Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

15 липня 2025 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БІЗНЕС ПОЗИКА" (далі позивач, ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА") звернулося у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ), в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №481685-КС-002 від 22 лютого 2024 року в сумі 20209,20 грн, з яких: 7101,84 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 13107,36 грн - сума прострочених платежів по процентах. В обґрунтування позову зазначають, що 22 лютого 2024 року між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та відповідачем укладено договір про надання кредиту №481685-КС-002, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 7000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, шляхом перерахування суми кредиту на банківський (картковий рахунок) позичальника. Позичальник зобов`язався повернути кредит кредитодавцю та оплатити за користування кредитом на умовах, передбачених договором. Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Додатковою угодою від 29 лютого 2024 року сторони обумовили збільшення суми кредиту ще на 3000,00 грн. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №481685-КС-002 від 22 лютого 2024 року станом на 31 липня 2025 року заборгованість відповідача перед ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" становить 20209,20 грн, що складається з 7101,84 грн заборгованості за тілом кредиту, 13107,36 грн заборгованості за відсотками. Позивачем свої обов`язки за договором виконані у повному обсязі, проте відповідач неналежним чином виконує свої зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитом. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за зазначеним кредитним договором у загальному розмірі 20209,20 грн, а також понесені судові витрати. Позивач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку представника в судове засідання не забезпечив, представник позивача в позовній заяві просить провести розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі та відзив на позов не подав. Згідно вимог ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав та приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує щодо винесення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Ознайомившись із позовною заявою, дослідивши в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що 22 лютого 2024 року між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та відповідачем укладено договір №481685-КС-002 про надання кредиту відповідно до умов якого ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" надав позичальнику кредит у сумі 7000,00 грн на 24 тижні до 08 серпня 2024 року, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в фіксованому розмірі за стандартною процентною ставкою 2% або зниженою процентною ставкою 1,15407143% у день (п. 2.4 договору), та сплатою комісії за надання кредиту в сумі 1050,00 грн. Згідно з п. 2.8 - 2.11 кредитного договору орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 18240,00 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 9285,11 %. Денна процентна ставка становить 0,95 %. Орієнтовна реальна річна процентна ставка розрахована відповідно до методики розрахунку, що затверджена постановою Національного банку України від 11.02.2021 №16 "Про затвердження Правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит". Реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість наданого кредиту обчислена на основі припущення, що позичальник буде дотримуватись графіку платежів, що вказаний у п. 3.2.3 і Додатку №1 до Договору, та буде застосовуватись знижена процентна ставка, а інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору. Застереження: наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості наданого кредиту є репрезентативними та базуються на обраних позичальником умовах кредитування, викладених вище, і на припущенні, що договір залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та в строки, визначені в договорі. Дата видачі кредиту 22 лютого 2024 року. Дата повернення кредиту 08 серпня 2024 року. Відповідно до п. 3.2, 3.2.1, 3.2.2 кредитного договору протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом (надалі проценти за користування кредитом), нараховуються за ставкою вказаною в п. 2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, у залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний у п. 3.2.3 та додатку №1 до договору і розраховується в порядку, описаному нижче. У разі, якщо погашення кредиту здійснюється згідно з погодженим сторонами графіком платежів, що наведений у п. 3.2.3 та додатку №1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4 договору. Сторони домовилися, що в разі, якщо повернення кредиту не здійснюється згідно з погодженим графіком платежів, що наведений у п. 3.2.3 та додатку №1 до договору (за виключенням дострокового повернення кредиту), унаслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4 договору. При цьому нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний у п. 3.2.3 та додатку №1 до договору, та до закінчення терміну дії договору. Згідно з п. 3.2.4, 3.2.5 у випадку не повернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань позичальника, у тому числі з урахуванням скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою, при чому проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту. Всі нараховані проценти за користування кредитом мають бути сплачені не пізніше дати кожного з наступних чергових платежів, при цьому сторони погодили, що кредитодавець за аналогією з порядком, визначеним в абз. 2 п. 1 ст. 16 Закону України "Про споживче кредитування" надає позичальнику оновлений графік платежів шляхом відображення такого графіку в особистому кабінеті позичальника. Скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою та початок нарахування процентів за стандартною процентною ставкою на умовах, викладених у цьому договорі, не є зміною істотних умов цього договору. Відповідно до п. 4.2.3 договору позичальник зобов`язаний повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором, до закінчення строку (терміну) дії договору. Згідно з п. 7.2.1, 7.3.1, 7.4.4, 7.4.5 кредитного договору підписуючи цей договір, позичальник надає згоду на створення особистого кабінету позичальника в ІТС кредитодавця та його використання для інформування позичальника про умови договору, додаткових угод до договору (якщо такі укладатимуться), правил тощо; отримання будь-яких повідомлень (у т. ч. письмових у формі електронних документів) відповідно до вимог законодавства; а також укладення правочинів (у т. ч. договорів), додаткових угод про зміни договору в формі електронного документа з використанням електронних підписів (у т. ч. електронних підписів одноразовим ідентифікатором). Підписуючи цей договір, позичальник підтверджує, що: - до укладання договору позичальник отримав від кредитодавця (у т. ч. кредитного посередника) інформацію та документи, надання яких передбачені законодавством України, зокрема, передбачену ст.9 Закону України "Про споживче кредитування", Паспорт споживчого кредиту, ч.2 ст.12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", а також про умови договору і Правила, що розміщені на сайті кредитодавця; - ознайомлений з договором та Правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватись їх та відповідно уклав договір з вільним волевиявленням; - позичальник до моменту укладення цього договору отримав всю необхідну інформацію про кредитного посередника кредитодавця відповідно до ст. 6 Закону України "Про споживче кредитування". 29 лютого 2024 між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та відповідачем укладено додаткову угоду №1 до договору №481685-КС-002, відповідно до умов якої позивач надав позичальнику додатково кредит в розмірі 3000,00 грн. Так, п.2.2 Додаткової угоди №1 визначено, що після збільшення суми кредиту загальна сума отриманого та неповернутого позичальником кредиту та Додаткового кредиту становить 10000,00 грн. На дату укладення Додаткової угоди несплачені проценти, а також несплачена комісія вносяться до Графіку платежів (п.6.1 цієї Долаткової угоди) та підлягають сплаті відповідно до Графіку платежів ( п.3 Договору). У пункті 4 Додаткової угоди зазначено, що після укладення цієї Додаткової угоди т збільшення суми Кредиту будуть змінені умови кредитування за Договором. У зв?язку в зазначеним після укладення цієї Додаткової угоди та отримання Позичальником додаткових грошових коштів у Кредит: загальна сума отриманого Кредиту становить: 10 000,00 грн (п. 1 та п.2. Додаткової угоди: орієнтовна реальна річна процентна ставка: 14497,72 процентів; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 25525,24 грн. Комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту становить 450,00 грн (п. 5 Додаткової угоди). Враховуючи умови п. 1 - п.5 Додаткової угоди Сторони домовились внести наступні зміни до Договору, зокрема у графік платежів. Відповідач зобов`язався повернути отримані кошти, та сплатити проценти до закінчення строку надання кредиту. Факт отримання позичальником грошових коштів підтверджується випискою з особового рахунку про рух коштів по банківській картці, яка надана на виконання ухвалу суду про витребування доказів АТ КБ "ПриватБанк". Як вбачається з розрахунку позивача відповідач, скориставшись кредитними коштами, не виконував належним чином умови договору, у зв`язку з чим станом на день закінчення строку кредитного договору 08 серпня 2024 року у нього утворилася заборгованість по кредиту в розмірі 20209,20 грн з яких: 7101,84 грн - заборгованість по кредиту, 13107,36 грн - заборгованість по відсотках. Згідно розрахунку заборгованості кошти на погашення заборгованості відповідач вносив сім разів, а саме: 08 березня 2024 року у розмірі 2130,00 грн; 20 березня 2024 року у розмірі 2130,00 грн; 04 квітня 2024 року у розмірі 2110,05 грн; 30 квітня 2024 року у розмірі 2230,32 грн; 10 травня 2024 року у розмірі 2777,65 грн; 18 травня 2024 року у розмірі 3172,56 грн; 07 січня 2025 року у розмірі 700,00 грн. Вказані платежі здійснені відповідачем були спрямовані на погашення тіла кредиту, процентів, комісії. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.ч. 7, 12 ст. 11 Закону України "Про електрону комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Так, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до абз. 2 ч. 3, ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електрону комерцію" електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У ч. 5 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно з ст.12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронну комерцію", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У відповідності до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з абз.2 ч.2 ст.639 ЦК України договір, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтею 640 ЦК України визначено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ст.642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. За змістом ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилом ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1, 2 ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У відповідності до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1, 2 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. У разі порушення зобов`язання відповідно до ст.611 ЦК України настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Порушенням зобов`язання згідно ст.610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст.1054 та ч.ч.1, 2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та сплати процентів. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Окрім того, відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи вищенаведене, провівши аналіз законодавства, суд приходить до висновку, що відповідач уклав договір №481685-КС-002 про надання кредиту від 22 лютого 2024 року та додаткову угоду від 29 лютого 2024 року, за якими отримав кредит на суму 10000,00 грн строком на 24 тижні на умовах платності та поворотності, що підтверджується відповідними платіжними документами. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем отримано кошти та сторонами узгоджено істотні умови кредитного договору, зокрема, розмір кредиту, строк кредитування, строк дії договору, процентна ставка та порядок нарахування відсотків. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем за договором №481685-КС-002 про надання кредиту від 22 лютого 2024 року та додатковою угодою від 29 лютого 2024 року виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредит на суму 10000,00 грн. Натомість, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором перед кредитодавцем належним чином не виконав, заборгованість не погасив, про що наведено у розрахунку заборгованості, який надано позивачем, у зв`язку з чим за відповідачем, за розрахунками позивача, утворився борг на загальну суму 20209,20 грн, з яких: 7101,84 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 13107,36 грн - сума прострочених платежів по процентах. Здійснивши перевірку розрахунку заборгованості, судом встановлено, що такий розрахунок не суперечить умовам кредитного договору. Дана сума заборгованості встановлена на підставі наданих суду доказів та не оспорюється відповідачем. При цьому суд звертає увагу, що сума заборгованості по процентам визначена в межах строку кредитування. Натомість відповідач жодних заперечень щодо правильності наведеного розрахунку не надав як і власного контррозрахунку. Щодо нарахування комісії за надання кредиту суд зазначає наступне. Так, відповідно п.2.5 Договору №481685-КС-002 від 22 лютого 2024 року передбачено, що комісія за надання кредиту становить 1050,00 грн. Нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту. Розмір комісії, встановлений цим пунктом договору залишається незмінним протягом усього строку (терміну) дії договору. Встановлений договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Відповідно до п.5 Додаткової угоди №1 від 29 лютого 2024 року до Договору №481685-КС-002 про надання кредиту від 22 лютого 2024 року комісія на надання додакової суми кредиту 450,00 грн. Разом з тим, 10 червня 2017 року набув чинності Закон України "Про споживче кредитування", у зв`язку із чим у Законі України "Про захист прав споживачів" текст статті 11 викладено в такій редакції: "Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Положення ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" з набуттям чинності Закону України "Про споживче кредитування" залишилися незмінними. Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування") Згідно із даного кредитного договору Договору №481685-КС-002 від 22 лютого 2024 року ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" надало позичальнику [PERSON] кредит для власних потреб. Таким чином, з урахуванням п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування", зазначений кредитний договір відноситься до споживчого кредиту. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, однак вказаний Закон розмежовує платність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. На виконання вимог п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту". Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Закону України "Про споживче кредитування" після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та 2 ст.11, ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування". Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що "у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому, до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України "Про споживче кредитування". Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування". Враховуючи вищевикладене, умови кредитного №481685-КС-002 від 22 лютого 2024 року щодо сплати комісії в розмірі 1050,00 грн та додаткової угоди №1 від 29 лютого 2024 року у розмірі 450,00 грн є нікчемними. Разом з тим відповідно до ст.217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Перерахунок та визначення фактичної заборгованості за тілом кредиту призведе, у свою чергу, до перерахунку та визначення фактичного розміру інших складових заборгованості, таких як, зокрема, проценти (відсотки) за користування кредитом та можливі штрафи і пеня. Аналогічну позицію висловив Верховний Суд в постанові від 15 січня 2020 року за результатом розгляду справи №363/940/16-ц (провадження №61-19224ск18). Проте наданий позивачем розрахунок заборгованості складений без урахування наведених положень про нікчемність окремих пунктів спірного кредитного договору та додаткової угоди. Іншого розрахунку позивачем суду не представлено. В той же час з платежів відповідача позивач зарахував на оплату комісії 721,98 грн при платежі 08 березня 2024 року, 514,26 грн при платежі 20 березня 2024 року та 263,76 грн при платежі 04 квітня 2024 року (а.с.12), які пішли на платіж, який визнаний судом нікчемним на час його встановлення відповідно до умов укладеного договору. Частиною 1 ст. 19 Закону України "Про споживче кредитування", визначено, що у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом. Тому вказана сума платежів за комісією з боку відповідача у розмірі 1500,00 грн (721,98+514,26+263,76) повинна бути списана із визначеної судом заборгованості за тілом кредиту, несплаченим відповідачем та в такому випадку розмір заборгованості за тілом повинен становити вже 5601,84 грн (7101,84 грн 1500,00 грн). Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 481685-КС-002 від 22 лютого 2021 року з урахуванням додаткової угоди від 29 лютого 2024 року в сумі 18709,20 грн, що складається з 5601,84 грн заборгованості по тілу кредиту, 13107,36 грн заборгованість за процентами за користування кредитом. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Нормами ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Отже, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" слід стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 92,60 % від ціни позову, що становить 2243,14 грн (2422,40 грн*92,60%) - судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved