Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» у жовтні 2025 року звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №00-9896972 від 17.08.2024 року. В обґрунтування доводів позовної заяви посилається на те, що 17.08.2024 між ТОВ "Макс кредит" та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №00-9896972 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Кредитодавець надав позичальнику споживчий кредит на суму 5 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплачувати проценти відповідно до умов договору. Кредитор перерахував відповідачу кошти у розмірі 5 000 грн. на його банківську карту. Таким чином кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав. Тому, станом на звернення до суду, заборгованість за кредитним договором становить 13 832,50 грн. Окрім цього, 17.02.2025 ТОВ "Макс кредит" (Клієнт) та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу №17022025-МК/Юніт Капітал та відповідно до витягу з реєстру прав вимоги відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №00-9896972 від 17.08.2024 року. Відповідач належним чином не виконує взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту та сплаті процентів за користування ним, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в загальній сумі 13 832,50 грн., яка складається з: 5 000 грн. сума заборгованості за основним зобов?язанням; 5 582,50 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами, 2 500 грн. сума заборгованості за штрафними санкціями, які позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати. Ухвалою суду від 03.11.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та витребувано докази. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення судом. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону. Про судове засідання відповідач повідомлена також шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада». Причину неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала. З врахуванням вимог п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України за неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності учасника справи в заочному порядку за згодою позивача, та з врахуванням строків розгляду справи, в т.ч. в порядку спрощеного позовного провадження. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17.08.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 00-9896972 на суму 5 000 грн. зі строком дії кредитної лінії (строк кредитування) 360 календарних днів та кінцевим терміном повернення 12 серпня 2025 року. Тип ставки фіксована. Відповідно до п.п. 1.5.1 договору стандартна процента ставка складає 1,49 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах Строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3. цього договору. Згідно п.1.6 Кредитодавець одноразово нараховує Комісію за надання кредиту у розмірі 15,00% від Суми кредиту, що складає: 750 грн., яку Позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 3.5 цього Договору. Із п.1.7.1 Договору слідує Денна процентна ставка за цим Договором при застосуванні Стандартної процентної ставки з урахуванням Комісії (у разі її наявності) дорівнює 1.5%. П.1.8 та п.1.9 договору передбачено, орієнтовна реальна річна процентна ставка за Стандартною процентною ставкою на дату укладання цього Договору становить 11985,72%. Орієнтовна загальна вартість Кредиту за Стандартною процентною ставкою на дату укладання цього Договору становить 31512,50 грн На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ «ПУМБ`скерувало на адресу суду лист, в якому зазначило, що банк на ім?я [PERSON] були відкриті наступні рахунки до яких випущені картки: рахунок [NUMBER] , банківська картка № [NUMBER] ; рахунок [NUMBER] , банківська картка № [NUMBER] . В банку за [PERSON] закріплений фіксований номер телефону [NUMBER] . В результаті аналізу операцій, здійснених по карті [NUMBER], яка відкрита на ім?я [PERSON] за період з 17.08.2024 року по 22 08.2024 року була виявлена операція по надходженню грошових коштів у сумі 5 000 грн. через сервіс іншого банку. 17.02.2025 року між первісним кредитором та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу №17022025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до умов якого ТОВ «Юніт Капітал» відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором на загальну суму 13 832,50 грн. З детального розрахунку заборгованості наданого первісним кредитором за кредитним договором №00-9896972 від 17.08.2024 року встановлено, що загальний розмір заборгованості за кредитним договором за період з 17.08.2024 року по 17.02.2025 року яка складає 11 332,50 грн., яка складається з: 5 000 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням; 5 5582,50 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами; 750 грн. сума заборгованості за нарахованими комісіями. 2 500 грн. сума заборгованості за штрафними санкціями. Донарахування відсотків за користування кредиту позивачем не здійснювалось, хоча термін дії кредитного договору ще продовжувався. Позивач свої зобов`язання виконав повністю, а відповідач взяті на себе зобов`язання сплачувати платежі згідно умов Кредитного Договору не виконував належним чином, що спричинило виникнення заборгованості. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає встановленим та доведеним, що сторони, діючи вільно, на власний розсуд, уклали кредитний договір, оформлений письмовим документом і підписаний сторонами. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Стаття 1049 ЦК України зобов`язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом. Стаття 1049 ЦК України зобов`язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити в цій частині повністю, оскільки за поданим розрахунком комісія, визначена умовами договору, як одноразова і не за обслуговування кредиту, а за його видачу. При цьому, пеня не включена до вимог позову. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Разом із тим, вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за штрафними санкціями, суд виходить з наступного. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час. Отже, нарахування заборгованості за штрафом в сумі 2 500 грн., у період дії воєнного стану не відповідає вимогам закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. 3 огляду на вищезазначене, враховуючи, що відповідач не дотримався умов, передбачених кредитним договором №00-9896972 від 17.08.2024 року, допустив заборгованість на суму 11 332,50 грн., суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» про стягнення заборгованості з [PERSON] в цій частині є обгрунтованими та доведеними, знайшли своє підтвердження при розгляді справи, оскільки фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, зобов`язання належним чином відповідач не виконав. Згідно ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на користь позивача з відповідача слід стягнути оплачений судовий збір в розмірі 1 984,59 грн., відповідно до частки задоволених позовних вимог (92,66%). Відповідно до ч. 1 п. 1, ч.3 ст. 133ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. З матеріалів справи вбачається, що 10.09.2025 року між Адвокатським бюро «Соломко та партнери» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір про надання правничої допомоги №10/09/25-02, та 10.09.2025 року укладено додаткову угоду №25770866969 до договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 року, за умовами якої адвокатське бюро прийняло на себе зобов?язання надати юридичну допомогу по захисту прав та інтересів ТОВ «Юніт Капітал» з питань, що відносяться до судів загальної юрисдикції по справам про стягнення заборгованості за кредитними договорами, зокрема стягнення заборгованості з боржника [PERSON] .. Згідно акту прийому-передачі наданих послуг між сторонами погоджено вартість послуг. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, (провадження №14-38219) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171г19). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). З огляду на зазначене, враховуючи фактичний обсяг наданих адвокатом Тараненко А.I. юридичних послуг, співмірність суми витрат із складністю справи та відповідність суми понесених витрат критеріям реальності і розумності, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), суд доходить висновку, що дана справа є незначної складності й не потребувала заявленого позивачем часу для підготовки процесуальних документів адвокатом, виходячи з співмірності заявлених вимог, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу на стадії розгляду у розмірі 7 000 грн. підлягають задоволенню частково у розмірі 3 000 грн., стягнувши зазначену суму з відповідача.

Outcome: partial