Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свій позов мотивувала тим, що між сторонами 22 серпня 2017 зареєстровано шлюб. У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що з січня 2025 року сторони спільно не проживають. Син [PERSON] проживає та зареєстрований разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . При цьому позивач зазначає, що постійної та регулярної матеріальної допомоги для утримання неповнолітнього сина відповідач не надає, хоча є фізично здоровим, дієздатним, інших утриманців немає , працює та має достатньо високий заробіток, займається вантажними перевезеннями. Крім того, позивач зазначає, що відповідач придбав земельну ділянку на якій збудував житловий будинок, право власності на які зареєстровано за матір`ю відповідача [PERSON] , також під час шлюбу відповідачем було придбано три автомобілі, які були теж оформлені на його матір. Оскільки дохід відповідача є мінливим та нерегулярним, позивач вважає за доцільне стягувати аліменти з відповідача у твердій грошовій сумі. За таких обставин позивач просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 10000,00 грн, щомісячно, урахуванням індексації відповідно до закону, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач [PERSON] надав відзив на позов, однак зважаючи, що він не відповідає положенням ст. 178 ЦПК України суд не прийняв його до розгляду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22 серпня 2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22 серпня 2017 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 5). У даному шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 20 лютого 2018 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 4). Сторони проживають окремо. Позивач [PERSON] разом із сином [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади №2024/013666305 від 12.11.2024, №2025/016694657 від 11.11.2025 (а.с. 7, 8) Водночас, згідно відповіді №2074908 від 02.12.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру відповідач [PERSON] з 24 червня 2021 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19). Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання. Згідно положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно частини 1 статті 183 цього ж Кодексу частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум з 1 січня 2026 року для дітей віком від 6 до 18 років становить 3512 гривень. Дитині [PERSON] , [INFO] , на день ухвалення рішення суду виповнилося 8 років. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд звертає увагу, що докази належного виконання відповідачем своїх обов`язків по утриманню дитини відсутні. Разом з тим, звернення позивача до суду з даним позовом є бажанням в судовому порядку врегулювати розмір аліментів, а тому суд дійшов висновку про необхідність вирішення спору щодо розміру аліментів. Визначаючись щодо способу стягнення аліментів, суд враховує, що відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи, що визначення способу стягнення аліментів є правом позивача, а остання, звертаючись до суду, просить визначити розмір аліментів в твердій сумі суд дійшов висновку про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомоги. Суд бере до уваги, що відповідач доказів надання допомоги, неможливості утримувати дитину, відомостей про незадовільний стан здоров`я, підтвердження того, що у нього на утриманні знаходяться інші особи, суду не надав. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, інші встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, суд дійшов висновку про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону, в розмірі 2000,00 грн. При визначені розміру аліментів судом враховані всі повідомлені обставини, передбачені ст. 182 СК України та надані докази. При цьому суд не вбачає обґрунтованим визначення позивачем аліментів в розмірі 10000,00 грн, зважаючи, що доказів щодо доходу відповідача позивачем не надано та будь-яких клопотань з цього приводу не заявлялося, а відповідно до ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, суд звертає увагу, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша статті 192 СК України). Крім того, суд звертає увагу позивача на право звернення із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину у разі наявності обставин, передбачених ст. 185 СК України. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто в даній справі з 11 листопада 2025 року. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 1211,20 грн судового збору. Що стосується витрат відповідача на правничу допомогу, то суд зважає, що відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з врахуванням чинників по фактичним обставинам, визначеним частиною четвертою вказаної статті. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами; обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем заявлено про врахування судових витрат понесених нею (професійна правнича допомога) при розподілі судових витрат між сторонами. На підтвердження обставин понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано договір про надання правової (правничої) допомоги по цивільній справі від 11 листопада 2025 року, акт-опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом від 11 листопада 2025 року, квитанцію №83 від 11 листопада 2025 року про оплату 2000,00 грн за складання позовної заяви про стягнення аліментів до Вінницького міського суду. Визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу, слід врахувати, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, обсяг досліджених доказів є невеликим, відповідачем клопотання про їх неспівмірність не заявлялося, а тому суд з урахування результатів розгляду справи вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 400,00 грн витрат на правничу допомогу (пропорційно розміру задоволених вимог).

Outcome: partial