Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Правові позиції сторін Директор ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» звернулася до Яворівського районного суду Львівської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 5408, 00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач покликається на те, що 14.05.2024 між ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та [PERSON] на підставі електронної заяви відповідача про видачу кредиту від 14.05.2024 укладено кредитний договір №374776, згідно з умовами якого позивач прийняв на себе зобов`язання надати відповідачу в кредит грошові кошти в розмірі 9000,00 грн, а відповідач прийняв на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, позивачу відповідно до умов, зазначених у кредитному договорі. Укладення кредитного договору в електронній формі було здійснено з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Доступ до інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства клієнт отримує після реєстрації, шляхом створення особистого кабінету в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, в ході якої здійснюється також верифікація та ідентифікація клієнта, верифікація його документів та банківської картки, а також номера мобільного телефону. Так, в процесі укладення кредитного договору, відповідач пройшла усі етапи верифікації, в тому числі надала власне фото з паспортом в руках та фото документів. 14.05.2024 відповідачем в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства було підписано одноразовим електронним ідентифікатором та направлено позивачу заяву на укладення кредитного договору. 14.05.2024 відповідачем підписано Кредитний договір шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Станом на 14.05.2024 у відповідача була наявна заборгованість за попереднім кредитом у розмірі 5860,97 грн. Після укладення кредитного договору №674776 до нього було укладено Додаткову угоду №1, відповідно до якої сторони погодили, що сума грошових коштів у розмірі 5860,97 спрямовується на погашення заборгованості позичальника за рефінансовим договором автоматично під час видачі Кредитодавцем суми кредиту, без проведення додаткових розрахунків між Сторонами, а після погашення заборгованості за рефінансованим договором, фактично отримана позичальником сума грошових коштів складає 3139,03 грн. Таким чином, з урахуванням Додаткової угоди №1 до кредитного договору №374776 від 14.05.2024, 9000,00 грн були розподілені наступним чином: 5860,97 грн були зараховані в рахунок погашення попереднього кредитного договору, а 3139,03 грн. були отримані відповідачем на платіжну картку, вказану відповідачем в особистому кабінеті в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства. 14.05.2024 позивачем було перераховано на рахунки відповідача кошти в розмірі 3139,03 грн. Згідно кредитного договору, сума боргу становить 15408,00 грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором виконала частково, та здійснила погашення заборгованості на загальну суму 10000,00 грн. Таким чином, станом на момент подання позовної заяви, у відповідача наявна заборгованість за кредитним договором №374776 від 14.05.2024 у загальному розмірі 5408,00 грн, з яких 5382,90 грн заборгованість з повернення сум кредиту та 25,10 грн. сума процентів за користування кредитом. У зв`язку із наведеним, просить позов задовольнити Відповідач відзиву на позовну заяву не подала. Заяви, клопотання учасників справи. Представник позивача в судове засідання не прибув, однак 16.02.2026 скерував через систему «Електронний суд» клопотання, в якому просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином повідомлялася, що підтверджується рекомендованим повідомлення про виклик в судове засідання, та оголошенням про виклик особи в судове засідання, розміщеного на сайті суду. Відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до п.4 ч.8 ст. 128 КПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідач [PERSON] про причини неявки в судові засідання не повідомила, відзиву на позов не подала. Процесуальні дії в справі Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 01.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 19.01.2026. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 19.01.2026, у зв`язку із неявкою відповідача, розгляд справи відкладено. Згідно з ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 19.02.2026, є дата складення повного судового рішення 23.02.2026. Фактичні обставини справи, встановлені судом 14.05.2024 [PERSON] надіслала до ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» заяву на видачу кредиту, яка підписана відповідачем шляхом накладення одноразового ідентифікатора mxfg799t/. Відповідно до даної заяви, позивач надіслав [PERSON] пропозицію укласти електронний кредитний договір (оферту), а в подальшому між сторонами укладено кредитний договір №374776 від 14.05.2024. Відповідно до даного договору, відповідачу надано кредит у розмірі 9000,00 грн. Загальна вартість кредиту для позичальника на дату укладення цього договору становить 15408,00 та складається із загального розміру кредиту 9000,00 грн та загальних витрат за кредитом 6408,00 грн. Реальна річна процента ставка за кредитом є фіксованою та становить 2797,19 %. 14.05.2024 між ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №374776 від 14.05.2024, відповідно до якої сторони домовились внести зміни до п.3 Договору та викласти його в наступній редакції: Кредитодавець надає позичальнику в кредит грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі 9000,00 грн. на особисті потреби та з метою погашення заборгованості позичальника перед кредитодавцем за кредитним договором №370789 від 08.03.2024, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, Кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у Договорі. Сторони погодили, що сума грошових коштів у розмірі 5860,97 грн спрямовується на погашення заборгованості Позичальника за рефінансовим договором автоматично під час видачі Кредитодавцем суми кредиту, без проведення додаткових розрахунків між Сторонами, а після погашення заборгованості за рефінансовим договором, фактично отримана Позичальником сума грошових коштів складає 3139,03. Згідно довідки №7/17204 від 29.10.2025, ТОВ «Фінансова Компанія «Контрактовий дім» вбачається, що 14.05.2024 було успішно зараховано грошові кошти на рахунки відповідача у розмірі 3139,03 грн. Номер транзакції 1408295658. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 29.10.2025 у [PERSON] наявна заборгованість за кредитним договором №374776 в загальному розмірі 5408,00 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 5382,90 грн та за відсотками за користування кредитом в розмірі 25,10 грн. Мотиви та оцінка суду Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу положень частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема із договорів. Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями частини 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з приписами статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Статтею 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля його сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, у якому містяться елементи різних договорів ( змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до норм статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначає Закон України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується у порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Цією статтею зазначеного Закону установлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ (частина сьома, дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частинами 1 та 2 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст.ст.526, 530, 610 ЦК України та ч.1 ст.612 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Судом встановлено, що 14.05.2024 між ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та [PERSON] за допомогою Веб-сайту було укладено Договір про надання кредиту №374776, який підписано позичальником електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити позичальник у межах строку кредитування за користування кредитними коштами (ст.1048 ЦК України). Кредитор належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором №374776 від 14.05.2024, надавши відповідачу кредитні кошти на загальну суму 9000,00 грн. Натомість, відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, в результаті чого у неї утворилась заборгованість. З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання договору кредиту. Кредитор належним чином виконав свої обов`язки по наданню кредиту, а відповідач отримав кредитні кошти, але належним чином не виконував свої обов`язки за договором. Даних про належне виконання відповідачем умов кредитного договору, суду не надано. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі. Розподіл судових витрат між сторонами: Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено 3028,00 судового збору. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved