Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

ТОВ "Профіт Файненс" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 45180,98 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 11.06.2013 року Публічне акціонерне товариство "ДельтаБанк" надало кредитні кошти відповідачу в розмірі 16080,00 грн. строком на 50 місяців. Плата за користування кредитом (проценти) визначена в розмірі 9,99% річних. Згідно кредитного договору клієнт зобов`язується сплатити комісію в розмірі 3,49 % в місяць за обслуговування кредитної заборгованості. Відповідно до кредитного договору, клієнт погашає кредитну заборгованість не пізніше 11 числа кожного місяця, шляхом зарахування суми грошових коштів у сумі 956,00 грн. у відповідності до графіку платежів на відкритий рахунок. 02.06.2020 між Публічним акціонерним товариством "ДельтаБанк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Профіт Файненс" був укладений договір №2253/К про відступлення прав вимоги, відповідно до якого право вимоги до позичальника відступлено позивачу. Станом на дату звернення до суду розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 45180,98 грн.: основна сума заборгованості 9292,08 грн; заборгованість за нарахованими процентами по кредиту 35888,90 грн; сума 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту 482,23 грн.; сума 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення відсотків 1862,54грн. Таким чином, в результаті укладення договору про відступлення кредитором у зобов`язанні, за кредитним договором, стало ТОВ "Профіт Файненс", яке відповідно до умов договору про відступлення набуло право вимагати замість первісного кредитора ПАТ "ДельтаБанк" належне виконання боржником [PERSON] зобов`язань в межах переданого права вимоги, яке не момент пред`явлення цього позову залишається непогашеним. Представник ТОВ "Профіт Файненс" - адвокат Ружицький О.А. просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 45180,98 грн., а також сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу (правову) допомогу. Представник позивача та відповідач в судове засідання не прибули. Представник позивача в судове засідання надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, згоден на розгляд справи в його відсутність та винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву в якій слухання справи просила проводити без нього, позовні вимоги не визнав, клопотав про застосування строку позовної давності до вказаного позову. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 11 червня 2013 року [PERSON] звернувся до ПАТ "Дельта Банк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №005-20722-110613. Підписана заява разом з Правилами надання банківських послуг і Тарифів банку складає договір, за умовами якого відповідачу [PERSON] було надано кредит у сумі 16080,00 грн. зі строком кредитування 50 місяців, сплатою процентів в розмірі 9,99 % річних за користування кредитом та комісії в розмірі 3,49 % в місяць за обслуговування кредитної заборгованості. 02.06.2020 р. між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Профіт Файненс" був укладений Договір №2253/К про відступлення прав вимог, відповідно до якого право вимоги до позичальника [PERSON] за кредитним договором №005-20722-110613 від 11.06.2013 року відступлено ТОВ "Профіт Файненс". Згідно ізст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першоїстатті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістомстатті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] отримав кошти відповідно до заяви №005-20722-110613 від 11.06.2013, [PERSON] погодився з усіма викладеними у ньому умовами та взяв на себе зобов`язання належного виконання цих умов, про що свідчать його особисті підписи, доказів протилежного суду не подано. Однак належним чином свої зобов`язання не виконав. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Оскільки боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, Товариство з обмеженою відповідальністю "Профіт Файненс" є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору. Суд визнає, що невиконанням умов договору порушені права нового кредитора у зобов`язанні, тому позивач має право вимагати повернення позичальником основного боргу (позики) за тілом кредиту 9292,08 грн; заборгованість за нарахованими процентами по кредиту 35888,90 грн; що в цілому становить суму заборгованості 45180,98 грн. Водночас, позивач просить суд стягнути 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту 482,23 грн; сума 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків 1862,54 грн. Дані суми розраховані самим позивачем, оскільки згідно витягу з додатку №1 до Договору 2253/К про відступлення прав вимоги від 02.06.2020 року, первісний кредитор ПАТ "Дельта Банк" передав право вимоги до відповідача [PERSON] на загальну суму заборгованості 45180,98 грн (тіло боргу 9292,08 грн, 35888,90 грн.- відсотки). При цьому позивачем не долучено до матеріалів справи відомостей про те, що відповідач [PERSON] , як боржник, згідно п. 3 Договору №2253/К "Про відступлення прав вимоги" повідомлений про відступлення прав вимоги, оскільки згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Отже, в силу ст. 516 ЦК України, вимоги в частині стягнення 3 % річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту - 482,23 грн; сума 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків - 1862,54 грн, які нараховані ТОВ "Профіт Файненс" безпідставні. Таким чином, з огляду на відсутність доказів про погашення кредиту та наявність доказів про наявність заборгованості (витяг з реєстру боржників №1 до Договору про відступлення права вимоги від 02.06.2020) позивач має право на вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором за тілом кредиту 9292,08 грн., нарахованими процентами за кредитом 35888,90 грн., що в цілому становить 45180,98 грн. При цьому, відповідачем було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності та відмови у задоволенні позову. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Заміна сторін у зобов`язанні, відповідно до статті 262 ЦК України, не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Для застосування позовної давності за заявою сторони у спорі суд має дослідити питання її перебігу окремо за кожною звернутою до цієї сторони позовною вимогою, і залежно від установленого дійти висновку про те, чи спливла позовна давність до відповідних вимог. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, що звернені позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц). Судом було встановлено, що невиконанням відповідачем умов договору порушені права позивача (нового кредитора) у зобов`язанні, тому позивач має право вимагати повернення позичальником основного боргу (позики) за тілом кредиту 9292,08 грн., нарахованими процентами за кредитом 35888,90 грн., що в цілому становить 45180,98 грн. При цьому, судом встановлено, що строк позовної давності щодо стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором сплив, оскільки право звернення до суду з позовом про стягнення суми заборгованості за кредитним договором виникло у первісного кредитора 11.08.2017 року, а із цим позовом позивач звернувся до суду 31.10.2025 року, тобто з пропущенням строку загальної позовної давності за вимогами до позичальника. Суд наголошує, що заміна сторін у зобов`язанні, відповідно до статті 262 ЦК України, не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності, тобто після укладення 02.06.2020 року первісним і новим кредиторами договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами для позивача строки звернення до суду підлягають обчисленню так само, як і для первісного кредитора - ПАТ "Дельта банк". При цьому, суд констатує, що наявні матеріали справи не містять відомостей про дати сплати коштів відповідачем в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, так як станом на дату звернення до суду тіло кредиту становить 9292,08 грн (з 16080,00 грн сума кредиту), що свідчить про часткове виконання відповідачем свого обов`язку по поверненню кредиту. Суд зазначає, що з позовною заявою позивач звернувся до суду 31.10.2025 року тоді як договір між первісним і новим кредиторами про відступлення прав вимоги укладений 02.06.2020 року. Доказів про переривання позовної давності, на підставі статті 264 ЦК України, позивачем до суду не подано. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду з вимогою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Профіт Файненс" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, судовий збір сплачений позивачем, суд відносить за рахунок позивача.

Outcome: dismissed