Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

16 грудня 2025 року до Вараського міського суду Рівненської області надійшла позовна заява, в якій ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за Кредитним договором №CL-177777 від 14.03.2029 року в загальному розмірі 78 882,81 грн. та стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та понесені витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позову зазначає, що 14.03.2019 Акціонерне товариство «Кредобанк» (далі - АТ «Кредобанк») та [PERSON] уклали кредитний договір № CL-177777, на підставі якого відповідач отримав на зазначений у договорі рахунок кредит в розмірі 50 000 грн на умовах строковості, платності, зворотності. За умовами кредитного договору відповідач зобов`язувався повертати кредит щомісячними платежами, сплачувати проценти та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. 25.06.2021 року між АТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» укладений договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами № 250621/1, відповідно до якого права вимоги за кредитним договором № CL-177777 від 25.06.2021 перейшли до позивача. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем кредитних зобов`язань, позивач просив стягнути заявлену суму заборгованості, а також 2422,40 грн судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Пояснила, що дійсно укладала кредитний договір з АТ "Кредобанк" та отримала кредит у сумі 50 тис. грн. Також поЯснила, що у зв`язку з реєстрацією шлюбу у 2020 році змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] підтримала позицію відповідача щодо повного визнання цивільного позову. Суд встановив, що 14.03.2019 [PERSON] подала анкету-заяву № CL-177777 на отримання кредиту, в якій зазначила свої анкетні дані, та уклала з АТ «Кредобанк» кредитний договір № CL-177777, згідно з яким відповідачу був наданий кредит у сумі 50 000 гривень на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання. Відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах договору. Сума кредиту 50 000 грн, дата видачі кредиту 14.03.2019, строк кредитування 60 місяців терміном до 13.03.2024 (пункти 2.1, 2.2, 2.3 договору). Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 52,99% річних. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360». Згідно з пунктами 6.2, 6.3 Кредитного договору, позичальник здійснює погашення заборгованості відповідно до графіку, та здійснює 36 щомісячних платежів по 1888 грн щомісячно. Позичальник щомісячно здійснює повернення суми заборгованості за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом, у вигляді рівних ануїтетних платежів. АТ «Кредобанк» виконало зобов`язання за договором № CL-177777 від 14.03.2019, перерахувавши [PERSON] кошти у розмірі 50 000 гривень, що підтверджено меморіальним ордером №14696098 від 14.03.2019. 25.06.2021 між АТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» укладений договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами №250621/1, у відповідності до умов якого права вимоги за Кредитним договором № CL-177777 від 14.03.2019 перейшли до нового кредитора ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції». Загальна сума заборгованості відповідача на дату відступлення права вимоги становить 78 882,81 грн, з яких 40 541,49 грн основного боргу та 38 341,32 грн процентів за користування кредитом. 14.07.2025 ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» скерувало відповідачу [PERSON] повідомлення-вимогу про погашення заборгованості, яке відповідач залишив без реагування. Згідно зі ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України та статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України). Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За змістом частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. В силу статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Як передбачено частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України), позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). Суд встановив, що відповідач [PERSON] , власноручно підписавши кредитний договір № CL-177777 від 14.03.2019, погодилася на запропоновані умови кредитування і скористалася кредитом, який був перерахований на її рахунок. Предметом даного позову є стягнення новим кредитором заборгованості за договором споживчого кредиту. У відповідності до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють. Відповідно до статті 1077ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За матеріалами справи суд встановив, що позивач ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» на підставі Договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами №250621/1, укладеного 25.06.2021 з АТ «Кредобанк», набув право вимоги за кредитним договором № CL-177777, укладеним 14.03.2019 між [PERSON] та АТ «Кредобанк». Тому позивач підтвердив право вимагати стягнення заборгованості із відповідача. Відповідно до наданих позивачем розрахунків за [PERSON] рахується заборгованість за кредитним договором № CL-177777 в загальному розмірі 78882,81 гривень. Вказана заборгованість виникла перед первісним позичальником, позивач додаткових нарахувань не здійснював. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала повністю. Відповідно до вимог частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК). Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідач доказів належного виконання кредитних зобов`язань чи контррозрахунок заборгованості не надав, тому позов належить задовольнити в повному обсязі. У частині першій статті 141ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з частиною першою статті 141ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає сплаті судовий збір в розмірі 2422,40 грн, сплачений за ставкою 0,8 за подання позову за допомогою підсистеми «Електронний суд». Щодо позовних вимог в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11 832,42 грн, суд звертає увагу на таке. Згідно з ч. 2 та ч. 4 ст. 137 ЦПК України,за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 по справі №826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до вимог статей 12,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем заявлено до стягнення 11 832,42 грн витрат на правничу допомогу. На підтвердження витрат наданий Договір №07/102021 про надання правової допомоги від 07.10.2021, укладений між Адвокатським об`єднанням «Смарт Лекс» та позивачем ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції». За змістом договору (п.3.6) підставою для відшкодування фактичних витрат є Звіт, до якого долучаються документи на підтвердження розміру фактичних витрат. В матеріалах справи Звіт фактичних витрат відсутній, а тому суд позбавлений можливості визначити перелік послуг, який міг бути наданий адвокатом клієнту в межах супроводу цієї справи, а також розмір та порядок розрахунку гонорару адвоката. Відсутність зазначених доказів не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо обсягу повноважень адвоката та розміру адвокатського гонорару. Відтак, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved