХИСТ" на користь ПП "ВЕРЕСЕНЬ" 3585,97 грн судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги. 20 січня 2021 року на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 23.06.2020 року та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.01.2021 року у справі №916/3423/19 Господарським судом Одеської області видано відповідний наказ, який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурки В.В. за номером АСВП: 73333879. 20 січня 2021 року приватним виконавцем в межах виконавчого провадження винесено постанову про арешт майна боржника - ПП «ВЕРЕСЕНЬ зокрема на майно: 1.нежитлову будівлю, будинок механізатора, що знаходить за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з літ. «А» - будинок механізатора, загальною площею 154, 3 кв. м; 2.нежитлову будівлю, зерносклад-сімена, що знаходить за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з літ. «А» - склад, загальною площею 574, 9 кв. м; 3.нежитлову будівлю, телятник, що знаходить за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з літ. «А» - телятник, загальною площею 601,6 кв. м; 4.нежитлову будівлю, маслобойню, що знаходить за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з літ. «А» - маслобойня, загальною площею 416,3 кв. м. 5.нежитлову будівлю, свинарник, що знаходить за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з літ. «А» - свинарник, загальною площею 947,5 кв. м. 20.01.2021 року між директором ПП «ВЕРЕСЕНЬ» [PERSON] та [PERSON] укладено п`ять договорів купівлі-продажу нерухомого майна, яке, на думку позивача, було тим активом боржника, за рахунок якого могло бути здійснене виконання рішення суду щодо погашення встановленої заборгованості перед кредитором. Так, відповідно до п. 1 договору купівлі-продажу від 20.01.2021 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 78 Продавець ПП «ВЕРЕСЕНЬ» передав (продав), а Покупець [PERSON] прийняв (купив) в особисту приватну власність нежитлову будівлю, будинок механізатора, що знаходить за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з літ. «А» - будинок механізатора, загальною площею 154, 3 кв. м та зобов`язався сплатити за нього певну грошову суму, обумовлену цим договором. Відповідно до п. 2 вказаного договору продаж здійснено за 21 200 грн. Грошові кошти у вказані сумі покупець зобов`язується сплатити продавцю до 30.12.2021 року. Підтвердження факту оплати буде довідка продавця або відповідний платіжний документ про повний розрахунок за цим договором. Також, відповідно до п. 1 договору купівлі-продажу від 20.01.2021 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 79 Продавець ПП «ВЕРЕСЕНЬ» передав (продав), а Покупець [PERSON] прийняв (купив) в особисту приватну власність нежитлову будівлю, зерносклад-сімена, що знаходить за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з літ. «А» - склад, загальною площею 574, 9 кв. м та зобов`язався сплатити за нього певну грошову суму, обумовлену цим договором. Відповідно до п. 2 вказаного договору продаж здійснено за 76 860 грн. Грошові кошти у вказані сумі покупець зобов`язується сплатити продавцю до 30.12.2021 року. Підтвердження факту оплати буде довідка продавця або відповідний платіжний документ про повний розрахунок за цим договором. Крім цього, відповідно до п. 1 договору купівлі-продажу від 20.01.2021 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 80 Продавець ПП «ВЕРЕСЕНЬ» передав (продав), а Покупець [PERSON] прийняв (купив) в особисту приватну власність нежитлову будівлю, телятник, що знаходить за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з літ. «А» - телятник, загальною площею 601,6 кв. м та зобов`язався сплатити за нього певну грошову суму, обумовлену цим договором. Відповідно до п. 2 вказаного договору продаж здійснено за 54 000 грн. Грошові кошти у вказані сумі покупець зобов`язується сплатити продавцю до 30.12.2021 року. Підтвердження факту оплати буде довідка продавця або відповідний платіжний документ про повний розрахунок за цим договором. Також відповідно до п.1 договору купівлі-продажу від 20.01.2021 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 81 Продавець ПП «ВЕРЕСЕНЬ» передав (продав), а Покупець [PERSON] прийняв (купив) в особисту приватну власність нежитлову будівлю, маслобойню, що знаходить за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з літ. «А» - маслобойня, загальною площею 416,3 кв. м та зобов`язався сплатити за нього певну грошову суму, обумовлену цим договором. Відповідно до п. 2 вказаного договору продаж здійснено за 53 000 грн. Грошові кошти у вказані сумі покупець зобов`язується сплатити продавцю до 30.12.2021 року. Підтвердження факту оплати буде довідка продавця або відповідний платіжний документ про повний розрахунок за цим договором. Крім цього, відповідно до п. 1 договору купівлі-продажу від 20.01.2021 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 82 Продавець ПП «ВЕРЕСЕНЬ» передав (продав), а Покупець [PERSON] прийняв (купив) в особисту приватну власність нежитлову будівлю, свинарник, що знаходить за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з літ. «А» - свинарник, загальною площею 947,5 кв. м та зобов`язався сплатити за нього певну грошову суму, обумовлену цим договором. Відповідно до п. 2 вказаного договору продаж здійснено за 75 000 грн. Грошові кошти у вказані сумі покупець зобов`язується сплатити продавцю до 30.12.2021 року. Підтвердження факту оплати буде довідка продавця або відповідний платіжний документ про повний розрахунок за цим договором. 06 січня 2025 року між ТОВ «АГРО-ЗАХИСТ» (первісний кредитор) та ТОВ «МІЛАН- С» (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги № 06/01/25-1 згідно з яким ТОВ «АГРО-ЗАХИСТ» відступило належні йому права вимоги за Договором поставки № 126 від 18.04.2018 року та Договором поставки № 123 від 16.04.2019 року ТОВ «МІЛАН-С». Відповідно до п. 1.6. Договору про відступлення права вимоги, за цим Договором, Новий кредитор набуватиме статус правонаступника Кредитора відповідно до чинного законодавства України, у судовій справі № 916/3423/19 та у виконавчому провадженні, які пов`язані з правом вимоги. Про укладення Договору про відступлення права вимоги та обов`язок виконання зобов`язання на користь Нового кредитора ТОВ «МІЛАН-С», ТОВ «АГРО-ЗАХИСТ» повідомило ПП «ВЕРЕСЕНЬ» листом від 08.01.2025 року, що підтверджується доказами відправлення рекомендованого поштового відправлення з описом вкладення №6503908791863. 13 січня 2025 року ТОВ «МІЛАН-С» звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні (ТОВ «АГРО-ЗАХИСТ») правонаступником, посилаючись на укладений договір про відступлення права вимоги від 06.01.2025 року № 06/01/25-1. 23 січня 2025 року ухвалою Господарського суду Одеської області у справі № 916/3423/19 заяву ТОВ «МІЛАН-С» про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 916/3423/19 задоволено. Замінено вибулого стягувана ТОВ «АГРО-ЗАХИСТ» на правонаступника - ТОВ «МІЛАН-С» з примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 20.01.2021 року № 916/3423/19, що виданий на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 23.06.2020 року та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.01.2021 року у справі № 916/3423/19, що набрала законної сили 11.01.2021 року. Таким чином, позивач - ТОВ «МІЛАН-С» набуло у встановленому законодавством порядку право на стягнення з Боржника - ПП «ВЕРЕСЕНЬ» заборгованості, встановленої рішеннями суду у справі № 916/3423/19, яка на момент розгляду справи не погашена. Представник позивача зазначає, що ціна у правочинах зазначена значно нижче ринкової, що є одним із ключових ознак фраудаторного правочину. Так, відповідно до п. 2 договору купівлі-продажу від 20.01.2021 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 78 продаж нежитлової будівлі, будинок механізатора, що знаходить за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 154, 3 кв. м здійснено за 21 200 грн. Разом з цим, згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Всеукраїнська оціночна компанія» ринкова вартість нежитлової будівлі, будинок механізатора, загальною площею 154,3 кв. м, розташованої за адресою: [ADDRESS] , станом на дату оцінку (20.02.2021 року) складає - 84 500 грн. Відповідно до п. 2 договору купівлі-продажу від 20.01.2021 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 79 продаж нежитлової будівлю, зерносклад-сімена, що знаходить за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з літ. «А» - склад, загальною площею 574, 9 кв. м здійснено за 76 860 грн. Разом з тим, згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Всеукраїнська оціночна компанія» ринкова вартість нежитлової будівлі, зерноскладу-сімена, загальною площею 574,9 кв. м, розташованої за адресою: [ADDRESS] , станом на дату оцінку (20.02.2021 року) складає - 296 000 грн. Відповідно до п. 2 договору купівлі-продажу від 20.01.2021 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 80 продаж нежитлової будівлі, телятник, що знаходить за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 601,6 кв. м здійснено за 54 000 грн. Однак, згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Всеукраїнська оціночна компанія» ринкова вартість нежитлової будівлі, телятник, загальною площею 601,6 кв. м, розташованої за адресою: [ADDRESS] , станом на дату оцінку (20.02.2021 року) складає - 216 000 грн. Відповідно до п. 2 договору купівлі-продажу від 20.01.2021 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 81 продаж нежитлової будівлі, маслобойні, що знаходить за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 416,3 кв. м здійснено за 53 000 грн. При цьому, згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Всеукраїнська оціночна компанія» ринкова вартість нежитлової будівлі, маслобойні, загальною площею 416,3 кв. м, розташованої за адресою: [ADDRESS] станом на дату оцінку (20.02.2021 року) складає - 220 000 грн. Відповідно до п. 2 договору купівлі-продажу від 20.01.2021 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 82 продаж нежитлової будівлі, свинарник, що знаходить за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 947,5 кв. м здійснено за 75 000 грн. При цьому, згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Всеукраїнська оціночна компанія» ринкова вартість нежитлової будівлі, свинарнику, загальною площею 947,5 кв. м, розташованої за адресою: [ADDRESS] станом на дату оцінку (20.02.2021 року) складає - 285 000 грн. Також представник позивача зазначає, про відсутність реальної оплати за майно, згідно укладених договорів купівлі-продажу між ПП «Вересень» та [PERSON] . Згідно з матеріалами виконавчого провадження №73333879, а саме: відповіді Державної фіскальної служби України від 30.11.2023 року, у боржника ПП «ВЕРЕСЕНЬ» наявні відкриті рахунки у ПАТ «МТБ БАНК», ПАТ «Банк Восток», АТ «ОЩАДБАНК», АТ «ПРОКРЕДИТ БАНК», АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК». Представник позивача звернувся до суду з окремим клопотання про витребування інформації щодо надходження на банківські рахунки ПП «ВЕРЕСЕНЬ» у період з 20.01.2021 року по 30.12.2021 року грошових коштів від громадянина [PERSON] в рахунок оплати вартості нерухомого майна за відповідними договорами. Судом було задоволено клопотання представника позивача та витребувано відповідну інформацію. Так, згідно відповіді АТ «Райффайзен Банк» №81-15-9/5653-БТ від 06.05.2025 року повідомлено суд, що рух коштів по рахунку, що належить ПП «Вересень» за вказаний період з 21.01.2021 року по 30.12.2021 року не відбувався. АТ «Державний ощадний банк України відповіддю №46/12-11/52511/2025/ БТ від 06.05.2025 року повідомив суд, що на зазначені в ухвалі рахунки, які відкриті на ім`я ПП «Вересень» в установах АТ «Ощадбанк» за вказаний період часу кошти від громадянина [PERSON] не надходили. АТ «ПроКредит Банк» відповіддю №06-05-25/1/12/БТ від 06.05.2025 року повідомив суд, що в період з 21.01.2021 року по 30.12.2021 року по рахунках, належним ПП «Вересень» рух коштів не відбувався, кошти від [PERSON] не надходили. ПАТ «МТБ БАНК» відповіддю №00/2994-0/61.2.2-БТ від 07.05.2025 року повідомив суд, що на рахунки ПП «Вересень», які відкриті у ПАТ «МТБ БАНК» за період з 21.01.2021 року по 30.12.2021 року від фізичної особи [PERSON] кошти не надходили. ПАТ «Банк Восток» відповіддю №1659-БТ від 08.05.2025 року повідомив суд, що з 21.01.2021 року по 30.12.2021 на рахунки ПП «Вересень» не надходили грошові кошти від громадянина [PERSON] . Наведене дає підстави для висновку, що навіть ті суми, які були зазначені в договорах, як оплата за майно, фактично покупцем [PERSON] не були сплачені на користь продавця ПП «ВЕРЕСЕНЬ». Позивач, також наголошує, що спірні договори купівлі-продажу від 20.01.2021 року, укладені Продавцем - керівником ПП «ВЕРЕСЕНЬ» [PERSON] та Покупцем - громадянином [PERSON] , між якими ймовірно наявний родинний зв`язок. З пунктів 8 договорів купівлі-продажу від 20.01.2021 року, вбачається, що договори вчинені за згодою дружини засновника продавця [PERSON] - [PERSON] (дівоче прізвище якої, як відомо позивачу - [PERSON] ). У цій частині доводи представника позивача також підтверджується і витребуваними та оглянутими судом: повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00051370145 від 22.05.2025 року відносно [PERSON] , [INFO] ; повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00051383560 від 23.05.2025 року відносно [PERSON] , [INFO] ; повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00051384621 від 23.05.2025 року відносно [PERSON] , [INFO] та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00051407235 від 24.05.2025 року відносно [PERSON] , [INFO] . Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що об`єкти нерухомого майна відчужені ПП «ВЕРЕСЕНЬ» на користь [PERSON] , а саме: нежитлова будівля, телятник, загальною площею 601,6 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2273301551212); нежитлова будівля свинарник, загальною площею 947,5 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2273302551212); нежитлова будівля, маслобойня, загальною площею 416, 3 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2273302251212); нежитлова будівля, будинок механізатора, загальною площею 154, 3 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2273300451212); нежитлова будівля, зерносклад-сімена, загальною площею 574,9 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2273301051212) перебувають у складі статутного капіталу ТОВ «ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО» (Код ЄДРПОУ: 43519710) - власник майна. Державна реєстрація права власності вказаних об`єктів здійснена на підставі рішення ТОВ «ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО» про передачу майна, речових прав на майно як внесок (внесення майна до статутного (складеного) капіталу (статутного фонду), вступні, членські та цільові внески членів кооперативу тощо) № 04/23 від 14.04.2023 року та акту приймання-передачі між [PERSON] та ТОВ «ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО» від 14.04.2023 року. Разом з цим, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач [PERSON] входить до складу засновників ТОВ «ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО», що свідчить про те, що майно не повністю вибуло з-під контролю [PERSON] . З метою отримання копій документів на підставі яких, об`єкти нерухомого майна зареєстровані за ТОВ «ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО», представником позивача направлено адвокатський запит, за результатом розгляду якого отримано відповідь № 24/03/25-1 від 24.03.2025 року до якої ТОВ «ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО» долучено копію протоколу ТОВ «ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО» № 04/23 від 14.04.2023 року та копію акту приймання-передачі майна, що вносить до статутного капіталу ТОВ «ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО» від 14.04.2023 року. Так згідно акту приймання-передачі майна від 14.04.2023 року, що вноситься до статутного капіталу ТОВ «ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО» загальна вартість майна складає 116 600 гривень. Рішенням Господарського суду Одеської області від 25.06.2025 року у справі №916/1603/25 відмовлено у задоволенні позовних вимог Приватного підприємства ВЕРЕСЕНЬ до Товариства з обмеженою відповідальністю АГРО-ЗАХИСТ, Товариства з обмеженою відповідальністю МІЛАН-С про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги № 06/01/25-1 від 06.01.2025, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю АГРО-ЗАХИСТ та Товариством з обмеженою відповідальністю МІЛАН-С. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18 серпня 2025 року Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Вересень" на рішення Господарського суду Одеської області від 25.06.2025 у справі № 916/1603/25 залишено без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 25.06.2025 у справі № 916/1603/25 залишено без змін. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.11.2025 року касаційну скаргу Приватного підприємства "Вересень" залишено без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 25 червня 2025 року та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 18 серпня 2025 року у справі № 916/1603/25 залишено без змін. Згідно з частиною першою ст. 15, частини першою ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті З ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які мають право розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість. Частиною 3 статті 13 Цивільного кодексу України визначено, що не допускаються дії особи, які вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Тлумачення як статті З ЦК України загалом, так і пункту б статті З ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. Положення статей 16, 203, 215 ЦК України свідчать, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України). У постанові від 22.05.2024 року у справі 924/408/21 Верховний суд вказав, що правочини, які укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення. Обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, й це передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор має право розраховувати, що всі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора. Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимог іншої особи - стягувана за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора. Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається "про людське око", таким критеріям відповідати не може. Боржник, який відчужує майно (вчиняє інші дії, пов`язані зі зменшенням його платоспроможності) після виникнення у нього зобов`язання, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора. Правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом, спрямованим на недопущення (уникнення) задоволення вимог такого кредитора. Отже, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності з огляду на презумпцію фраудаторності правочину, вчиненого боржником на шкоду кредиторам. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.09.2022 у справі № 910/16579/20 навела такі висновки - фраудаторні правочини у цивілістичній доктрині - це правочини, які вчиняються сторонами з порушенням принципів доброчесності та з метою приховування боржником своїх активів від звернення на них стягнення окремими кредиторами за зобов`язаннями боржника, завдаючи тим самим шкоди цьому кредитору. У Цивільному кодексі України немає окремого визначення фраудаторних правочинів, їх ідентифікація досягається через застосування принципів (загальних засад) цивільного законодавства та меж здійснення цивільних прав. Спільною ознакою таких правочинів є вчинення сторонами дій з виведення майна боржника на третіх осіб з метою унеможливлення виконання боржником своїх зобов`язань перед кредиторами та з порушенням принципу добросовісності поведінки сторони у цивільних правовідносинах. Використання особою належного їй суб`єктивного права не для задоволення легітимних інтересів, а з метою заподіяння шкоди іншим учасникам цивільних правовідносин, задля приховування дійсного наміру сторін при вчиненні правочину є очевидним використанням приватноправового інструментарію всупереч його призначенню та за своєю суттю є "вживанням права на зло". За таких умов недійсність договору як приватноправова категорія є інструментом, який покликаний не допускати, або припиняти порушення цивільних прав та інтересів, або ж їх відновлювати. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/1126 8/16-ц (провадження N0 14-260цс19) зроблено висновок, що «укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України. [...] позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті З ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року у справі № 754/5841/17 (провадження № 61-17966св19) вказано, що «приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили. Про зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа (особи) «використовувала/ використовували право на зло»; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи /осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин). Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення (пункт 4 частини другої статті 16 ЦК України. Верховний Суд у постанові від 23.05.2023 у справі № 936/721/21 зазначив, що будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину. Боржник не є абсолютно вільним у обранні варіантів власної поведінки, його дії не повинні призводити до такого стану, у якому він ставатиме неплатоспроможним перед своїми кредиторами. В обранні варіанта добросовісної поведінки боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Тому усі боржники мають на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання надати справедливе та своєчасне задоволення прав та правомірних інтересів кредитора. Таким чином, суд погоджується з доводами позивача про те, що оспорювані правочини купівлі-продажу нерухомого майна від 20.01.2021 року, укладені між ПП ВЕРЕСЕНЬ та громадянином [PERSON] мають ознаки фраудаторності, оскільки правочини укладені в період, коли боржник вже мав невиконані фінансові зобов`язання перед ТОВ АГРО ЗАХИСТ; відчуження майна призвело до втрати платоспроможності боржника ПП ВЕРЕСЕНЬ та фактичного унеможливлення виконання судових рішень; майно відчужене за ціною, значно нижчою за ринкову вартість, що свідчить про відсутність економічної вигоди угоди та мету уникнення виконання зобов`язання перед кредиторами; правочини укладено між пов`язаними родинними зв`язками особами; отримана судом інформація на запити свідчить про відсутність надходження коштів на відкриті банківські рахунки боржника, що свідчить про відсутність реальної оплати за відчужуване майно. Способом захисту цивільних прав та інтересів Позивача може бути, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення (пункт 4 частини другої статті 16 ЦК України). У спірних правовідносинах ефективним способом захисту права/інтересу кредитора за вимогою про повернення сторін в первісний стан, тобто відновлення становища яке існувало до порушення (пункт 4 частини другої статті 16 ЦК України), є повернення відповідного майна боржнику і для такого повернення оспорювання наступних правочинів (реєстраційних дій) щодо цього майна не вимагається (постанова Верховного суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.05.2022 року у № 643/15604/17). Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно з ч. 2 вказаної статті, якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Тлумачення положень ст. 216 ЦК України свідчить, що слід відмежовувати правові наслідки недійсності правочину і правові наслідки виконання недійсного правочину; до правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Окрім цього якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною; правові наслідки виконання двостороннього недійсного правочину охоплюють собою двосторонню реституцію; законом можуть бути встановлені особливі умови застосування наслідків визначених в статті 216 ЦК або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Отже, наслідками недійсності правочину є поновлення сторін у початковому становищі (двостороння реституція), тобто взаємне повернення переданого за недійсним правочином, яке може застосовуватися лише тоді, коли майно, передане за правочином, залишається у його сторони. Згідно висновків Верховного суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладених в постанові від 18.05.2022 року у № 643/15604/17 у спірних правовідносинах ефективним способом захисту права/інтересу кредитора за вимогою про повернення сторін в первісний стан, тобто відновлення становища яке існувало до порушення (пункт 4 частини другої статті 16 ЦК України), є повернення відповідного майна боржнику і для такого повернення оспорювання наступних правочинів (реєстраційних дій) щодо цього майна не вимагається. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18) зроблено висновок, що «недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим». Згідно висновків Верховного суду, викладених у постанові від 22.05.2024 року у праві № 924/408/21: укладаючи фраудаторний правочин, боржник свідомо бажає настання правових наслідків у вигляді вибуття відповідного майна з його володіння. Набувач такого майна, який безпосередньо пов`язаний з боржником або з інших обставин не міг не знати про фраудаторний характер правочину, є недобросовісним набувачем. У постанові Верховного суду від 18.05.2022 року № 643/15604/17 належним та ефективним способом захисту інтересів Позивача, як кредитора - є повернення відповідного майна боржнику і для такого повернення оспорювання наступних правочинів (реєстраційних дій) щодо цього майна не вимагається. Водночас наявність у власника права на витребування майна залежить передусім від того, на якій підставі чи за її відсутності набувач заволодів спірним майном і, відповідно, чи є такий набувач добросовісним, а також від того, як саме майно вибуло з володіння власника чи особи, якій власник передав це майно у володіння, адже коло підстав, за яких власник має право витребувати майно від добросовісного набувача, є обмеженим. Таким чином, для витребування майна у поточного власника ТОВ ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО необхідно встановити чи є такий набувач добросовісним. Остання судова практика Верховного суду (зокрема постанова ВС від 22.05.2024 року у справі № 924/408/21) свідчить про необхідність з`ясовувати обставини добросовісності/недобросовісності останнього набувача). Суд погоджується з доводами представника позивача у тій частині, що з огляду на те, що ТОВ ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО отримало майно у власність в якості внеску у статутний капітал його засновником [PERSON] , який внаслідок цього отримав корпоративні переваги, то в цьому випадку ТОВ ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО не є добросовісним набувачем, оскільки товариство та його засновник є пов`язаними особами і майно не вибуло з повного контролю особи, яка придбала його за фраудаторним правочином. ТОВ «Вересень АГРОПРО» не обгрунтувало, яким чином витребування з його володіння спірного нерухомого майна, призведе до порушення прав як товариства так і його учасників. Заподіяні збитки внаслідок проведених ремонтних робіт ТОВ «ВЕРЕСЕНЬ АГРОПРО» по поліпшенні стану спірних об`єктів, зокрема капітальний ремонт кровлі, що збільшило первісну (балансову) вартість спірних об`єктів на 832 677 грн. 10 коп., про що представник зазначає у відзиві можуть бути компенсовані за рахунок осіб, через, неправомірні дії яких, такі були заподіяні. Доводи представника відповідача ТОВ «Вересень АГРОПРО» у тій частині, що спірна будівля свинарника в будь-якому разі не може бути повернута ПП «Вересень», оскільки знищена вогнем не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, так як Акт про пожежу від 22.07.2025 року складений Березівським районним управлінням ДСНС України жодним чином не підтверджує зниження будівлі свинарника, натомість в акті зазначено про знищення трави, сміття та чагарників на площі 1 га, двох невикористовуваних споруд сільськогосподарського призначення. За змістом постанови Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 523/17429/20 необхідно розмежовувати конкурсне оспорювання та позаконкурсне оспорювання фраудаторних правочинів; недійсність фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні має гарантувати інтереси кредитора (кредиторів) "через можливість доступу до майна боржника", навіть і того, що знаходиться в інших осіб; метою позаконкурсного оспорювання є повернення майна боржнику задля звернення на них стягнення, тобто, щоб кредитор опинився в тому положенні, яке він мав до вчинення фраудаторного правочину. Метою позаконкурсного оспорювання є повернення майна боржнику задля звернення на них стягнення, тобто, щоб кредитор опинився в тому положенні, яке він мав до вчинення фраудаторного правочину. Належним способом є відновлення становища яке існувало до порушення (пункт 4 частини другої статті 16 ЦК України), і для повернення майна боржнику оспорювання наступних правочинів (реєстраційних дій) щодо цього майна не вимагається (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2023 року в справі № 161/12564/21 (провадження № 61-10546св22). Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення (пункт 4 частини другої статті 16 ЦК України). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року в справі №754/5841/17 (провадження №61-17966св19) зазначено, що: «очевидно, що учасники цивільних відносин (сторони договору купівлі-продажу від 26 червня 2018 року частки у праві спільної часткової власності на квартиру) «вживали право на зло», оскільки цивільно - правовий інструментарій (договір купівлі-продажу від 26 червня 2018 року) використовувався учасниками для унеможливлення звернення стягнення на частку ОСОБА 1 і зумовив для неї настання таких негативних наслідків. Обраний ОСОБА 1 спосіб захисту (відновлення становища яке існувало до порушення, шляхом повернення частки в праві спільної часткової власності ОСОБА 2) передбачений пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України та є ефективним для захисту її порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах». При задоволенні позовних вимог про скасування державної реєстрації та відновлення становища шляхом визнання частки в праві спільної часткової власності на квартиру, суди не звернули, що: метою позаконкурсного оспорювання є повернення майна боржнику задля звернення на них стягнення, тобто, щоб кредитор опинився в тому положенні, яке він мав до вчинення фраудаторного правочину; належним способом є відновлення становища яке існувало до порушення (пункт 4 частини другої статті 16 ЦК України), і для повернення майна боржнику оспорювання наступних правочинів (реєстраційних дій) щодо цього майна не вимагається. Тому судові рішення в частині задоволених позовних вимог позовних вимог про скасування державної реєстрації та відновлення становища шляхом визнання 1/2 частки в праві спільної часткової власності на квартиру належить скасувати з ухваленням в цій частині нового рішення про відновлення становища, яке існувало до порушення, шляхом повернення частки у праві спільної часткової власності на квартиру [PERSON] (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року у справі №643/15604/17 (провадження №61-3068св21). Відповідно до сталої позиції Верховного Суду недійсність фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні має гарантувати інтереси кредитора (кредиторів) «через можливість доступу до майна боржника», навіть і того, що знаходиться в інших осіб. Метою позаконкурсного оспорювання є повернення майна боржнику задля звернення на нього стягнення, тобто, щоб кредитор опинився в тому положенні, яке він мав до вчинення фраудаторного правочину (постанови Верховного Суду від 05 квітня 2023 року в справі №523/17429/20, 31 січня 2024 року в справі № 355/91/22). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) зроблено висновок, що: «позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України». Тобто, Велика Палата Верховного Суду у справі № 369/11268/16-ц сформулювала підхід, за яким допускається кваліфікація фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні як: фіктивного (стаття 234 ЦК України); такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті 3, 13 ЦК України); такого, що порушує публічний порядок (частини перша та друга статті 228 ЦК України). Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. До обставин, які дозволяють кваліфікувати безоплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору зокрема, відноситься: безоплатність договору; момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, дружина чи колишня дружина боржника, чоловік чи колишній чоловік боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа). Правочини за участю боржника, які допомагають реалізувати цю мету, мають ознаки фраудаторності, незалежно від того, чи такий правочин є двостороннім (одностороннім) чи багатостороннім (у якому буде задіяно низку учасників, об`єднаних єдиною неправомірною метою). Для класифікації правочину як фраудаторного має значення фактична участь боржника у ньому як одного з учасників вольових дій, направлених на виведення майна боржника з метою незадоволення вимог одного або декількох його кредиторів у легальній судовій процедурі (п.10.42. постанови Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №910/16579/20). Верховний Суд у постанові від 05 січня 2024 року у справі № 761/40240/21 зауважив, що: недійсність фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні має гарантувати інтереси кредитора (кредиторів) «через можливість доступу до майна боржника», навіть і того, що знаходиться в інших осіб. Метою позаконкурсного оспорювання є повернення майна боржнику задля звернення на них стягнення, тобто, щоб кредитор опинився в тому положенні, яке він мав до вчинення фраудаторного правочину; в практиці касаційного суду допускається кваліфікація фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні як фіктивного (стаття 234 ЦК України) чи такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті 3, 13 ЦК України). Одна й інша підстави для кваліфікації правочину як фраудаторного побудовані законодавцем за моделлю оспорюваного правочину. Тобто, оспорення правочину має відбуватися за ініціативою кредитора як заінтересованої особи шляхом пред`явлення позовної вимоги про визнання правочину недійсним (позов про оспорювання правочину, ресцисорний позов); кваліфікація правочину як фіктивного виключається, якщо на виконання оспорюваного правочину було передано майно чи відбувся перехід прав; натомість для кваліфікації фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні як такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті 3, 13 ЦК України) не має значення, що на виконання оспорюваного правочину було передано майно чи відбувся перехід прав. Важливим для кваліфікації такого правочину як фраудаторного є те, що внаслідок його вчинення відбувається, зокрема, унеможливлення звернення стягнення на майно боржника чи зменшується обсяг його майна; очевидно, що одночасна кваліфікація оспорюваного фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні як фіктивного (стаття 234 ЦК України) і такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті 3, 13 ЦК України) не допускається. Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, відображеної зокрема в постановах від 14 січня 2020 року у справі № 489/5148/18, 27 квітня 2023 року у справі № 461/4033/20 правочин, учинений боржником у період настання в нього зобов`язання щодо погашення заборгованості перед кредитором, унаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину (правочину, вчиненого боржником на шкоду кредитору). Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно з частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Встановивши, що договори купівлі-продажу спрямовані на перехід права власності на нерухоме майно з метою приховання майна від виконання в майбутньому рішення суду про стягнення грошових коштів, обґрунтованим є висновок про визнання оспорюваних правочинів недійсними на підставі статті 234 ЦК України. Такий висновок зроблений Касаційним цивільним судом Верховного Суду 15 березня 2021 року у справі № 754/14704/19-ц. Боржник, який відчужує майно (вчиняє інші дії, пов`язані зі зменшенням його платоспроможності) після виникнення у нього зобов`язання, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора. Отже, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності з огляду на презумпцію фраудаторності правочину, вчиненого боржником на шкоду кредиторам. Вирішуючи питання про наявність підстав для визнання недійсними правочинів внаслідок укладення договорів купівлі-продажу, зміст яких суперечить ЦК України, суд враховує, що: 1) на момент укладення спірних договорів купівлі-продажу відповідач ПП «Вересень» мав невиконані грошові зобов`язання перед кредитором; 2) відчуження майна призвело до втрати платоспроможності боржника ПП Вересень та фактичного унеможливлення виконання судового рішення; 3) майно відчужене за ціною, значно нижчою за ринкову вартість; 4) правочини укладено між пов`язаними родинними зв`язками особами; 5) відсутність надходження коштів на відкриті банківські рахунки боржника, що свідчить про відсутність реальної оплати за відчужуване майно. На переконання суду сукупність наведених обставин доводить той факт, що відповідач ПП «Вересень» діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки відчуження належного йому майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення кредитором на його майно як боржника. Такі дії відповідачів, вказують на те, що укладення між відповідачами спірних правочинів не направлене на реальне настання правових наслідків, які обумовлені договорами купівлі-продажу, а здійснені з метою фіктивного переходу права власності на спірні будівлі з метою уникнення виконання рішенням суду. Представник ПП «Вересень» зазначає, що позивачем не надано доказів неможливості задоволення його вимог інакшим способом, крім як за рахунок вищеперерахованого спірного майна, однак і самим ПП «Вересень» не надано доказів наявності на балансі іншого майна (коштів), за рахунок яких можливо було б здійснити погашення заборгованості шляхом його реалізації в межах примусового виконання судового рішення. Аналогічні доводи відповідача [PERSON] про те, що після укладення оспорюваних договорів ПП «Вересень» мало у власності інше нерухоме майно та активи, за рахунок яких могло бути виконані зобов`язання, які виникли з договорів поставки, також не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Доводи відповідача [PERSON] про те, що оспорювані договори укладено до моменту набуття позивачем права вимоги за договорами поставки і останній не був позбавлений можливості моніторити господарську та фінансову діяльність ПП «Вересень», жодним чином не впливають на заявлені позивачем вимоги та встановлені за результатом розгляду справи обставини. Суд зазначає, що укладення спірних договорів не відповідає пункту 6 частини 1 статті 3 та частинам 3, 6 статті 13 Цивільного кодексу України, оскільки вони вчинені всупереч принципу добросовісності та внаслідок зловживання правом власності на шкоду кредитору. Відповідно до частини третьої ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що оспорювані договори купівлі-продажу було вчинено саме з метою невиконання рішення суду та уникнення звернення стягнення у рахунок погашення боргу, а тому є фіктивними і підлягають визнанню недійсним на підставі ст. 234 ЦК України з відновленням становища, яке існувало до порушення, шляхом повернення нерухомого майна у власність боржника ПП «ВЕРЕСЕНЬ». Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір у розмірі 25330,00 грн., тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір у рівних частинах, по 8443,33 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved