Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

22 грудня 2025 року до суду за підсудністю з Черняхівського районного суду Житомирської області надійшла цивільна справа за позовом ТОВ "Діджи фінанс" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.09.2021 між ТОВ "Слон кредит" та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №699645, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит в сумі 8300 грн. Відповідачка не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені договором. 28.08.2023 між ТОВ "Слон кредит" та ТОВ "Діджи фінанс" укладено договір факторингу № 2808-23, відповідно до умов якого позивач набув права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і за договором №699645 від 06.09.2021. Загальний розмір заборгованості перед новим кредитором становить 6927,68 грн., із яких: за тілом кредиту - 4842,01 грн., за відсотками - 2085,67 грн. Посилаючись на викладене, ТОВ "Діджи фінанс" просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №699645 від 06.09.2021 у розмірі 6927,68 грн., судовий збір в сумі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн. Ухвалою суду від 25.12.2025 відкрито провадження у справі, розгляд її призначено у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просить провести розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. У судові засідання, призначені на 19.01.2026, 29.01.2026 та 18.02.2026, відповідачка не з`явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. З викладених обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення на підставі ст.280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази, суд приходить до наступного висновку. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 06.09.2021 між ТОВ "Слон кредит" та [PERSON] укладено договір №699645 про надання споживчого кредиту, підписаний власноручно відповідачкою. Згідно умов договору, заяви-анкети та паспорту споживчого кредиту від 06.09.2021, [PERSON] надано кредит в сумі 8300 грн., який перераховується на розрахунковий рахунок ФОП [PERSON] , згідно рахунку-фактури № 6 від 06.09.2021, на придбання [PERSON] меблів. Строк на який наданий кредит - 546 днів, з кінцевим терміном повернення 06.03.2023 та сплатою процентної ставки - фіксованої. Процентна ставка з дати укладення договору по 06.11.2021 (включно) - 0,01% в місяць (0,12% річних), з 07.11.2021 (включно) і до кінця строку надання кредиту - 138% річних. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 169,63% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 18010,20 грн. Згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної ставки за договором про споживчий кредит, дата видачі кредиту/дата платежу - 06.09.2021, щомісячно 06 числа, кількість днів у розрахунковому періоді - 30, 31, 28, а всього 546 днів, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період - 8300 грн., всього 18010,20 грн., сума кредиту за договором/погашення суми кредиту всього 8300 грн., проценти за користування кредитом всього 9710,20 грн., реальна річна процентна ставка - 169,63 %, загальна вартість кредиту - 18010,20 грн. Відповідно до платіжного доручення №8654 від 06.09.2021 ТОВ "Слон кредит" перерахувало 06.09.2021 ФОП [PERSON] кошти в сумі 8300 грн. згідно кредитного договору №699645 від 06.09.2021 укладеного з [PERSON] . Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, складеного ТОВ "Слон кредит", [PERSON] 06.09.2021 надано кредит в розмірі 8300 грн., кількість днів прострочки становить 509. Станом на 28.08.2023 має заборгованість в загальному розмірі 6927,68 грн.: за кредитом - 4842,01 грн., за відсотками - 2085,67 грн. Всього сплачено 8151 грн. 28.08.2023 між ТОВ "Діджи фінанс" (фактор) та ТОВ "Слорн кредит" (клієнт) укладено договір факторингу №2808-23, у відповідності до умов якого клієнт зобов"язується відступити фактору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов"язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором. Згідно акта приймання-передачі реєстру прав вимог від 28.08.2025 за договором факторингу №2808-23 від 28.08.2023, укладеного між ТОВ "Діджи фінанс" (фактор) та ТОВ "Слон кредит" (клієнт), клієнт передав, а фактор прийняв реєстр прав вимог за договором, кількістю 3020, загальна сума заборгованості 96976286,11 грн. Згідно витягу з додатку до договору факторингу №2808-23 від 28.08.2023, складеного між ТОВ "Діджи фінанс" та ТОВ "Слон кредит", останній передав право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №699645 від 06.09.2021 на суму - 6927,68 грн., з них за тілом кредита - 4842,01 грн., за відсотками - 2085,67 грн. З платіжної інструкції №4565 від 28.08.2023, вбачається, що ТОВ "Діджи фінанс" здійснило оплату ТОВ "Слон кредит" згідно договору факторингу №2808-23 від 28.08.2023, в сумі 1648712,45 грн. 31.07.2024 позивачем направлено [PERSON] вимогу про те, що 28.03.2021 між ТОВ "Діджи фінанс" та ТОВ "Слон кредит" укладений договір факторингу №2808-23, згідно якого право вимоги за її кредитним договором відступлено позивачу. Станом на 31.07.2024 розмір заборгованості становить 6927,68 грн., а тому рекомендують її сплатити. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Визначення поняття зобов"язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов"язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). З положень частини 1, 2 ст.1056-1 ЦК України вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст.610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст.1048 ЦК України). Згідно із ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. Частина 3 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Судом встановлено, що між ТОВ "Слон кредит" та [PERSON] 06.09.2021 укладено строковий кредитний договір на придбання товарів у ФОП [PERSON] зі сплатою процентів, який підписано відповідачкою власноручно. ТОВ "Слон кредит" свої зобов"язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме відповідачці надано кредит в розмірі 8300 грн., які 06.09.2021 перераховано на рахунок ФОП [PERSON] згідно рахунку-фактури № 6 від 06.09.2021 на придбання меблів. У той же час, відповідачка належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого згідно з наданим позивачем розрахунком, перевіреним судом, заборгованість [PERSON] становить 6927,68 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 4842,01 грн.; заборгованості за відсотками - 2085,67 грн. За правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Поданими доказами, які суд вважає належними та допустимими, позивачем доведено укладення ТОВ "Слон кредит" з [PERSON] кредитного договору та невиконання відповідачкою його умов, що призвело до виникнення заборгованості, яка в добровільному порядку не сплачена, а тому підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача примусово сумі 6927,68 грн., так як згідно укладеного договору факторингу позивач набув права вимоги до відповідачки. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності витрат з надання правничої допомоги (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Однак, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги №42649746 від 01.01.2025, додаткову угоду №699645 від 30.05.2025 до договору №42649746 про надання правової допомоги від 01.01.2025, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Лівак І.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ "Діджи фінанс" щодо стягнення кредитної заборгованості на суму 6000 грн., акт 699645 від 30.05.2025 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) на суму 6000 грн. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн. не є цілком співмірним зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт. Суд враховує, що справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, адвокат як представник позивача не приймав участь в судових засіданнях. Отже, з врахуванням складності справи, що віднесена до категорії малозначних справ, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. Така позиція суду відповідає і практиці Верховного Суду з даного питання викладена у постановах, зокрема від 28.01.2026 у справі № 925/887/20, згідно якої, суд здійснюючи розподіл витрат, надає оцінку обґрунтованості та пропорційності заявлених стороною позивача вимогам та фактично наданим послугам у суді, що узгоджується з п.2 ч.3 ст.141 ЦПК України, яким визначено порядок розподілу судових витрат між сторонами, та дає право суду як за клопотанням сторони, так і з власної ініціатив зменшити розмір витрат, визначений стороною, надавши оцінку їх обґрунтованості та пропорційності до предмета позову. Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем у розмірі 2422 грн. 40 коп., покласти на відповідачку.

Outcome: partial