Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 липня 2025 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) [PERSON] , починаючи з 09 червня 2025 року до досягнення повноліття донькою, тобто до [INFO] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дружини - [PERSON] щомісячно у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) [PERSON] , починаючи з 09 червня 2025 року до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO] . Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Разом з тим, 29.07.2025 року представник [PERSON] подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 72000,00 грн. Крім того, 30.07.2025 року представник відповідача подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнення з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн. Ухвалою суду від 01.09.2025 року заяву представника відповідача [PERSON] - адвоката Панченко Сергія Володимировича про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на правничу допомогу (справа № 761/24064/25, провадження №2-др/761/227/24) та заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Романова Олександра Олексійовича про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на правничу допомогу (справа № 761/24064/25, провадження №2-др/761/222/24) об`єднано в одне провадження, присвоєно загальний номер справи № 761/24064/25, провадження №2-др/761/222/25. 30.07.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшли заперечення на заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення, в якому він просить відмовити відповідачу у відшкодуванні судових витрат. Згідно з положеннями ч.3 ст.270 ЦПК України, оскільки суд вирішує лише питання про судові витрати розгляд заяви проводиться без повідомлення учасників справи. Дослідивши матеріали вищезазначеної справи суд вважає за необхідне задовольнити частково заяви про ухвалення додаткового рішення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що у червні 2025 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, в якому просила: стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання позивача в розмірі частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення донькою, [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25.07.2025 року позов задоволено частково - стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) [PERSON] , починаючи з 09 червня 2025 року до досягнення повноліття донькою, тобто до [INFO] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дружини - [PERSON] щомісячно у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) [PERSON] , починаючи з 09 червня 2025 року до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO] . Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн. Постановою Київського апеляційного суду від 03.12.2025 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 липня 2025 року змінено, доповнено другий абзац резолютивної частини рішення умовою про стягнення аліментів на утримання дитини не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У постанові Верховного Суду від 12.02.2020 р. в справі № 648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження вимог про стягнення судових витрат понесених [PERSON] у зв`язку з розглядом в суді цієї справи, було надано до суду: копію договору про надання правничої допомоги №28/04 від 28.04.2025 року; копію Додаткового договору №1 від 28.04.2025 року до Договору №28/04 від 28.04.2025 року, копію акту №1 приймання-передачі правничої допомоги від 27.07.2025 року. Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. За умовами ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial