Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з цим позовом та вказав, що відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3550435, [PERSON] є власником об`єкту нерухомого майна, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Також, представник позивача вказує, що відповідач є споживачем послуг з розподілу природного газу по об`єкту, розташованому за адресою: [ADDRESS] , який підключений до газорозподільних систем та обліковується за особовим рахунком № [NUMBER] . Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» - Позивач є надавачем послуг з розподілу природного газу на підставі ліцензії, виданої постановою НКРЕКП від 26 грудня 2022 року № 1839 «Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ «Газорозподільні мережі України» зі змінами, внесеними постановою НКРЕКП № 1769 від 29 вересня 2023 р. «Про внесення змін до додатка до постанови НКРЕКП від 26 грудня 2022 року № 1839 та врегулювання питань щодо провадження ТОВ «Газорозподільні мережі України» діяльності з розподілу природного газу». Представник позивача зазначає, що за адресою вищезазначеного об`єкту нерухомого майна, який обліковується за особовим рахунком № [NUMBER] , періодично знімаються показання лічильника газу, що зафіксовано в реєстрі зняття показань лічильника газу, а саме: 04 грудня 2023 року показники склали 15048 м3, 03 травня 2024 року - показання лічильника газу склали 16399 м3, 13 вересня 2024 року - показання лічильника газу склали 16416 м3 та 27 грудня 2024 року - показання лічильника газу склали 16614 м3, що підтверджується підписом відповідача, що свідчить про фактичне споживання Відповідачем природного газу. Відповідач належним чином не виконує умови Типового договору розподілу природного газу, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за період з 01 жовтня 2023 року по 30 квітня 2025 року в розмірі 4381,95 грн., які представник позивача і просить стягнути з [PERSON] . Також, представник позивача просить стягнути з відповідача 346,39 грн. індекс інфляції за весь час прострочення оплати послуг з розподілу природного газу; 79,95 грн. 3 % річних від простроченої суми, а також 2422,40 грн. судового збору. Відповідач з позовними вимогами не погоджується, вважає їх необґрунтованими, безпідставними. Дії позивача є такими, що порушують його права і свободи, що гарантовані Конституцією України та є спробою шахрайським шляхом заволодіти його коштами. Не звертався до позивача з проханням здійснювати йому продаж товарів, виконувати роботи або надавати послуги. Згідно заяви просить справу розглядати без його участі. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3550435, [PERSON] є власником об`єкту нерухомого майна, що розташований за адресою: [ADDRESS] . ТОВ «Газорозподільні мережі України», здійснює діяльність з розподілу природного газу та діє на підставі Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1379/27824. Відповідач є споживачем послуг з розподілу природного газу по об`єкту, розташованому за адресою: [ADDRESS] , який підключений до газорозподільних систем та обліковується за особовим рахунком № [NUMBER] . Відповідно до рахунку заборгованості відповідач [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] , за надані послуги з розподілу природного газу за період з 01 жовтня 2023 року по 30 квітня 2025 року заборгував суму у розмірі 4381,95 грн. Таким чином, судом встановлено, що відповідач користується послугами, які надаються Дніпропетровською філією Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України». Відповідно до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належить: 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Частиною 2 ст. 6 ЦК України, передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідач неналежним чином не виконує свої зобов`язання, порушує умови договору, несвоєчасно та не в повному обсязі здійснює оплату за розподіл природного газу. Оплату за розподіл природного газу в строк, встановлений договором, відповідач не сплатив, внаслідок чого утворилась заборгованість перед замовником за розподіл природного газу в сумі 4381,95 грн. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що позивач належним чином виконував взяті на себе зобов`язання здійснюючи розподіл природного газу до домоволодіння відповідача, власником якого є [PERSON] . Відповідач в свою чергу порушив взяті на себе зобов`язання з оплати послуг розподілу природного газу, не здійснюючи систематичну оплату наданих послуг. В зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість за розподіл природного газу в сумі 4381,95 грн. Також встановлено, що 24 грудня 2024 року Криничанським районним судом за заявою Дніпропетровської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги розподілу природного газу у розмірі 2997,66 грн. та судовий збір у розмірі 242,24 грн. Ухвалою Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2025 року було скасовано вищезазначений судовий наказ. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є, показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів. Відповідно до ст. 77-78 ЦПК України, суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з оплати за послуги з розподілу природного газу. Водночас, суд вважає необгрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь також суми заборгованості за інфляційне збільшення та 3% річних. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 17 березня 2022 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15 березня 2022 р., яким, зокрема, було внесено зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України та доповнено його пунктом 18, що встановлює нові правила звільнення позичальника від відповідальності в разі прострочення виконання ним своїх зобов`язань. Так, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи вище зазначене, вимога позивача про стягнення 346,39 грн. індексу інфляції та 79,95 грн. 3 % річних, задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в повному обсязі оскільки судом хоч і ухвалюється рішення про часткове задоволення позовних вимог, але судовий збір сплачений позивачем при поданні позовної заяви в мінімальному розмірі.

Outcome: partial