Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" звернулося з позовом до суду про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором №4561039 від 16.04.2024 у розмірі 54565,00 грн, в якому також просить стягнути з відповідача судові витрати у справі - сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що 16.04.2024 між ТОВ Лінеура Україна та [PERSON] в електронній формі укладено договір про надання споживчого кредиту № 4561039, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 6600,00 грн., строком на 360 днів. З метою збільшення суми кредиту 16.04.2024 сторони уклали додатковий договір. Сума кредиту, яка надається згідно з додатковим договором 1400,00 грн. 14.11.2024 між ТОВ Лінеура Україна та ТОВ ФК Кредит-Капітал укладено договір факторингу № 14/11/2024, відповідно до умов якого ТОВ ФК Кредит-Капітал набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ Лінеура Україна, зокрема і до [PERSON] за кредитним договором № 4561039 від 16.04.2024. Відповідач [PERSON] не виконує свої зобов`язання за договором, тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 54565,00 грн., які складаються з 8000,00 грн. за тілом кредиту, 42565,00 грн. за відсотками та 4000,00 грн. штрафу. 24.11.2025 ухвалою судді відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказавши про відсутність заперечень проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до поштового повідомлення копію ухвали про відкриття провадження у справі отримав 02.12.2025, однак у визначений йому строк відзиву на позов або інших клопотань до суду не подав. З урахуванням положень ст.ст. 128, 223, 280 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 16.04.2024 між ТОВ Лінеура Україна та [PERSON] в електронній формі укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4561039, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 6600,00 грн., строком на 360 днів, до 10.04.2025, тип процентної ставки фіксована, стандартна процентна ставка становить 2,5 % в день (а.с. зворот 17-26). 16.04.2024 сторони уклали додатковий договір до договору № 4561039. Сума кредиту, яка надається згідно з додатковим договором 1400,00 грн. Також додатковим договором викладено п. 1.2 договору № 4561039 в новій редакції, відповідно до якої сума кредиту (загальний розмір) складає 8000 грн. (а.с. 31-32). Також відповідачем в електронній формі підписано паспорти споживчого кредиту до договору (а.с. 15-17, 28-30). Відповідно до довідки про ідентифікацію договір № 4561039 від 16.04.2024 відповідачем [PERSON] підписано за допомогою одноразового ідентифікатора "63903", додатковий договір «627689», номер телефону, на який направлено ідентифікатор - 380669881284 (зворот а.с. 33). Згідно листа АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-251127/79569-БТ від 30.11.2025 на картку, емітовану на ім`я [PERSON] , 16.04.2024 зараховано кошти в сумі 6600,00 грн. та 1400,00 грн. З розрахунку заборгованості за договором № 4561039 від 16.04.2024, складеного ТОВ «Лінеура Україна», вбачається, що станом на 14.11.2024 заборгованість [PERSON] становить 54565 грн., з яких 8000 грн. - за тілом кредиту, 42565 грн. - проценти за користування кредитом, 4000 грн. штрафні санкції (а.с. зворот 35-39). 14.11.2024 між ТОВ Лінеура Україна та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладено договір факторингу № 14/11/2024, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло права вимоги до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості) (а.с. 40-46). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до вищезгаданого Договору факторингу ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло право грошової вимоги за договором №4561039 від 16.04.2024 до відповідача [PERSON] у загальній сумі 54565,00 грн., з яких 8000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 42565,00 грн. заборгованість за відсотками, 4000,00 грн. заборгованість по штрафам, пені (а.с. 47). Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. Згідно ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України договір укладається у письмовій формі. Статтею 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується ЗУ "Про електронну комерцію" (далі - Закон). Згідно зі ст.12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не дотримався взятих за договором №4561039 від 16.04.2024 зобов`язань, тому суд приходить до висновку про стягнення з нього на користь ТОВ ФК Кредит-Капітал заборгованості за тілом кредиту в сумі 8000,00 грн, а відтак у цій частині позов підлягає задоволенню. Щодо нарахування відсотків, то суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно ч. 3 ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до п.11 ч. 1 ст.1 ЗУ "Про споживче кредитування" (далі - Закон №1734-VIII) споживчий кредит (кредит) - це грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно спірного договору метою отримання кредиту є споживчі (особисті) потреби, отже до вказаних правовідносин застосовуються вимоги Закону №1734-VIII, яким визначаються загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. 22.11.2023 прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" №3498-ІХ, що набрав чинності 24.12.2023, яким внесено зміни до ст. 8 Закону №1734-VIII, та доповнено вказану статтю ч. 5, відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %. Договір про надання фінансового кредиту № 4561039 між Лінеура Україна та [PERSON] укладено 16.04.2024, тобто після внесення зазначених змін до Закону № 1734-VIII, отже розмір процентної ставки за вказаним договором не може бути більшим ніж 1 %. При цьому суд бере до уваги, що відповідно до п.17 Розділу ІV "Прикінцеві та перехідні положення" ЗУ №1734-VIII тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів -2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Водночас за одночасної чинності (дії) двох різних норм закону, які регулюють одні й ті самі правовідносини, враховуючи, що спірний договір укладено після набрання чинності змін до ЗУ № 1734-VIII, суд застосовує найбільш сприятливу для особи норму, з огляду на принцип верховенства права та ст. 3 Конституції України, відповідно до якої утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. За таких обставин судом встановлені підстави для проведення власного розрахунку заборгованості зі сплати процентів за кредитним договором, а саме: - сума боргу за процентами за договором № 4561039 становить 28800,00 грн. (8000/100х1х360). Щодо стягнення з відповідача нарахованих сум штрафних санкцій по кредитному договору, суд зазначає наступне. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Пунктом 6.4 договору № 4561039 передбачено, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом товариство має право нарахувати, а відповідач зобов`язаний на вимогу товариства сплатити штраф у розмірі 25 % від суми невиконаного та/або неналежно виконання зобов`язання на кожен 7 день кожного факту невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання. У випадку встановлених законодавством України мораторіїв (заборон/обмежень) на нарахування штрафних санкцій штраф протягом періоду дії такого мораторія (заборони) не нараховується та відповідачем не сплачується. Разом з тим, згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідним договором, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і триває донині. Враховуючи, що штрафні санкції за невиконання [PERSON] , зобов`язань за кредитним договором нараховані у період дії воєнного стану, що суперечить положенням пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відсутні підстави для їх стягнення з відповідача. Таким чином з відповідача підлягає стягненню заборгованість за основною сумою боргу - 8000,00 грн., 28800,00 грн. - за відсотками, а в загальній сумі 36800 грн. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. В той же час, вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. не відповідає критерію розумності, не є співмірною з ціною позову, виконаним об`ємом та складністю спору, який не є складним та розглядається в порядку спрощеного провадження, у зв`язку з чим суд вважає за доцільне зменшити вказані витрати до 2000,00 грн., що відповідатиме критерію співмірності та справедливості таких витрат. Такі критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (справа Схід/Захід Альянс Лімітед проти України, заява № 19336/04). Вказане взаємоузгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відсоток задоволеності позовних вимог складає 67,44 %, тому з відповідача на користь ТОВ ФК "Кредит-Капітал підлягає стягненню судовий збір за подання позову в розмірі 1633,67 грн (2422,40 грн * 67,44 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial