Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 08.10.2021 між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] укладено договір №3298213. 20.09.2021 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] укладено договір №77726917. За умовами даних кредитних договорів позичальнику було надано грошові кошти в сумі 5000,00 грн. та 3000,00 грн., відповідно. 09.02.2022 між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір №09/02-2022 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за кредитним договором №3298213. 10.03.2023 було укладено договір №10-03/2023/1 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» право вимоги за кредитним договором №3298213. 22.02.2022 укладено договір, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитним договором №77726917. 10.01.202 укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги за кредитним договором №77726917. Первісними кредиторами було виконано свої зобов`язання за кредитними договорами та надано відповідачу грошові кошти, однак, відповідач свої зобов`язання щодо повернення сум кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами не виконав, внаслідок чого має заборгованість. Так, загальний розмір заборгованості за договором №3298213 від 08.10.2021 становить 65735,00 грн., з яких: 5000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 60735,00 грн. нараховані проценти на дату відступлення права вимоги. Проте, враховуючи принцип розумності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 32698,50 грн., з яких 5000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 27698,50 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Загальний розмір заборгованості за договором №77726917 від 20.09.2021 становить 10164,49 грн., з яких 3000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 7164,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 0,49 грн. 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України. На підставі вищевикладеного просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитними договорами на загальну суму 42862,99 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13000,00 грн.. Ухвалою суду від 06.03.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Надано строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - відповіді на відзив та відповідачу на подання заперечення (а.с. 81). Ухвалою суду від 18.12.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с. 103-104). Представник позивача ТОВ «Коллект Центр» у судове засідання не з`явився, проте в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. Направлена судом судова повістка повернулася до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у визначений судом строк до суду не подано. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 13.05.2024 у справі № 755/4829/23, відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідним поштовим відправленням, яке повернулося до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням учасника справи. Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. У ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитних договорів, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України. Судом установлено, що 08.10.2021 між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] був укладений договір позики №3298213 (а.с. 19-20), відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн з метою придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, строком на 30 днів з 08.10.2021 по 07.11.2021. Тип позики короткострокова. Позика надається на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України гривні. Процентні ставки, що застосовуються в межах строку позики: акційна процентна ставка, фіксована 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Базова процентна ставка, фіксована - 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою. Розмір процентів на прострочену позику, фіксований 1,01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою. Позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської карти, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-сайті товариства протягом трьох робочих днів з дати підписання договору (п.п. 2.2-2.6 договору позики). Відповідно до п. 8.3.5 договору позики, підписуючи договір позичальник підтверджує, що вивчив та повністю погоджується з умовами Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Маніфою», які є невід`ємною частиною договору. Згідно з п. 3.1 - 3.2 договору позики, проценти за користування позикою нараховуються за фактичну кількість календарних днів користування позикою з дня надання позики до дня повного погашення заборгованості включно. У межах строку позики проценти за користування позикою нараховуються за спадною процентною ставкою на підставі фіксованого середньоденного розміру процентів за користування позикою відповідно до п. 3 Додатку №1 до Договору. У період прострочення позики проценти за користування позикою нараховуються за базовою процентною ставкою на позику, визначену в п.2.4.4. Проценти на прострочену позику нараховуються у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за цим договором у розмірі, визначеному п.2.5 договору, за кожен день прострочення. Позичальнику надається право повернути позику та сплатити нараховані проценти за користування позикою протягом трьох календарних днів після спливу строку позики без нарахування при цьому процентів на прострочену позику. Відповідно до п. п. 3.4-3.6 договору позики, повернення позики та сплата нарахованих процентів за користування позикою здійснюється позичальником до закінчення строку позики, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позикодавця. Позичальнику надається право достроково повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, що нараховані згідно з додатком №1 до цього договору, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позикодавця. У випадку укладення додаткової угоди щодо продовження строку позики за цим договором, проценти за користування позикою в період дії такої додаткової угоди нараховуються за спадною процентною ставкою (формула розрахунку якої визначена додатком №1) на підставі фіксованого базового середньоденного розміру процентів за користування позикою (а.2.4.3); графік нарахувань визначається відповідною додатковою угодою. Відповідно до п. 5.1 договору позики, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України. Договір позики підписано [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором «g22802» (а.с. 19-20). Додаток №1 до договору позики №3298213 від 08.10.2021 містить розрахунок за вказаним договором, відповідно до якого: сума позики 3000,00 грн, сума нарахованих процентів за користування позикою 298.50 грн, всього до сплати 5298.50 грн. Цей додаток також містить графік нарахувань процентів за користування позикою в межах строку позики (а.с. 22-23). Згідно повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №2782_240916171453 від 16/09/2024, на маску картки [NUMBER] , 08.10.2021, було успішно перераховано кошти в сумі 5000,00 грн, номер транзакції в системі iPay.ua 113186019, призначення платежу «зарахування 5000,00 на картку [NUMBER] » (а.с. 33). Позивачем також надано паспорт позики, який містить інформацію про основні умови надання кредиту коштів у позику з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості позики для споживача, порядок повернення позики та інше. Даний паспорт підписаний [PERSON] 08.10.2021 електронним підписом одноразовим ідентифікатором «v72834», підписавши який [PERSON] підтвердив отримання та ознайомлення ним з інформацією про умови надання позики та орієнтовну загальну вартість позики, надані виходячи з обраних ним умов кредитування (а.с. 21). Відповідно до розрахунку заборгованості, проведеного ТОВ «Маніфою», станом на 09.02.2022 заборгованість за договором №3298213 від 08.10.2021 становить 15485,00 грн, з яких: 5000,00 грн заборгованість по основній сумі кредиту, 10485,00 грн заборгованість по відсотках (а.с. 37). 09 лютого 2022 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №09/02-2022, відповідно до умов якого право вимоги за договором позики №3298213 від 08.10.2021 відступлено ТОВ «Вердикт Капітал». Згідно умов договору первісний кредитор - ТОВ «Маніфою» зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками. Відповідно до п. 6.1.4 договору, право вимоги переходить до фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акта приймання-передавання Реєстру боржників (додаток №2), який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після того фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги. Відповідно до п. 7.1 договору сторони домовилися, що розмір фінансування за реєстром боржників складає 794393, 01 грн. На підтвердження здійснення фінансування на користь ТОВ «Маніфою» надано копію платіжного доручення №0329670000 від 09.02.2022 (а.с. 48). 09.02.2022 сторони договору факторингу підписали та скріпили печатками акт прийому-передачі реєстру боржників, в тому числі, й в електронному вигляді, за договором факторингу №09/02-2022 від 09.02.2022 (а.с. 48-зворот). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №09/02-2022 від 09.02.2022 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги до відповідача за договором позики №3298213 від 08.10.2021 щодо боржника [PERSON] (№655) на суму 15485,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованість за основною сумою боргу, 10485,00 грн - сума заборгованості за відсотками за користування позикою та заборгованість за процентами на прострочену позику (а.с. 49-50). Отже, ТОВ «Маніфою» відступило право вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» за договором позики №3298213 від 08.10.2021 на вказану вище суму. Відповідно до розрахунку заборгованості, проведеного ТОВ «Вердикт Капітал», станом на 10.03.2023 заборгованість за договором №3298213 від 08.10.2021 становить 65735,00 грн, з яких: 5000, 00 грн заборгованість по основній сумі кредиту, 10485,00 грн заборгованість по відсотках на дату відступлення, 50250,00 грн нараховані відсотки за період з 09.02.2022 до 09.01.2023 (а.с. 42). 10.03.20023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023, відповідно до яких ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги ТОВ «Коллект Центр» за договорами кредиту, зокрема й за договором позики №3298213 від 08.10.2021, укладеним з [PERSON] , на суму 65735,00 грн, з яких: 5000,00 заборгованість за тілом кредиту; 60735,00 грн заборгованість по процентах (а.с. 59-61). Відповідно до п.5.2 - 5.3 договору права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором у день належного підписання сторонами Акту приймання передачі Реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді. З моменту відступлення (передачі) первісним кредитором новому кредитору прав вимоги, первісний кредитор втрачає всі права вимоги за дговорами позики (кредитними договорами), що існують на дату відступлення (передачі) прав вимоги та мають відношення до прав вимоги. 10.03.2023 сторони підписали Акт прийому - передачі Реєстру боржників (а.с. 62). Згідно розрахунку ТОВ «Коллект Центр», заборгованість за договором позики №№3298213 від 08.10.2021 станом на 14.02.2025 становить 65735,00 грн, з яких: 5000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 60735,00 грн заборгованість за відсотками (а.с. 44). Також, 20.09.2021 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено електронний договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №77726917, який був підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором «gWF0jrbM5p». Згідно з п. 2 договору сума позики складає 3000 грн., строк позики - 30 днів (дата надання позики 20.09.2021, дата повернення позики 20.10.2021, тип процентної ставки фіксована; базова процентна ставка - 1,99% на день; знижена процентна ставка 0,70% на день; процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною) 2,7% на день; орієнтовна річна процентна ставка 906,08%. Згідно з п. 1. Договору, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики. ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» було у повному обсязі виконано своє зобов`язання за Договором шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок № [NUMBER] , який зазначено у реквізитах позичальника у Договору (а.с. 38). Відповідно до п. 4 Договору, проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики. Отже, строк користування кредитом з 20.09.2021 до 20.10.2021 становить 30 днів. Відповідно до Додатку №1 до договору позики №77726917 від 20.09.2021 сума кредиту 3000,00 грн., проценти за користування кредитом 626,85 грн., реальна річна процентна ставка 906,08%, загальна вартість кредиту 3626,85 грн. (а.с. 26-зворот). Відповідно до розрахунку заборгованості, проведеного ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», станом на 22.02.2022 заборгованість за договором №77726917 від 20.09.2021 становить 10164,00грн, з яких: 35000,00 грн заборгованість по основній сумі кредиту, 7164,00 грн заборгованість по відсотках (а.с. 39-40). 22.02.2022 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №22/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за Договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №77726917 від 20.09.2021 (а.с. 51-зворот 53-зворот). На а.с. 545 міститься платіжне доручення №333740001 від 23.02.2022, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» сплатило ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» кошти в сумі 6382999,39 грн. за договором факторингу №22/02/2022 від 22.02.2022. 22.02.2022 сторони договору факторингу підписали та скріпили печатками акт прийому-передачі реєстру боржників, в тому числі, й в електронному вигляді, за договором факторингу №22/02-2022 від 22.02.2022 (а.с. 51). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №22/02-2022 від 22.02.2022 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги до відповідача за договором позики №77726917 від 20.09.2021 щодо боржника [PERSON] на суму 10164,00 грн, з яких: 3000,00 грн - сума заборгованість за основною сумою боргу, 7164,00 грн - сума заборгованості за відсотками за користування позикою (а.с. 54-зворот - 55). Отже, ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» відступило право вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» за договором позики №77726917 від 20.09.2021 на вказану вище суму. Відповідно до розрахунку заборгованості, проведеного ТОВ «Вердикт Капітал», станом на 10.01.2023 заборгованість за договором №77726917 від 20.09.2021 становить 10164,49 грн, з яких: 3000, 00 грн заборгованість по основній сумі кредиту, 7164,00 грн заборгованість по відсотках на дату відступлення, 0,49 грн нараховані 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України за період з 22.02.2022 по 23.02.2022 (а.с. 43) 10.01.20023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, відповідно до яких ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги ТОВ «Коллект Центр» за договорами кредиту, зокрема й за договором позики №77726917 від 20.09.2021, укладеним з [PERSON] , на суму 10164,49 грн, з яких: 3000, 00 грн заборгованість по основній сумі кредиту, 7164,00 грн заборгованість по відсотках на дату відступлення, 0,49 грн нараховані 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України (а.с. 66-68). Відповідно до п.п. 5.2-5.3 договору права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором у день належного підписання сторонами Акту приймання передачі Реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді. З моменту відступлення (передачі) первісним кредитором новому кредитору прав вимоги, первісний кредитор втрачає всі права вимоги за договорами позики (кредитними договорами), що існують на дату відступлення (передачі) прав вимоги та мають відношення до прав вимоги. 10.01.2023 сторони підписали Акт прийому-передачі Реєстру боржників та 28.02.2023 акт зарахування зустрічних однорідних вимог (а.с. 68-зворот, 69). Згідно розрахунку ТОВ «Коллект Центр», заборгованість за договором позики №77726917 від 20.09.2021 станом на 14.02.2025 становить 10164,49 грн, з яких: 3000, 00 грн заборгованість по основній сумі кредиту, 7164,00 грн заборгованість по відсотках на дату відступлення, 0,49 грн нараховані 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України (а.с. 45). Відповідно до повідомлень АТ КБ «Приватбанк» від 22.12.2025 №20.1.0.0.0/7-251221/1874-БТ (а.с. 109-111) та від 25.12.2025 №20.1.0.0.0/7-251222/112362-БТ (а.с. 113-115) на ім`я [PERSON] в АТ КБ «Приватбанк» емітовано картку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) та по вказаному було зарахування коштів: 20.09.2021 на суму 3000,00 грн., 08.10.2021 на суму 5000,00 грн., що також підтверджується випискою по рахунку. Між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за кредитними договорами. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. В справі, що розглядається, обидва договори підписані з боку позичальника електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який містить набір цифрових та буквених символів, в кожному з договорів вказано номер телефону позичальника: [NUMBER] , який є фінансовим номером [PERSON] .. Отже, ці договори, стягнення заборгованості за якими є предметом розгляду, підписані відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання ним цих договорів. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори (договори позики) між первісними кредиторами та відповідачкою не були б укладеними. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та ряді інших, тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Зміст договорів свідчить про те, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочинів: суми кредиту, строку кредитування, розміру та порядку нарахування процентів, порядку здійснення розрахунків, в кожному з договорів вказано номер електронного платіжного засобу позичальника, на який здійснено перерахування коштів. Суд також враховує, що матеріалами справи доведено перехід права вимоги до позивача. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статей 526, 530, 536, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач не виконав свого зобов`язання, платежів для погашення заборгованості не здійснив ні на рахунки первісних кредиторів, ні на рахунки ТОВ «Коллект центр». Внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань у нього наявна заборгованість. Позивач просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості у розмірі 42862,99 грн., в тому числі: - за договором позики №3298213 від 08.10.2021 в сумі 32698,50 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованість за основною сумою боргу, 27698,50 грн. - сума заборгованість за відсотками, - за договором позики №77726917 від 20.09.2021 в сумі 10164,49 грн, з яких: 3000,00 грн - сума заборгованість за основною сумою боргу, 7164,00 грн - сума заборгованість за відсотками та 0,49 грн. 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України. З`ясовуючи обставини, пов`язані із правильністю здійснення вищевказаних розрахунків заборгованості, та здійснюючи оцінку доказів, на яких ці розрахунки ґрунтуються, суд дійшов такого висновку. Так, за договором позики №3298213 від 08.10.2021, відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість [PERSON] станом на 14.02.2025 становить 65735,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованість за основною сумою боргу, 60735,00 грн - сума заборгованість за відсотками; заявлена до стягнення сума 32698,50 (а.с. 44). В той же час, як слідує з договору позики №3298213 від 08.10.2021, кредит надається строком на 30 днів, тобто до 07.11.2021. Згідно п. 2.4.4 процентна ставка (базова)/день - 1,99000%. Тип процентної ставки фіксована. Проценти за користування позикою в період цієї угоди нараховуються за відповідним графіком, згідно якого сума нарахованих процентів за 30 днів становить 298,50 грн. В Додатку №1 до договору позики, який є невід`ємною частиною договору, зазначено, що загальна вартість кредиту становить 5298,50 грн, з яких: 5000, 00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 298,50 грн - сума заборгованості за відсотками. Слід звернути увагу, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 вказала, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України. Як зазначено вище позика надавалася відповідачу строком з 08.10.2021, на 30 днів, до 07.11.2021. Сторони погодили, що середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий становить 1,99000%, а тому суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача проценти саме в розмірі 298,50 грн. Суд не вбачає підстав для нарахування вказаних процентів в період після 07.11.2021. Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позичальником дій, спрямованих на подальше продовження строку кредитування. Отже, дослідивши надані докази, суд вважає доведеним обставину порушення умов договору позики в частині своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені договором позики терміни, а тому за договором позики №3298213 від 08.10.2021 з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 5298,50 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 298,50 грн - відсотки за користування кредитом. Щодо нарахування відсотків «до дня повного погашення заборгованості», то суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену в постанові від 05 квітня 2023 року в справі №910/4518/16. Так, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що «сторони можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд (пункт 107 цієї постанови). Тобто твердження скаржників про те, що проценти за «користування кредитом» нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння скаржниками правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Несправедливість цього підходу стає особливо очевидною у випадках, коли ринковий розмір процентів за «користування кредитом» за час після укладення кредитного договору істотно знизився. У таких випадках кредитор стає навіть більше зацікавлений у невиконанні договору, ніж у задоволенні своїх вимог. За такого підходу кредитор може продовжувати нарахування процентів за «користування кредитом» (який при цьому навіть не надавався на новий строк) у розмірі, якого вже не існує на ринку. Цим самим створюються штучні передумови для банкрутства підприємств та збільшення кількості фізичних осіб, які не мають надії повернутися до нормального життя інакше, як через банкрутство, що негативно відбивається на економіці та підвищує соціальну напруженість. Такий підхід вочевидь не відповідає балансу інтересів сторін кредитного договору та призводить до того, що кредитор не використовує ефективні способи захисту своїх прав (звернення стягнення на заставне майно боржника, стягнення боргу з поручителя тощо) одразу після порушення боржником умов договору». При цьому Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що «для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав)». В контексті цієї цивільної справи, суд зважає, що умови договору, на яких позивач ґрунтує свої вимоги зі сплати процентів, розташовані в розділі договору, які регулюють правомірну поведінку сторін («Умови нарахування процентів за договором та сплати заборгованості позичальника»). При цьому цей договір містить і окремий розділ, що регулює відповідальність позичальника («Відповідальність сторін»), однак позивач не обґрунтовує свої вимоги цими умовами договору. При цьому, як слідує з наданих розрахунків, проценти за період поза межами строку кредитування позивач нараховує саме як проценти за «користування кредитом», а не як міру відповідальності на підставі статті 625 ЦК України. За договором позики №77726917 від 20.09.2021, відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість становить 10164,49 грн, з яких: 3000, 00 грн - сума заборгованість за основною сумою боргу, 7164,00 грн - сума заборгованість за відсотками та 0,49 грн. 3% річних, яку позивач просить стягнути з відповідача. Суд погоджується із визначеним позивачем розміром заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 3000,00 грн. Дана сума заборгованості встановлена судом на підставі наданих доказів, а тому сума заборгованості по тілу кредиту підлягає стягненню. Що стосується розміру заборгованості по процентам та нарахування 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до п. 4 Договору, проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики. Отже, строк користування кредитом з 20.09.2021 до 20.10.2021 становить 30 днів. В Додатку №1 до договору позики, який є невід`ємною частиною договору, зазначено, що загальна вартість кредиту становить 3626,85 грн, з яких: 3000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6626,85 грн - сума заборгованості за відсотками. Як зазначалося вище, слід звернути увагу, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. За умовами договору позика надавалася відповідачу строком з 20.09.2021, на 30 днів, до 20.10.2021. Сторони погодили, що процентна ставка фіксована та становить 1,99% на день, а тому суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача проценти саме в розмірі 626,85 грн. Суд не вбачає підстав для нарахування вказаних процентів в період після 21.10.2021. Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позичальником дій, спрямованих на подальше продовження строку кредитування. Отже, дослідивши надані докази, суд вважає доведеним обставину порушення умов договору позики в частині своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені договором позики терміни, а тому, з врахуванням вищезазначених норм права та правових позицій Верховного Суду, за договором позики №77726917 від 20.09.2021 з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 3626,85 грн., з яких: 3000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 626,85 грн. - відсотки за користування кредитом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до постанови Верховного Суду від 16.05.2018 року (справа № 686/21962/15-ц), у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення; приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. При цьому, згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором позики №77726917 від 20.09.2021, що наданий ТОВ «Вердикт Капітал» нарахування 3% річних в сумі 0,49 грн. було здійснено у період з 22.02.2022 по 23.02.2022 (включно) (а.с. 43). Отже, беручи до уваги, що вказані 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України було нараховано у період з 22.02.2022 по 23.02.2022 включно, тобто за період до введення воєнного стану, тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість: за договором позики №3298213 від 08.10.2021 в сумі 5298,50 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 298,50 грн проценти за користування кредитом, за договором позики №77726917 від 20.09.2021 в сумі 3627,34 грн, з яких: 3000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 626,85 грн - заборгованості по процентам, 0,49 грн. - 3% річних в відповідно до ст. 625 ЦК України. Окрім того, згідно положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 508,70 грн судового збору (пропорційно до розміру задоволених вимог). Щодо витрат на правничу допомогу, то суд враховує, що відповідно до ст. 131 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст.1 37 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03.10.2019 в справі №922/445/19, від 22.01.2021 в справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02.12.2020 в справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03.02.2021 в справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17.02.2021 в справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено про врахування судових витрат понесених ним (професійна правнича допомога) при розподілі судових витрат між сторонами. Як слідує з матеріалів цієї цивільної справи позивач в підтвердження витрат на правничу допомогу надав договір про надання правничої допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024, заявку на надання юридичної допомоги №422 від 01.01.2025, витяг з акту №2 про надання юридичної допомоги від 31.01.2025. За змістом договору вартість послуг узгоджується сторонами у заявці на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до цього договору (форма заявки визначена у додатку №1 до договору). Факт надання послуг за договором підтверджується актом про надання юридичної допомоги (форма акту про надання юридичної допомоги визначена додатком №2 до договору), який готується адвокатським об`єднанням та надсилається клієнтом для підписання не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому була надана юридична допомога. Сума визначена актом про надання юридичної допомоги цього договору є гонораром адвокатського об`єднання за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає(п. 4.1, 4.3, 4,5 договору). Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги №422 від 01.01.2025 сторони погодили надання наступних правових (юридичних) послуг адвокатським об`єднанням товариству по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , а саме: надання усної консультації з вивчення документів (1 год. 2000,00 грн) витрачено 2 год. 4000,00 грн; надання письмової консультації з вивченням документів (1 год. - 3000 грн) витрачено 1 год 3000,00 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (1 год. - 3000,00 грн) витрачено 3 год. 9000,00 грн, загальна сума 13000,00 грн (а.с.16). 31.01.2025 сторони договору підписали акт №2 про надання юридичної допомоги із змісту якого слідує, що сторони погодили надання наступних правових (юридичних) послуг адвокатським об`єднанням товариству до заявки надання юридичної допомоги за наступним списком: надання усної консультації з вивчення документів (1 год. 2000,00 грн) витрачено 2 год. 4000,00 грн; надання письмової консультації з вивченням документів (1 год. - 3000 грн) витрачено 1 год 3000, 00 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (1 год. - 3000,00 грн) витрачено 3 год. 9000,00 грн, загальна сума 13000,00 грн (а.с.17). Оцінюючи надані стороною позивача докази, зважаючи на результати розгляду справи та ухвалене судом рішення про часткове задоволення позову, суд вважає, що існують підстави для розподілу між сторонами витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем. При цьому, суд зважає, що предметом позову є стягнення заборгованості за договорами позики, справа є малозначною та не є складною, розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 4000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній та з урахуванням результатів розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: partial