Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що 19.01.2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ УКР КРЕДИТ ФІНАНС та [PERSON] за допомогою Веб-сайту (https://navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1334-2604. Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: - сума кредиту 22300,00 грн.; - строк кредитування 300 днів; - заявлений строк 14 днів; - знижена % ставка 1,20 % в день; - стандартна % ставка 1,5 % в день. Відповідач всупереч умовам Кредитного договору, порушив умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернула в повному обсязі кредит Кредитодавцю. Окрім того, укладаючи вказаний договір [PERSON] погодилась з тим, що вказаний Договір та Правила відкриття кредитної лінії складають єдиний договір та визначають всі істотні умови Договору та надання Кредиту. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, а також інші витрати згідно Умов. Однак, [PERSON] взятого на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим станом на 04.04.2025 року має заборгованість в розмірі 125058,40 грн., з яких: 22300,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 99413,40 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 3345,00 грн. прострочена заборгованість по комісії. Разом з тим Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до Позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості Позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 13558,40 гривень за умови погашення Позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 111500,00 гривень. Таким чином позивач, просить суд задовольнити позов та винести рішення, яким стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором в розмірі 111500,00 грн. та сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження та відкриття провадження по справі від 28.05.2025 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 28.01.2026 року було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак матеріали справи містять клопотання згідно якого представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд провести розгляд справи за його відсутності та проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. 28.06.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким, представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні заявлених позовних вимогах в частині стягнення з її довірительниці на користь позивача простроченої заборгованості за нарахованими процентами у сумі 89200,00 грн., обгрунтовуючи свою позицію тим, що її чоловік [PERSON] з 26 грудня 2011 року і по теперішній час є військовослужбовцям, який під час дії особливого періоду брав та продовжує брати участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, що підтверджується Витягом з послужного списку старшого лейтенанта [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого останній проходив військову службу за контрактом: - у ВЧ [NUMBER] з 26.12.2011 року по 23.07.2024 року; - у ВЧ [NUMBER] з 24.07.2024 року по 22.11.2024 року; - у ВЧ [NUMBER] з 23.11.2024 року до цього часу. Довідкою, що старший лейтенант [PERSON] , [INFO] , дійсно проходить військову службу за контрактом у ВЧ [NUMBER] Національної гвардії України з 23.11.2024 року до цього часу, довідкою ВЧ [NUMBER] корпусу Національної гвардії України «Азов» від 25.10.2025 № 9175 про безпосередню участь особи, а саме лейтенанта [PERSON] , [INFO] в 2024 році у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області, а тому відповідно до п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», не підлягає стягненню з неї, прострочена заборгованість за нарахованими процентами у сумі 89200,00 гривень. Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, проте звернулась з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, з урахування позиції викладеної у відзиві та додаткових поясненнях. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції та Кодексу. Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду слідує, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутності відповідача, який своєчасно і належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 19.01.2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ УКР КРЕДИТ ФІНАНС та [PERSON] за допомогою Веб-сайту (https://navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1334-2604. Кредитний договір, у відповідності до норм ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: - сума кредиту 22300,00 грн.; - строк кредитування 300 днів; - заявлений строк 14 днів; - знижена % ставка 1,20 % в день; - стандартна % ставка 1,50 % в день. Правовідносини, які виникли між сторонами по справі регулюються Главою 71 ЦК України «Позика. Кредит. Банківський вклад», зокрема статтею 1054, якою передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною другою ст. 638 ЦК України визначено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а в відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527, 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що отримавши кредитні грошові кошти Відповідач всупереч умовам Кредитного договору, порушила умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернула в повному обсязі кредит Кредитодавцю. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 04.04.2025 року має заборгованість в розмірі 125058,40 грн., з яких: 22300,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 99413,40 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 3345,00 грн. прострочена заборгованість по комісії. Разом з тим Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до Позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості Позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 13558,40 гривень за умови погашення Позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 111500,00 гривень. Даний факт підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком заборгованості. Вказаний розрахунок заборгованості відповідачем спростовано не було. Разом з тим, представник відповідача заперечувала проти нарахованих процентів, мотивуючи тим, її довірительниця є дружиною військовослужбовця. Так, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Статтями 1, 2 даного Закону закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Пунктом 15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» (у чинній на час розгляду справи редакції) військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Статтю 14 цього Закону було доповнено пунктом 15 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014 №1275-VІІ. Пунктом 3 Розділу 2 «Прикінцеві положення» Закону №1275 передбачено поширити дію пункту 3, підпункту 3 пункту 4, пункту 9 розділу І цього Закону на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Тобто законодавець чітко передбачив ретроактивну дію п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». При цьому, вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Редакція п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», якою було надано право дружинам військовослужбовців на звільнення від сплати процентів за користування кредитом під час дії особливого періоду, набрала законної сили 18.05.2024. На підставі Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17.03.2014 №1126-VII, з 18.03.2014 в Україні розпочався особливий період, який триває і на час розгляду справи. Частиною 1 ст.58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. У пункті 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 зазначено, що положення ч.1 ст.58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). Крім того, в п.2 мотивувальної частини вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). Враховуючи, що пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям та членам їх сімей на певний конкретно визначений період скасовано нарахування процентів за користування кредитом, цю норму можна вважати такою, що скасовує цивільну відповідальність особи на певний час. Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] відповідачка [PERSON] є дружиною [PERSON] , 1991 року народження, з 16 липня 2016 року, їй присвоєне прізвище [PERSON] . З Витягу з послужного списку старшого лейтенанта [PERSON] , [INFO] , вбачається, що останній проходив та проходить військову службу за контрактом: - у ВЧ [NUMBER] з 26.12.2011 року по 23.07.2024 року; - у ВЧ [NUMBER] з 24.07.2024 року по 22.11.2024 року; - у ВЧ [NUMBER] з 23.11.2024 року до цього часу. У Довідці №570 від 01.12.2025 року зазначено, що старший лейтенант [PERSON] , [INFO] , дійсно проходить військову службу за контрактом у ВЧ [NUMBER] Національної гвардії України з 23.11.2024 року до цього часу. Крім цього матеріали справи також містять довідку ВЧ [NUMBER] корпусу Національної гвардії України «Азов» від 25.10.2025 № 9175 про безпосередню участь особи, а саме лейтенанта [PERSON] , [INFO] , в 2024 році у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Таким чином, станом на час стягнення заборгованості відповідачка є дружиною військовослужбовця Збройних Сил України, отже на неї розповсюджуються пільги, передбачені п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо не нарахування процентів за користування кредитом. Враховуючи наведене, позовні вимоги в частині стягнення процентів за договорами надання грошових коштів у позику не підлягають задоволенню. З огляду на викладене та враховуючи встановлені судом обставини, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що із [PERSON] підлягає стягненню сума кредитної заборгованості в розмірі 22300,00 грн., а також сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: partial