Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що 14.02.2013 зареєстрував шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Велятинської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом № 2. Від шлюбу сторони мають 2 дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Вказує що з початку 2024 року відносини сторін поступово погіршились, сторони мали різні погляди на шлюб та сім`ю та втратили почуття любові та поваги. З червня 2024 року шлюбно-сімейні відносини припинились, спільного господарства сторони не ведуть, позивач змінив місце проживання та переїхав проживати окремо, у подальшому був мобілізований до ЗСУ. Вказує, що шлюб носить формальний характер, його збереження та примирення з відповідачем неможливі, сім`я фактично розпалась. Тому просив розірвати шлюб між сторонами, розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та за відсутності позивача. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 14 січня 2026 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача [PERSON] відзив на позов не надходив, про дату та час судового засідання відповідач була повідомлена належним чином, заяв та клопотань не надсилала. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого повторно 16.12.2025 Хустським відділом ВДРАЦС у Хустському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14 лютого 2013 року у виконавчому комітеті Велятинської сільської ради Хустського району Закарпатської області, про складено відповідний актовий запис № 2. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З?ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Отже, враховуючи викладене, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Щодо застосування правового висновку, викладеного у п. 100-112 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2025 у справі № 754/947/22 суд зазначає, що у даній постанові Верховний Суд зробив висновок про вирішення питання про зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України у разі участі у справі у військовослужбовця, однак вказаний висновок не може бути застосований до даних правовідносин, оскільки належних доказів того, що позивач є військовослужбовцем ЗСУ, як він про це стверджує у позові, суду не надано. На підставі ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування його витрат по сплаті судового збору 1211,20 грн.

Outcome: approved