Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

16 лютого 2026 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України її бабці [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що [INFO] у селі Раденськ Олешківського району Херсонської області померла її бабця [PERSON] , [INFO] . На даний час с.Раденськ Олешківського району Херсонської області є тимчасово окупованою територією з 24.02.2022, а тому отримати свідоцтво про смерть в порядку, визначеному законодавством України, немає можливості. Встановлення факту смерті бабці необхідне для реєстрації смерті особи згідно законодавства України та для врегулювання юридичних наслідків смерті фізичної особи. Просить встановити факт того, що громадянка України [PERSON] , [INFO] , місце народження: с.Раденськ Цюрупинського району Херсонської області, Україна, померла [INFO] в с.Раденськ Олешківського району Херсонської області, Україна, у віці 83 років. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 16.02.2026 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд. Заявник [PERSON] вимоги заяви підтримала в повному обсязі, просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа в електронний кабінет. Суд, заслухавши заявника, дослідивши матеріали поданої заяви у справі, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Відповідно до ст.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» «Відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення». Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно із ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] є онукою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження та одруження. Також судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у с.Раденськ Олешківського району Херсонської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 14 жовтня 2025 року органом реєстрації актів цивільного стану окупаційної адміністрації, фотографіями померлої [PERSON] . Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до роз`яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Згідно з вимогами ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як передбачено ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази, які заявник повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення заяви чи відмови у її задоволенні, повинні бути виключно належними та допустимими. Відповідно до ст.8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45, Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republicof Moldova and Russia, 23.02.2016), в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, суд приходить до висновку, що факт смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на тимчасово окупованій території України за адресою: с.Раденськ Олешківського району Херсонської області, Україна, у віці 83 років, є доведеним та підлягає встановленню. При цьому суд бере до уваги ті обставини, що можливість збору доказів смерті особи на окупованій території є обмеженою, у той час як встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя, тощо. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявниці для отримання свідоцтва про смерть. У відповідності з ч.3, 4 ст.49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За таких певних обставин та в контексті наведених норм, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та вважає можливим встановити факт смерті [PERSON] . Частиною 4 ст.317 ЦПК України передбачено, що рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved