Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

У січні 2026 року позивач звернувся з вказаним позовом до суду. У позові позивач просив стягнути на його користь з [PERSON] суму боргу у розмірі 31 000 гривень та судовий збір у розмірі 1211,20 гривень. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28 листопада 2024 року позивач дав в борг 31 000 гривень [PERSON] , що підтверджується письмовою розпискою від 28 листопада 2024 року. Відповідач зобов`язався повернути вказані кошти до 10 грудня 2024 року. Строком на день подачі позовної заяви [PERSON] не віддав борг, чим порушив виконання свого зобов`язання, а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Позивач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, проте направив до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просив суд задовольнити їх. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Згідно до ст. 128 ч.7 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи; відповідач письмових клопотань про відкладення розгляду справи і заперечень не надіслав. За вищевказаних обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно вимог ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до ст.625 ч.1 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики грошових коштів від 28 листопада 2024 року. Згідно умов вказаного договору [PERSON] зобов`язався повернути позивачу грошові кошти у сумі 31 000 гривень до 10 грудня 2024 року. На підтвердження укладення зазначеного договору позики [PERSON] надано [PERSON] розписку (а.с.7). На момент ухвалення рішення борг складає 31 000 гривень, при цьому борг [PERSON] не повернутий. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] не виконано взятих на себе зобов`язань за договором позики. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, то суд вважає за необхідне, відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», ст.141 ЦПК України стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved