Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

27.01.2026 року представник позивача [PERSON] звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із даним позовом про розірвання шлюбу, мотивуючі вимоги наступним. 17.05.2003 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від даного шлюбу у подружжя народились двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки між сторонами припинено з грудня 2025 року, подружжя проживають окремо, спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет. Причиною тому стали розбіжність характерів та різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, сім`я припинила своє існування. За таких обставин, [PERSON] вважає подальше збереження шлюбу недоцільним і просить його розірвати. Ухвалою суду від 29.01.2026 року відкрито провадження по справі, постановлено розглянути позов в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.21-22). Позивач та його представник були належним чином повідомлені про розгляд справи в суді, шляхом надсилання копії ухвали про відкриття провадження на електронну адресу, зазначену в позові. Згідно тексту позовної заяви, просять справу розглядати в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. 18.02.2026 року через підсистему «Електронний суд» надійшла заява відповідачки [PERSON] про визнання позову та розгляд справи без її участі (а.с.25-26). Справа розглядалась без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Як встановлено судом, 17.05.2023 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Нікопольського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис за №236 (а.с.8). Від даного шлюбу подружжя народились двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які на момент розгляду справи вже досягли повноліття (а.с.9,10). Через розбіжність характерів та різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства, шлюбні стосунки між сторонами припинено в грудні 2025 року. Подружжя проживає окремо, спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет, а тому шлюб носить формальний характер. Між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного, кожен з них живе своїм окремим життям та власними інтересами, втрачено всі духовні та фізичні зв`язки. На примирення сторони не згодні. Таким чином, подальше збереження сім`ї суперечить їх інтересам. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Враховуючи той факт, що шлюб повинен відповідати волевиявленню особи та, зважаючи на те, що збереження сім`ї буде суперечити інтересам позивача, а також на те, що примушення до шлюбу є неприпустимим, суд дійшов висновку, що шлюб фактично припинив своє існування, а тому необхідно його розірвати, задовольнивши тим самим позовні вимоги. Згідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача судові витрати. При цьому, позивач не наполягав на відшкодуванні судового збору.

Outcome: approved