Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»(надалі ТОВ "ФК "ЄАПБ") звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позовні вимоги тим, що 11.08.2020 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладений кредитний договір №8394873893. Цей договір, паспорт кредиту та умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» (розміщенні на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kreditmarket.uaта з якими позичальник ознайомився до укладення договору та до яких позичальник приєднався підписавши договір) складають єдиний кредитний договір. Між «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Таскомбанк» 07.10.2016 укладено договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» передає (відступає) ТОВ «Таскомбанк» свої права вимоги до позичальників, а останній набуває право вимоги ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору в порядки та строки встановленні договором відступлення права вимоги. Також сторони погодили, що ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» має право щоденно передавати (відступати) ТОВ «Таскомбанк» свої права вимоги до позичальника, а останній зобов`язуваний набувати такі права вимоги шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимоги із зазначення ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. Крім того, 15.05.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу №НІ/11/19-Ф. Відповідно до додатку №1 до цього договору ТОВ «ФК "ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача на загальну суму 30846,36 грн, з яких: 20937,76 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту, 2,05 грн - загальна заборгованість по відсоткам, 9906,55 грн - загальна заборгованість по комісії. Таким чином відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором, тому позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому просить суд стягнути із відповідача загальну суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 30846,36 грн та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання, згідно якого просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. До початку розгляду справи по суті до суду надійшла заява представника позивача Степанчук О.А., в якій вона просить провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю предмету спору та повернути сплачений судовий збір, оскільки відповідач в повному обсязі сплатив заборгованість. Суд розцінює заяву представника позивача як відмову від позову, однак відмова від позову не може бути прийнята внаслідок того, що з довіреності наданої [PERSON] , в якій вказано перелік конкретних допустимих дій цього представника, не було зазначено право на відмову від позову. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Свою позицію щодо закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України ОП КЦС ВС ухвалила у постанові по справі № 638/3792/20 від 20.09.2021. Колегія суддів вважала, що необхідно конкретизувати висновок Верховного Суду щодо застосування пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України, а саме: зазначити, що закриття провадження у справі можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судового рішення, з огляду на таке. Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовані спірні питання. Одночасно суд врахував і правові позиції ВС, які були висловлені у постанові ВП ВС від 26.06.2019 у справі за № 13/51-04, щодо визначення та тлумачення словосполучення - відсутність предмету спору. На підставі вищевикладеного, наведені обставини, у тому числі факт сплати відповідачем боргу після подання позову та відкриття провадження у справі, суд вважає, що на момент подання банком позову спір фактично та юридично мав місце, а тому клопотання представника позивача про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, не може бути задоволеним внаслідок відсутності повноважень у вказаного представника банку на заявлення відмови від позову та/або відсутності спору, оскільки спір мав місце на час подання позову та відкриття провадження у справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується розміщенням оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідач 11.08.2020 звернувся до ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» із заявою-анкетою на отримання послуг ТОВ «ФК «ЦФК» (а.с. зв.б. 6), у подальшому між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №8394873893 (а.с. 5), відповідно до якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 21850 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах передбачених в паспорті кредиту №8394873893, який є невід`ємною частиною цього договору. Строк надання кредиту становить 24 місяців. Паспортом кредиту до вказаного договору визначено суму кредиту, яка становить 21850 грн, строк - 24 місяці, процентна ставка: щомісячні проценти в розмірі 3.00 % від суми кредиту згідно графіка платежів, загальні річні проценти 0,01%, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом становить 37584,47 грн, реальна річна процентна ставка 73,39%, загальні витрати за кредитом 16184,47 грн. Пункт 6 паспорту кредиту передбачає порядок повернення кредиту, а саме кількість, розмір платежів та періодичність внесення. Між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ПАТ «Таскомбанк» 07.10.2016 укладено договір відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 за яким первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором (а.с. 11, 12). Також, 15.05.2024 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №НІ/11/19-Ф (а.с. 13-15), відповідно до умов якого відступлення права вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за кредитними договорами та їх перехід від клієнта до фактора відбувається в момент підписання сторонами акту приймання передачі реєстру прав вимоги згідно додатку №2, але не раніше здійснення оплати фактором згідно п. 3.1 цього договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому передачі реєстру прав вимог-підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги та є невід`ємною частиною цього договору (п.2.3 договору). Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру прав вимоги за договором факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024, АТ «Таскомбанк» передало, а ТОВ «ЄАПБ» прийняв реєстр прав вимоги кількістю 7234 боржників (а.с. 16). Платіжною інструкцією № 21312 від 15.05.2024, підтверджується сплата ТОВ «ЄАПБ» на рахунок АТ «Таскомбанк» грошових коштів у розмірі 6388554,98 грн, за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 (а.с. 17). Згідно з витягом з реєстру прав вимог від 15 травня 2024 року, який є додатком №1 до договору факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024, за [PERSON] є заборгованість за кредитним договором № 8394873893 від 11.08.2020, на загальну суму 30846,36 грн, з яких: 20937,76 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту, 2,05 грн - загальна заборгованість по відсоткам, 9906,55 грн - загальна заборгованість по комісії (а.с. 18). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 8394873893 від 11.08.2020, станом на 30.06.2025 заборгованість за кредитним договором складає 30846,36 грн, з яких: 20937,76 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту, 2,05 грн - загальна заборгованість по відсоткам, 9906,55 грн - загальна заборгованість по комісії (а.с. 10). Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України, встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 цієї ж статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання щодо відносин за договором позики. За таких обставин зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору. Статтею 1050 ЦК України, передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність. Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене вище, суд вважає, що вимоги позивача є обгрунтованими. Разом з тим, після пред`явлення позивачем позову до суду та відкриття провадження у справі, відповідачем задоволено вимоги позивача, що підтверджується клопотанням представника позивача про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору. Таким чином, вимоги позивача задоволені відповідачем у повному обсязі. За вказаних обставин та приймаючи до уваги те, що вимоги позивача задоволені відповідачем в ході розгляду справи в суді, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. З урахуванням того, що вимоги позивача задоволені відповідачем після пред`явлення позову, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору в розмірі 3028 грн. ( а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved