Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

03.01.2024 року представник позивача Крюкова М.В., яка діє на підставі електронного ордеру серії АС №1075167 від 20.12.2023 (а.с.42), звернулася шляхом використання підсистеми "Електронний суд", до суду із зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за електронним договором №4461852 про надання споживчого кредиту від 14.07.2021 року, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. В обґрунтування позову представник посилається на те, що 14.07.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 4461852 про надання споживчого кредиту за умовами якого відповідачу надано кредит на суму 13 000 грн на строк 30 днів, дата повернення кредиту 13.08.2021. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання виконало, надало відповідачу кредит в сумі 13 000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , зі сплатою стандартної процентної ставки 1,90% в день. Відповідач у встановлений договором строк свої зобов`язання не виконала, не сплачувала необхідні платежі, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору в зв`язку з чим договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль. 21.06.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія«ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було укладено Договір факторингу №21-06/2022, відповідно до якого ТОВ «ФК«ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло прав нового кредитора до відповідача за кредитним договором. Станом на дату звернення позивача до суду борг відповідача за кредитним договором становить 42 604,14 гривень та складається з тіла кредиту 12 989,20 грн. та 29 614,94 грн. нараховані позивачем проценти, які ТОВ «ФК«ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (назву змінено на ТОВ «Фінансова компанія Фінтраст Капітал») просить стягнути з відповідача разом з витратами по сплаті судового збору та витратами на правову допомогу. Ухвалою судді Висоцького С.О. від 08.01.2024 року відкрито провадження по справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі. 10.04.2024 року відповідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, було визначено суддю Раца В.А. для розгляду справи, та ухвалою судді Раца В.А. прийнято справу до провадження на стадії судового розгляду (першого судового засідання). Ухвалою судді від 18.03.2025 року скасовано заочне рішення та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі. 27.03.2025 року до суду надійшов відзив представника відповідача Чаленко І.Д., який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 06 листопада 2024 року за реєстровим номером 6853 строком дії до 06 листопада 2027 року (а.с.103), в якому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відзив обґрунтовує тим, що у [PERSON] відсутні з первісним кредитором взагалі будь-які відносини, на погашення кредиту не здійснено жодного платежу. Позивачем нараховано відсотки за весь період включно до моменту звернення до суду. Кредитний договір укладено 14.07.2021 року терміном на 30 днів, тому строк кредитування сплинув 14.08.2021 року. Щодо сплати відсоткової ставки в розмірі 693,50%, посилається на практику ВС КЦС у справі №487/7824/15-ц постанова від 06.03.2018 року, що відповідно до п.5 ч.3 ЗУ «Про захист прав споживачів» продавець не повинен включати у договори умови, які є несправедливими, а саме умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50% вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Довідка надана позивачем на підтвердження видачі кредитних коштів не може бути доказом, так як не є первинним документом. Розрахунок заборгованості при цьому, не є належним та допустимим доказом наявності цивільно-правових відносин між сторонами у справі, оскільки по суті є калькуляцією. Окрім цього наданий позивачем паспорт кредиту підпису позичальника не містить. Також зважаючи на те, що ЗУ «про електронно-цифровий підпис» 07.11.2018 року втратив чинність, не уявляється за можливе взагалі визначити порядок та підстави підтвердження виникнення правовідносин між сторонами оскільки, в даному випадку на підтвердження отримання відповідачем оферти, не підлягає застосуванню і ЗУ «Про електронну комерцію» адже, згідно ч.2 ст.1 зазначеного закону, Дія цього Закону не поширюється на правочини, якщо однією із сторін є фізична особа, яка не зареєстрована як фізична особа-підприємець. Пояснення позивачем відсутності в його розпорядження первинних документів не переданням останніх первісним кредитором при укладанні договору факторингу, не можна вважати поважною причиною адже первинний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються. При цьому відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав (а.с.97-101). 01.04.2025 року від представника позивача Крюкової М.В. через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якій представник повідомила про зміну назва позивача з ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на ТОВ «Фінансова компанія Фінтраст Капітал». У відповіді представник спростовує посилання представника відповідача на не укладання договору у зв`язку з відсутністю нормативно правової бази, а саме через втрату чинності ЗУ «Про електронно-цифровий підпис» ї не можливістю застосування норм ЗУ «Про електронну комерцію». Крім того як зазначає представник відповідачем на підтвердження укладення кредитного договору було здійснено платежі часткову оплату на рахунок Кредитора, що підтверджується карткою обліку договору, що була надана до позову та відповідними квитанціями. Представник зазначає, що переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання Кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера. Кредитні кошти перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію, так як первісний кредитор «Авентус Україна» не є банківською установою. Щодо нарахованих процентів, то підписуючи договір, позичальник погоджується на укладання договору саме такого змісту, що фактично нівелює усі доводи стосовно невідповідності умов договору без достатніх на це доказів. (а.с.113-120). Разом з відповіддю представником надано клопотання про витребування доказів, що містять банківську таємницю. Ухвалою суду від 08.05.2025 року клопотання про витребування доказів було задоволено, а також було змінено назву позивача з «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на ТОВ «Фінансова компанія Фінтраст Капітал» (а.с.154-156). Витребувана судом інформація надійшла до суду 01.07.2025 року (а.с.161). 15.12.2025 від представника відповідача Чаленка І.Д. надійшли додаткові пояснення, в яких він посилається, що відповідь банківської установи на запит суду не є первинними бухгалтерськими документами, він не містить даних щодо власника банківської картки, тому вважає не доведеним факт перерахування коштів (а.с.177-178). Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача Крюкова М.В., яка здійснює свої повноваження на підставі довіреності, подала 12.12.2025 до суду, шляхом використання системи "Електронний суд", заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с.172). Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася, її представник Чаленко І.Д., який здійснює повноваження на підставі довіреності надав перед судовим засіданням 19.02.2026 року заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача. Позовні вимоги не визнав з підставі викладених у поданих заявах по суті (а.с.180). Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст .4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі ст. 81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо укладання електронного Договору №4461852 про надання споживчого кредиту. Судом встановлено, що 14.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний договір № 4461852 про надання споживчого кредиту. Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 13 000,00 гривень (п.1.3. Кредитного договору), зі сплатою стандартної процентної ставка становить 1,90 %. Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту 13.08.2021 року вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. (п.1.4. Кредитного договору) (а.с.23-27). ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало їй кредит в сумі 13 000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Відповідно до п.1.5.1 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автоматична пролонгація, відповідно до п.4.3 договору. В пункті 1.5.2 кредитного договору зазначено, що знижена процентна ставка 0,57 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживачу в межах строку, визначеного в п.1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою Споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, Споживач як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, у зв`язку з цим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту, але в будь - якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п.1.4 Договору, а у випадку пролонгації (не включно), буде перераховано за знижкою процентною ставкою. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджених наказом №53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених на їх сайті: https://creditplus.ua/ru/documents, який був підписаний відповідачем у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А798265». Отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів в сумі 13 000,00 грн. на платіжну карту № [NUMBER] підтверджується довідкою за вих.№2047 від 29.06.2022 про перерахування коштів, що свідчить про виконання ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» взятих на себе за кредитним договором зобов`язань (а.с.16). Кошти на рахунок відповідача було перераховано ТОВ «ФК «Контрактовий дім» на підставі договору №087/20-П про надання послуг з переказу платежів від 08 липня 2020 року укладеного між ТОВ «ФК «Контрактовий дім» та ТОВ «Авентус Україна» (а.с.46). Отримання відповідачем коштів у розмірі 13 000,00 грн. 14.07.2021 року також підтверджується відповіддю АТ КБ «Приватбанк» за вих.№20.1.0.0/7-250617/97159-БТ від 21.06.2025 року, з якої встановлено, що на ім`я [PERSON] в Банку емітовано карту № [NUMBER] на яку й було здійснено переказ коштів (а.с.161). 13.08.2021 року відповідач [PERSON] свої зобов`язання щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала та не уклала угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у зв`язку з чим, у відповідності до п.4.3 кредитного договору, такий було автоматично пролонговано, а строк користування кредитом продовжено на 90 календарних днів зі стандартною процентною ставкою 1,90% на день. Відповідно до картки обліку Договору за період з 14.07.2021 до 20.06.2022 відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №4461852 від 14.07.2021 розмір якої складає 42 604,14 гривень, з яких: 12 989,20 грн. тіло кредиту та 29 614,94 грн. нараховані проценти (а.с.43-44). Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В порядку ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно з ч.6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону. Ст.ст.3, 12 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено: якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. У справі №561/77/19 від 16.12.2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст. 639 ЦК України.) Абз. 2 ч.2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі». Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 р. у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 7 жовтня 2020 р. у справі №127/33824/19. Таким чином, електронна форма договору прирівнюється до письмової, проте з певними особливостями щодо укладення таких договорів. Сторони вільні обрати форму правочину, в тому числі електронну. Тож електронний договір не може бути визнаний недійсним виключно через те, що він має електронну форму. За ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства чи за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Зазвичай електронні кредитні договори підписуються за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, Так, на підтвердження укладання Договору №4461852 про надання споживчого кредиту (далі - Кредитний договір) з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі (додаток до позовної заяви №4), який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «A798265», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі Кредитний договір. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 р. дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет- магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». А тому, в нашому випадку, підписання Відповідачем шляхом зазначення одноразового ідентифікатора відповідає вимогам чинного законодавства. Подібна правова позиція міститься і у постанові Верховного Суду у справі №127/33824/19 від 07.10.2020 р., проте у цій справі мова йшла про відсутність відображення електронного підпису на договорі та відсутність доказів отримання такого підпису позичальником: «Без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі». У постанові Верховного Суду від 29.01.2021 року у справі №922/51/20 був сформульований правовий висновок, відповідно до якого учасник справи на обґрунтування своїх вимог і заперечень має право подати суду електронний доказ у таких формах: оригінал; електронна копія, засвідчена електронним цифровим підписом; паперова копія, посвідчена в порядку, передбаченому законом. Крім того, Відповідачем на підтвердження укладення кредитного було здійснено платежі - часткову оплату на рахунок Кредитора, що підтверджується карткою обліку договору, що була надана до позову (а.с.43-44), а саме 25.07.2021 року відповідачем здійснено платіж в розмірі 900,00 грн., з яких 10,80 грн. в рахунок погашення тіла кредиту та 889,20 грн. в рахунок погашення оплати процентів. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №127/23910/14-ц від 23.12.2020 року: «Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу». Внесення грошових коштів на рахунок кредитодавця є визнання ним боргу (відповідно до зазначеної позиції Верховного Суду), що, у свою чергу, фактично прирівнюється до підтвердження волевиявлення учасника справи на укладення договору. Адже без волевиявлення не існувало б потреби сплачувати заборгованість. З огляду на викладене, волевиявлення позичальника може підтверджуватись як підписанням договору, так і його діями (заповнення формуляра (заявки) на отримання кредиту, часткова або повна сплата заборгованості тощо). Наведені правові позиції Верховного Суду ґрунтуються на презумпції свободи договору, тобто сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства. Підписуючи договір, позичальник погоджується на укладання договору саме такого змісту, що фактично нівелює усі доводи стосовно невідповідності умов договору без достатніх на це доказів. Варто зазначити, що відповідач, оформлюючи кредитний договір заходить на Веб-сайт ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» https://www.creditplus.ua, реєструється та створює електронний кабінет, в якому йому надходить текст Кредитного договору та де він має змогу ознайомитись з Правилами, Паспортом споживчого кредиту (додається до позовної заяви), інформацією передбаченою частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом тощо. Таким чином, Відповідач має примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту. Доступ до особистого кабінету клієнта має тільки Відповідач. Крім того, перед тим як підписувати кредитний договір Відповідач мав змогу ознайомитись із текстом кредитного договору і уже після чого підписати його. На підтвердження надаємо відео прикладу процедури оформлення заявки-онлайн. На доданому відео детально продемонстровано яким чином відбувається заповнення клієнтом онлайн-заявки, ідентифікації та верифікації, а також укладення договору(відео прикладу процедури оформлення заявки-онлайн). А тому 14.07.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний Договір про надання споживчого кредиту. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 13 000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором, заборгованість відповідача склала 42 604,14 грн. відповідно до наданого стороною позивача розрахунку. Свого розрахунку заборгованості сторона відповідача не надала. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Щодо укладання договору факторингу та відступлення права вимоги 21.06.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №21-06/2022, згідно з умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги за кредитним договором № 4461852 від 14.07.2021 року (а.с.37-41). Судом встановлено, що відповідно до наданої копії рішення № 251124/1 від 25.11.2024 року єдиний учасник, який володіє 100% часткою в статутному капіталі Товариства, [PERSON] одноособово вирішила змінити назву з ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на «ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». Дані зміни зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, про що свідчить надана копія витягу з даного реєстру. 21.06.2022 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (на той час зміна назви позивача ще не відбулась) повідомило відповідача [PERSON] про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором електронним листом на електронну пошту відповідача, яка зазначена ним у договорі про надання споживчого кредиту (а.с.22). Згідно з п.1.2 Договору Факторингу права Вимоги щодо конкретного боржника переходять до Фактора (Позивача) з моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників, після чого Фактор (Позивач) стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно його заборгованості. Отже, до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного договору факторингу №21-06/2022 від 21.06.2022 року, акту прийому-передачі реєстру боржників (а.с.33), витягу з реєстру боржників, перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №4461852 від 14.07.2021 року в загальному розмірі 42 604,12 грн. (а.с.21). Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В порядку ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» наділено правом грошової вимоги до [PERSON] , а ТОВ «Авентус Україна» таке право втратило. Щодо нарахованих процентів. Слід зазначити, що статтями 1054, 1055 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Слід наголосити, що кожна кредитна справа має свої ознаки та характеристики, які її відрізняють. Так, у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі №910/1238/17 касаційний суд, формуючи практику, дійшов такого висновку: «Проценти за користування кредитом проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами - проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування». Тобто після закінчення строку дії кредитного договору або у разі пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування штрафних санкцій можливе не на підставі умов договору, а на підставі ст. 625 ЦК України (3% річних). Велика Палата Верховного Суду дійшла до вказаного висновку з тих мотивів, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, тобто виключається одночасне застосування ст. 1048 та ст. 625 ЦК України. Підписуючи договір, позичальник погоджується на укладання договору саме такого змісту, що фактично нівелює усі доводи стосовно невідповідності умов договору без достатніх на це доказів. У даному випадку сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку, нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Тому посилання представника відповідача про неправомірне нарахування відсотків не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пункт 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України зазначає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про відшкодування позивачеві понесених витрат на правову допомогу в загальній сумі 10 000 грн. суд виходить з такого. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню з відповідача понесені судові витрати за сплачений судовий збір у розмірі 2147,20 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн., які підтверджені наданим Договором № 07/07-2022 про надання правової допомоги від 07.07.2022 року (а.с.35-36), звітом про надання правової допомоги від 26.12.2023 (а.с.28), рахунком на оплату по замовленню № 26/12 від 26.12.2023 (а.с.15). На підставі викладеного,

Outcome: approved