Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

23 грудня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 травня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачкою був укладений кредитний договір №23.05.2025-100002086, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 22000 грн., зі сплатою відсотків та строком кредитування 184 дні. Зазначає, що позичальник неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання по своєчасному погашенню заборгованості за кредитом, а тому у нього існує заборгованість за договором у загальному розмірі 65062, 50 грн., з яких: 20566, 96 грн. тіло кредиту; 31902, 06 грн. проценти; 1593, 48 грн. комісія з надання кредиту; 11000 грн. неустойка. Відповідачем у справі були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму 9626, 52 грн. від 22 червня 2025 року, на суму 1500 грн. від 27 липня 2025 року при цьому, під час формування довідки про заборгованість та суми позовної вимоги було враховано факт оплати та змінено суму заборгованості. На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в розмірі 65062, 50 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у прохальній частині заяви просив розглядати справу у його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, попередньо подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Додатково зазначила, що нею було отримано кредит у розмірі 22000 грн. Разом з тим, нею було сплачено 11126, 52 грн. З урахуванням уже сплачених коштів, загальна сума, яку хоче отримати позивач становить 76188, 72 грн., що у 3,46 рази перевищує тіло кредиту. Відповідно до п. 6-1 Прикінцевих положень ЦК України, у період дії воєнного стану неустойка (штраф, пеня) не нараховується, а тому вимоги позивача в цій частині є незаконними . Сукупна вартість кредиту згідно договору становить 57759,12 грн. (22000 грн. тіло та 35759,12 відсотки), враховуючи здійсненні оплати сума заборгованості складає 46632, 60. Будь-які інші нарахування, вважає неправомірними та безпідставними. Крім того, враховуючи її скрутне матеріальне становище, а також те, що вона розлучена та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, згідно ст. 267 ЦПК України, просить суд при ухваленні рішення встановити порядок його виконання шляхом розстрочення виконання рішення терміном на 12 місяців, зі сплатою щомісячного платежу 3886, 05 грн. Надання розстрочки дозволить їй реально виконувати рішення суду без надмірного тягаря для її життєвого рівня та уникнути примусового стягнення виконавчою службою. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв?язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. З матеріалів справи судом встановлено, що 23 травня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір №23.05.2025-100002086, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 22000 грн., зі сплатою відсотків та строком кредитування 184 дні. Продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування та строку виплати кредиту передбачена. Продовження (лонгація, пролонгація) строку договору не передбачена. Позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та строку виплати кредиту, установлених договором, на підставі поданого до кредитодавця звернення із зазначеною датою в паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Кредитодавець також інформує Позичальника про зміну строку повернення Кредиту шляхом відправлення повідомлення в особистий кабінет Позичальника на вебсайті Кредитодавця, який є створеним на момент укладення даного кредитного договору або створюється Позичальнику при укладенні ним даного договору, та є обраним за згодою з Позичальником каналом для комунікації, для відправлення повідомлень про зміну строку повернення Кредиту та строку виплати кредиту. Ініціювання споживачем продовження (лонгації, пролонгації) строку кредитування відбувається без змін умов попередньо укладеного договору в бік погіршення для споживача (п. 5 Заявки). Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (надалі - "процентна ставка"). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку (п. 6 Заявки). Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі "Комісія", економічна сутність плата за надання Кредиту) 20% від суми Кредиту та дорівнює 4400 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту (п. 7 Заявки). Договором не передбачено змін в умовах надання фінансової послуги, щодо якої укладено договір, крім продовження (лонгації, пролонгації) строку кредитування та строку виплати кредиту у порядку, передбаченому договором (п. 8 Заявки). Протягом строку дії договору тарифи та комісія(ії) за фінансовою послугою залишаються незмінними. Кредитодавець не надає додаткових та/або супутніх послуг (п. 9 Заявки). Кредитний договір №23.05.2025-100002086 від 23 травня 2025 року підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який був власноручно введений відповідачем для електронного підпису. Зазначений підпис підтверджує, що відповідач ознайомився та погодився з усіма умовами договору. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит на умовах та у розмірі, встановленому договором, що підтверджується інформацією про переказ коштів від 15 грудня 2025 року за допомогою платіжної системи iPAY в сумі 22000 грн. Судом встановлено, що у порушення норм закону та умов договору відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість за кредитним договором становить 65062, 50 грн., з яких: 20566, 96 грн. тіло кредиту; 31902, 06 грн. проценти; 1593, 48 грн. комісія з надання кредиту; 11000 грн. неустойка. Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов?язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов?язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. ч. 3, 4, 7, 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно приписів ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Щодо стягнення тіла кредиту, відсотків та комісії. ТзОВ «Споживчий центр» та [PERSON] уклали кредитний договір №23.05.2025-100002086 від 23 травня 2025 року в електронному вигляді. На підставі цього договору відповідачка отримала кредитні кошти, однак їх не повернула, проценти за користування кредитними коштами не сплачувала, чим порушила взяті на себе договірні зобов`язання. Заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 54062, 50 грн., з них: 20566, 96 грн. тіло кредиту; 31902, 06 грн. проценти; 1593, 48 грн. комісія з надання кредиту. Відсотки за договором нараховані в межах строку дії договору (за 184 дні), що відповідає умовам договору. Такий розмір заборгованості є обґрунтованим, оскільки підтверджується матеріалами справи та водночас не спростований відповідачем. Відповідачем у справі були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму 9626, 52 грн. від 22 червня 2025 року, на суму 1500 грн. від 27 липня 2025 року, що було враховано позивачем під час формування довідки про заборгованість та суми позовної вимоги. Отже, позовні вимоги про стягнення тіла кредиту, процентів та комісії за надання кредиту слід задовольнити. Щодо стягнення неустойки. Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який узгоджується з Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов?язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов?язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак, враховуючи наведене, боржник звільняється від обов?язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення на період воєнного стану. Неустойка, нарахована включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно з розрахунком позивача, останнім визначено неустойку за порушення відповідачем грошового зобов?язання за кредитним договором №23.05.2025-100002086 від 23 травня 2025 року в розмірі 11000 грн. З огляду на зазначене, суд, враховуючи положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог у цій частині. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, про часткове задоволення позову, а саме, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №23.05.2025-100002086 від 23 травня 2025 року у розмірі 54062, 50 грн., з них: 20566, 96 грн. тіло кредиту; 31902, 06 грн. проценти; 1593, 48 грн. комісія з надання кредиту. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2012, 85 грн. (54062, 50 х 2422,40 / 65062, 50). Щодо клопотання відповідачки про розстрочення виконання рішення суду. Так, у своїй заяві від 17 лютого 2026 року відповідачка просила суд розстрочити виконання рішення суду на 12 місяців. Посилається на ті обставини, що у неї скрутне матеріальне становище, а також те, що вона розлучена та має на утриманні двох неповнолітніх дітей Разом з тим, будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини неможливості виконання рішення у встановленому порядку, заявником суду не надано. Самі по собі посилання на складне матеріальне становище без належного документального підтвердження не можуть бути підставою для розстрочення виконання судового рішення. Крім того, сам по собі факт утримання дітей ( [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ) не свідчить про незадовільний матеріальний стан відповідача. Так, діти мають ще батька [PERSON] , який теж зобов`язаний їх утримувати. Суд також враховує, що позивач є працездатного віку, діти наразі досягла 12 річного та 9 річного віку, а тому відповідач, очевидно, в змозі працевлаштуватися та виконати свої грошові зобов`язання перед позивачем. Враховуючи наведене, у задоволенні клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду слід відмовити. Разом з тим, суд вважає необхідним роз?яснити право відповідача на повторне звернення до суду з заявою про розстрочення виконання рішення за умови надання доказів про обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Outcome: partial