Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Позиція позивача та відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Представник позивача адвокат Павелко Р.С., діючи в інтересах своєї довірительки [PERSON] , за допомогою підсистеми "Електронний суд" 12.01.2026 звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та клопотанням про витребування інформації з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби про перетин кордону України [PERSON] за період з 01.01.2020 по теперішній час. На обґрунтування позову зазначив, що позивачка [PERSON] є дочкою відповідача [PERSON] та наразі навчається на першому курсі денної форми навчання у Державному торговельно-економічному універсистеті, термін навчання - до червня 2029 року. Мати позивачки добровільно надає їй матеріальну допомогу у зв`язку із продовженням навчання, батько такої допомоги не надає, хоча може і зобов`язаний це робити. Позивачка є студенткою денної форми навчання, у зв`язку із чим не має можливості працювати та отримувати дохід у вигляді заробітної плати, щоб забезпечувати власні потреби. Відповідач [PERSON] наразі перебуває у Федеративній Республіці Німеччині, де офіційно працевлаштований та працює водієм далекобійником, має стабільний високий рівень доходу, тобто має можливість надавати дочці матеріальну допомогу у вигляді аліментів. Прохає суд стягнути з відповідача аліменти на користь та утримання позивачки у зв`язку із продовженням нею навчання у твердій грошовій сумі 15000,00 грн щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення нею 23-річного віку або припинення навчання та судові витрати. Згідно з протоколом авторозподілу справи між суддями від 12.01.2026 вказану справу передано для розгляду судді Старокожку В.П. 14.01.2026 у справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Копію ухвали про відкриття провадження від 14.01.2026 за адресою реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] отримано ним чи його довіреною особою 20.01.2026, що підтверджується відповідним рекомендованим поштовим повідомленням. 27.01.2026 на виконання ухвали суду про витребування інформації надійшла відповідь з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби про перетин кордону України [PERSON] . 02.02.2026 представник відповідача [PERSON] надала до канцелярії суду відзив на позов, у якому вказала, що відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнає частково, а саме прохає визначити розмір аліментів, який підлягає стягненню із нього на користь та утримання позивачки - 2000,00 грн щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення нею 23-річного віку або припинення навчання. Позицію відповідача обгрунтовує тим, що останній наразі перебуває у складних життєвих обставинах, тимчасово не працює, не має стабільного доходу, оскільки підприємство, у якому він працював, збанкрутувало, тому її довіритель не має можливості отримати довідку про доходи. Твердження позивачки про те, що [PERSON] у Республіці Німеччина працює далекобійником, не відповідає дійсності та на підтвердження цього нею не надано жодних доказів. Позивачка не зверталася до відповідача щодо сплати аліментів у добровільному порядку, не підтримує з ним зв`язку. Відповідач вважає, що з урахуванням умов навчання, яке наразі переважно проводиться у дистанційній формі, позивачка має самостійно піклуватися про свої потреби, оскільки є повнолітньою, та поєднувати навчання та підробіток. Також вказав, що він 28.08.2021 уклав шлюб із [PERSON] . Від попереднього шлюбу його дружина має дочку [PERSON] , 2013 року народження, яка також перебуває на його утриманні. Дружина не працює, оскільки здійснює догляд за малолітньою дитиною [PERSON] , 2022 року народження, яка народилася у цьому шлюбі. Тобто на утриманні відповідача фактично перебувають дружина та двоє малолітніх дітей. Відповідь на відзив до суду не надходила. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані письмові докази, суд доходить висновку, що за результатами судового розгляду має бути ухвалене рішення, яким вимоги позивачки підлягають задоволенню частково з таких підстав. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є батьком повнолітньої позивачки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями паспортів сторін - відповідно серії [NUMBER] та № 007870461, довідки платників податків, свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] . Позивачка наразі є студенткою 1 курсу денної контрактної форми навчання факультету фінансів та обліку Державного торговельно-економічного університету, термін навчання до червня 2029 року, що підтверджується копіями довідки цього навчального закладу № 369/25 від 26.11.2025 та договору про навчання у ДТЕУ від 06.08.2025. Відповідач до досягнення позивачкою повноліття сплачував аліменти на її утримання на підставі рішення суду та виконавчого листа від 18.05.2017 в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів (справа № 548/574/17). Після досягнення нею повноліття він, як стверджує позивачка, в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, хоча йому відомо, що дочка продовжує навчатися. Матеріальну допомогу позивачці надає виключно мати [PERSON] , яка, зокрема, здійснює оплату вартості її навчання та проживання у гуртожитку університету у м. Києві, що підтверджується копіями платіжних інструкцій від 05.08.2025 та 26.08.2025. Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби 27.01.2026 надіслав до суду інформацію про перетин кордону України відповідачем [PERSON] за період з 01.01.2020 по 17.01.2024 на виконання ухвали суду про витребування інформації. З цього повідомлення вбачається, що [PERSON] , [INFO] , 17.01.2024 здійснив виїзд за межі України (пункт пропуску "Угринів". Даних про його повернення на територію України немає. Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , 28.08.2021 зареєстрував шлюб із [PERSON] , [INFO] . У цьому шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] . Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 23.01.2026 [PERSON] за період з січня 2024 року по листопад 2025 року, дохід останнього від отримання додаткового блага становить 103,37 грн, джерело доходу - АТ "Універсал банк". Позивачка прохає стягнути із відповідача на свою користь аліменти у зв`язку із продовженням нею навчання у твердій грошовій сумі 15000,00 грн щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення 23-річного віку або припинення навчання. Відповідач, як вбачається із відзиву на позов, позовні вимоги визнав частково, а саме щодо визнання розміру аліментів в сумі 2000,00 грн щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення позивачкою віку 23 роки або припинення навчання. Норми права, застосовані судом. У силу ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений і своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. 179, 199, 200, 201 СК України). Стаття 179 СК України визначає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з положеннями ст. 200 ЦК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відтак з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів судом суд має враховуваим визначені у частині дев`ятій статті 7 СК України загальні засади регулювання сімейних відносин, а саме: справедливість, добросовісність і розумність. Мотивована оцінка аргументів сторін. Судом встановлено, що відповідач є батьком повнолітньої позивачки, яка продовжує навчання та є студенткою денної контрактної форми навчання ВНЗ і потребує матеріальної допомоги. Мати позивачки допомагає їй матеріально, зокрема сплачує вартість навчання та проживання у гуртожитку, відповідачем не було надано доказів на підтвердження обставин його участі в утриманні вже повнолітньої дитини. Судом встановлено також, що відповідач [PERSON] з 17.01.2024 перебуває за межами України (країна перебування невідома). Доказів сплати ним аліментів на користь та утримання інших осіб суду не надано. Також останній, стверджуючи про відсутність доходів у період з січня 2024 року по листопад 2025 року надав суду інформацію щодо джерел доходу в Україні, однак, як це зазначено вище, він проживає за кордоном. За твердженням останнього, він не працює, має на утриманні трьох осіб - дочку [PERSON] , 2022 року народження та дружину [PERSON] , 1991 року народження, а також дочку дружини [PERSON] , 2013 року народження, проте доказів цього (довідки про склад сім`ї, їхнє спільне проживання, відсутність доходів у членів сім`ї) суду також не надано. Той факт, що дружина відповідача не працює, оскільки доглядає малолітню дочку [PERSON] , яка наразі вже досягла трирічного віку, не підтверджено доказами. Наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами підтверджується потреба позивачки у матеріальній допомозі батька у зв`язку з продовженням навчання. Доказів відсутності у відповідача можливості надавати допомогу своїй повнолітній дочці на час її навчання матеріали справи не містять. Отже, суд доходить висновку, що позивачка продовжує навчатися та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатною особою, зобов`язаний та має можливість утримувати її, тому із нього слід проводити стягнення аліментів на користь та утримання повнолітньої дочки, адже обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. Щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню, суд вважає за необхідне зазначити таке. Стороною позивачки не надано доказів перебування відповідача саме у Федеративній Республіці Німеччина, як і того, що він офіційно працевлаштований, має високий стабільний дохід та працює водієм далекобійником. Відповідач ці факти заперечив у відзиві на позов. Однак, до доводів останнього, що на його утриманні перебувають три особи, тому аліменти слід визначити саме у розмірі 2000,00 грн щомісячно, суд ставить критично, оскільки факт перебування на утриманні інших осіб (доказів чого суду відповідачем не надано) не виключає його обов`язку як батька надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині, яка її потребує у зв`язку із навчанням, у розмірі, що є достатнім та належним. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини п`ята, шоста статті 81 ЦПК України). На час ухвалення рішення повнолітня позивачка продовжує навчання на денній платній формі та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги з боку батька, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням, харчуванням, лікуванням, придбанням одягу та взуття тощо. Такі витрати для забезпечення життєдіяльності дитини є беззаперечними, оскільки для власного існування та навчання будь-яка людина повинна повноцінно харчуватися, купувати одяг та взуття, ліки, засоби гігієни та миючі засоби, а це потребує відповідних коштів. Оскільки [PERSON] , навчаючись на денній формі навчання, позбавлена можливості працювати, будь-якого іншого самостійного доходу не має, у батьків наявний обов`язок утримувати її на період навчання та досягнення ним 23 - річного віку. З урахуванням вищенаведеного, розміру прожиткового мінімуму, встановленого в Україні станом на 2026 рік для особи 18 років, потреб позивачки як студентки під час навчання у ВНЗ, суд вважає, що розмір аліментів, який є реальним і дає змогу підтримати позивачку відповідачем для забезпечення її життєдіяльності має становити 5000,00 грн щомісячно. Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки у вказаному розмірі, судом враховані вищенаведені обставини, а також те, що [PERSON] є особою працездатного віку, має можливість працювати, отримувати дохід, з матеріалів справи не вбачається даних про незадовільний стан його здоров`я чи наявність інших істотних обставин, які б перешкоджали йому у виконанні батьківських обов`язків щодо його повнолітньої дочки у повному обсязі. За таких обставин, з урахуванням всіх наданих сторонами доказів, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивачки, яка продовжує навчання, аліменти у твердій грошовій сумі 5000,00 грн щомісячно, що на переконання суду буде максимально відповідати принципам розумності та справедливості, оскільки має, з одного боку, забезпечити повнолітній дочці можливість отримання від батька належного матеріального утримання на період навчання, з іншого - забезпечити реалізацію обов`язку батька на належному рівні утримувати її. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення у цій справі у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України ''Про судовий збір'' від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Зважаючи на викладене, з огляду на задоволення позовних вимог частково, суд доходить висновку про стягнення з відповідача судового збору на користь держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 221,64 грн. Питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалося судом, оскільки стороною позивачки не надано доказів їх понесення. На підставі викладеного і

Outcome: partial