Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Короткий виклад обставин справи Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № СL-317241 у розмірі 137468,70 грн. та судові витрати. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.06.2021 [PERSON] уклала з АТ «Кредобанк» кредитний договір №CL-317241, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 126000 грн. на строк до 09.06.2023 зі сплатою 29,99% річних. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 27.08.2025 заборгованість за кредитним договором становить 137468,70 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 75129,41 грн.; сума заборгованість за відсотками 62339,29 грн. З метою досудового, добровільного врегулювання спору 06 червня 2025 року на адресу [PERSON] направлено Досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань. Дану вимоги залишено відповідачем без реагування. Процесуальні дії по справі, заяви сторін Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.01.2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті, про що повідомлено сторін. Представник позивача у судове засідання 16.02.2026 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотань про відкладення даного судового засідання на адресу суду не надходило. При цьому, 14.01.2026 представник позивача подав заяву про розгляд даної справи за відсутності представника АТ «Кредобанк», просить позов задовольнити в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач у судове засідання 16.02.2026 повторно не з`явилася, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, шляхом направлення судової повістки та смс-повідомлення на її номер телефону вказаний в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності та відзиву не подавала. Так, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження, позовна заява з додатками та повістки, які повернулись з відміткою «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що 08.06.2021 [PERSON] звернулася до АТ «КРЕДОБАНК» із анкетою-заявою №CL-317241 на отримання готівкового кредиту. 10.06.2021 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №CL-317241, згідно з яким банком позичальнику надано кредит в сумі 126000,00 грн. на строк 24 місяці терміном до 09.06.2023 зі сплатою 29,99% річних. Відповідно до п.2.5 Кредитного договору банк відкрив [PERSON] позичковий рахунок для обліку виданих кредитних коштів № [NUMBER] . Відповідачем 10.06.2021 також підписано паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено основні умови кредитування, тип кредиту, сума, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення 13.07.2022 року АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №CL-317241, згідно з яким сторони погодили змінити порядок погашення позичальником заборгованості за кредитним договором шляхом підписання нового графіку платежів, якого позичальник зобов`язується неухильно дотримуватися, при цьому сторони погодили, що за кредитним договором встановлюється термін повернення кредиту до 09.06.2024 року. Позивач виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується копією меморіальних ордерів №31947141 від 10.06.2021, №31947139 від 10.06.2021, №31947091 від 10.06.2021, №31947137 від 10.06.2021 кредитні кошти на загальну суму 126000,00 грн., а також випискою по особовим рахункам з 10.06.2021 по 27.08.2025. Згідно з наданими банком розрахунками заборгованість [PERSON] за кредитним договором №CL-317241 від 10.06.2021 від станом на 27.08.2025 становить 137468,70 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 75129,41 грн.; сума заборгованість за відсотками 62339,29 грн. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Позиція суду та оцінка доводів Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. З матеріалів справи вбачається, що 10.06.2021 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №CL-317241, та 13.07.2022 року АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №CL-317241. Позивач виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується копією меморіальних ордерів №31947141 від 10.06.2021, №31947139 від 10.06.2021, №31947091 від 10.06.2021, №31947137 від 10.06.2021 кредитні кошти на загальну суму 126000,00 грн., а також випискою по особовим рахункам з 10.06.2021 по 27.08.2025. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки (пункти 1 та 3 частини 1статті 611 ЦК України). Згідно з ч. ч. 1, 2ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що загалом заборгованість за кредитним договором №CL-317241 від 10.06.2021 станом на 27.08.2025 становить 137468,70 грн., що підтверджується доданою позивачем розрахунком заборгованості та випискою по особовим рахункам. Окрім основного боргу в розмірі 75129,41 грн. позивач просить стягнути заборгованість за процентами в розмірі 62339,29, що також відображено у вказаній вище вказаному розрахунку заборгованості, виписці по особовим рахункам, та передбачені умовами вказаного кредитного договору. Будь-яких інших доказів щодо відсутності заборгованості чи її наявність у іншому розмірів відповідачем суду надано не було. У відповідності до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно положень ч.1, ч.2 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). На підтвердження вимог в частині стягнення процентів, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, крім самого розрахунку заборгованості за кредитним договором надано суду кредитний договір, паспорт споживчого кредиту, додатковий договір до кредитного договору №1, та в яких міститься інформація щодо процентної ставки. Оскільки сторонами було обумовлено у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, тому ці умови кредитування вважаються узгодженими сторонами та мають виконуватись позичальником належним чином. Враховуючи наведене, а також те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «КРЕДОБАНК» не повернуті, [PERSON] односторонньо порушила взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №CL-317241 від 10.06.2021 року, та відповідно до вимог ст.ст. 1048, 1049 ЦК України позикодавець вправі вимагати повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, згідно умов договору. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог АТ «КРЕДОБАНК» та стягнення заборгованості за кредитним договором №CL-317241 від 10.06.2021 в розмірі 137468,70 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 75129,41 грн.; сума заборгованість за відсотками 62339,29 грн. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved