Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

До суду надійшла позовна заява, в якій ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №102702788 від 05.11.2021 у розмірі 19520,00 грн., судовий збір у розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зазначає, що 05 листопада 2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено кредитний договір №102702788. 16 липня 2024 року між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу №16072024, відповідно до умов якого ТОВ "МІЛОАН" передає (відступає) ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТОВ "МІЛОАН" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 16 липня 2024 року ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 39520,00 грн., з яких 8000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 30000,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 1520,00 грн. заборгованість за комісією. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач лише частково виконав своє зобов`язання, оскільки після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній здійснив платіж 23.07.2024 13000,00 грн., 13.08.2024 7000,00 грн. на загальну суму 20000,00 грн. для погашення існуючої заборгованості. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 16 липня 2024 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №102702788 в розмірі 19520,00 грн., з яких 8000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 10000,00 грн. сума заборгованості за відсотками;1520,00 грн. заборгованість за комісією. Враховуючи вищевикладене позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" суму заборгованості за договором позики в розмірі 19520,00 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 09.12.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить розгляд справи здійснювати у відсутності представника позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явився, 23.12.2025 надіслав до суду відзив та заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з наявністю рішення суду, що набрало законної сили та просить долучити до матеріалів справи копію рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області №571/1011/24. В обґрунтування клопотання відповідач просить закрити провадження у справі оскільки вважає поданий позов повторно, між тими ж сторонами, за одними і тими ж кредитними зобов`язаннями, спір про які вирішено судом, посилаючись на п. 4 ч.1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з наявністю рішення суду, що набрало законної сили, ухваленого між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав. Розглянувши подану відповідачем заяву з додатком та матеріали справи, судом встановлено, що згідно рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 14 листопада 2024 року, яке долучає відповідач, суд відмовив позивачу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у задоволенні позову про стягнення з [PERSON] за кредитними договорами №2548167 від 05.11.2021 та № 04001-11/2021 від 05.11.2021. Вказане рішення вступило в законну силу. Проте, звертаючись до суду з позовом у цій справі, позивач - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором споживчого кредиту №102702788 від 05.11.2021, заборгованість за яким не входила до предмету розгляду за пред`явленими вимогами. А відтак рішення судом про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту №102702788 від 05.11.2021 не приймалось. З цих обґрунтувань клопотання відповідача про закриття провадження у цивільній справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України не підлягає до задоволення. Крім того, суд звертає увагу на те, що п.4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України передбачає закриття провадження у цивільній справі за відмовою позивача від позову, якщо відмова прийнята судом. За відсутності клопотання позивача про відмову від позову, у суду відсутні правові підстави для закриття провадження у цивільній справі за клопотанням відповідача. Отже, суд прийшов до висновку про безпідставність поданого клопотання та переходить до розгляду справи за наявними доказами. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить висновку, що позовні вимоги підлягають часткового задоволення з наступних підстав. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить висновку, що позовні вимоги підлягають часткового задоволення з наступних підстав. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України) Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Положенням ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до кредитного договору №102702788 від 05.11.2021, укладеного між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , останній отримав кредит в розмірі 8000 грн., строком на 30 днів. Комісія за надання кредитів - 19 %, процентина ставка - 2,50% за кожен день користування кредитом. Договір укладений в електронній формі та підписаний одноразовим ідентифікатором. (а.с.5-9). Факт перерахування коштів у сумі 8000,00 грн. підтверджується платіжним дорученням 34755285 від 05.11.2021 ( а.с. 12). Відповідач належним чином умов кредитного договору не виконав та кредит не повернув. З розрахунку заборгованості вбачається, що за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором №102702788 від 05.11.2021 в сумі 19520,00 грн, з яких 8000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 10000,00 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1520,00 грн. заборгованість за комісією за надання кредиту. Судом встановлено, що заборгованість по процентам - 10 000 грн. нарахована відповідачу за період з 06.11.2021 по 16.07.2024 в той час, як строк кредитування, який погоджений обома сторонами -30 днів. В матеріалах справи відсутні докази у вчинення сторонами дій щодо пролонгації договору. Згідно графіку платежів за договором дата платежу 05.12.2021. Отже, проценти нараховані з 05.12.2021 по 16.07.2024. є такими, що нараховані поза межами строку кредитування, у звязку з чим до стягнення з відповідача не підлягають. Вказаний висновок суду цілком відповідає правовим висновкам у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018у справі №444/9519/12-ц, зокрема, пункти 91-93, у яких зазначено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється,оскільки права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються на підставі положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) в п. 95-108, щодо нарахування процентів на підставі ст. 625 ЦК України, Велика Палата Верховного Суду обгрнутовує, що регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні. Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. З копії договору факторингу №16072024 від 16.07.2024, укладеного між ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Мілоан», а також копією актів прийому передачі реєстрів боржників до даного договору та витягами з відповідних реєстрів, підтверджується, що ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги боргу за укладеним кредитним договором з [PERSON] . Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказів повного погашення заборгованості ні перед первісним кредитором, ані перед новим кредитором - позивачем у даній справі відповідач суду не надав. Встановивши дані обставини, враховуючи, що між сторонами по справі виникли правовідносини, відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 15520,00 грн. ( що складає 79,5% від суми, пред`явленої до стягнення). Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог 2467,26 грн.( 3028,00*79,5%).

Outcome: partial