Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - кімнатою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що є користувачем кімнати за адресою: [ADDRESS] . Відповідач у справі є сином позивачки, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Посилаючись на те, що відповідач за місцем своєї реєстрації не проживає з травня 2017 року, не сплачує комунальних платежів, особистих речей в квартирі не має, позивачка просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 11.12.2025 року відкрито провадження у даній справі і її розгляд був призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копія даної ухвали разом із позовом та доданими до нього матеріалами була направлена відповідачу, та роз`яснено його право на подання відзиву та заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач своїм правом на подання відзиву та заперечень не скористався, тому суд розглядає справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Із наявної в матеріалах справи копії ордеру № 1344 від 15.01.2003 року вбачається, що [PERSON] на сім`ю із 2 осіб (вона та її син - відповідач у справі) надано право на заняття житлової площі у гуртожитку по [ADDRESS] . Відповідно до Витягу про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за № 19.04-06/57337/2025 від 03.10.2025 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] . Згідно акту про непроживання № 5 ОСББ "Металургів 28" відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з травня 2017 року. Позивачка вказує, що реєстрація відповідача у зазначеній кімнаті обмежує її права у користуванні та розпорядженні майном, оскільки позивачка повинна сплачувати додаткові кошти за комунальні послуги та позбавлена можливості в подальшому приватизувати вказане майно. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" № 2 від 12.04.1985 року, у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.08.2021 року у справі № 521/5887/17 (провадження № 61-7894св20) зроблено висновок, що: "аналіз норм статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням за одночасної наявності двох умов: непроживання особи в житловому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин на це. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Вичерпного переліку поважних причин непроживання в житловому приміщенні законодавством не встановлено, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує в кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи і правил ЦПК України щодо оцінки доказів". Відповідно до ст. 18 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється: 1) за заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), поданою у паперовій формі такою особою, її законним представником або представником; 2) за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. Зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) особи за заявою співвласника житла в порядку, передбаченому пунктом 2 частини першої цієї статті, здійснюється за згодою іншого співвласника житла, яка надається особисто або через представника. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до п. 2 ч. 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 265 від 07.02.2022, зняття із задекларованого/за реєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується). З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки надані позивачкою докази у своїй сукупності вказують на те, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, оскільки без поважних причин не користується ним понад шість місяців, не сплачуює комунальних послуг, тобто втратив інтерес до квартири. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved