Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» звернувся до суду із даним позовом до відповідача, в обґрунтування якого вказав, що 13 серпня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «ЦФР», первісний кредитор, та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3514879272. Відповідно до умов зазначеного договору ТОВ «ФК «ЦФР» надало позичальнику кредитні кошти на таких умовах: кредитний ліміт у розмірі 21 100,00 грн., тип кредиту споживчий кредит, строк користування кредитом 48 місяців, цільове призначення на споживчі потреби. Кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав належним чином та у повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти. Водночас відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Станом на 02 грудня 2024 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 42 194,33 грн. У зв`язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, а також понесені судові витрати, що складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді від 10.11.2025 р. було відкрито провадження у даній справі і її розгляд був призначений за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копія даної ухвали разом із позовом та доданими до нього матеріалами була направлена відповідачу, та роз`яснено його право на подання відзиву та заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач своїм правом на подання відзиву та заперечень не скористався, тому суд розглядає справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі письмові докази, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судовим розглядом встановлено, що 13 серпня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «ЦФР» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3514879272. Відповідно до умов зазначеного договору ТОВ «ФК «ЦФР» надало позичальнику кредитні кошти на таких умовах: кредитний ліміт у розмірі 21 100,00 грн, тип кредиту споживчий кредит, строк користування кредитом 48 місяців, цільове призначення на споживчі потреби. Згідно з умовами кредитного договору кредитодавець зобов`язався надати кредит у розмірі та на умовах, визначених договором, а позичальник своєчасно повернути отримані кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та строки, передбачені договором. Кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав належним чином та у повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти, що підтверджується випискою по рахунку кредитної картки відповідача. У подальшому Акціонерне товариство «Таскомбанк» набуло статусу кредитора за вказаним кредитним договором на підставі відповідного договору відступлення права вимоги, укладеного між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЦФР». 02.12.2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором, укладеним між ТОВ «ФК «ЦФР» та відповідачем. Згідно пункту 1 частини 1 та частини 3 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом (стаття 513 ЦК України). Відповідно до статей 514-515 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. На дату звернення до суду Відповідач грошові кошти отримані в кредит не повернув, та інші платежі передбачені умовами Договору, не сплатив. Станом на 02.12.2024 року загальна сума заборгованості за кредитом становить 42 194,33 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно ст.ст. 526-527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторін. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК У країни, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Матеріалами справи підтверджують факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за Договором, і доказів, які б це спростовували, судовим розглядом не здобуто, а тому суд задовольняє позовні вимоги позивача у повному обсязі. В порядку ст. 137, 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Outcome: approved