Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі свого пердставника адвоката Лиски П.О. звернулась до Холодногірського районного суду м.Харкова із позовом до [PERSON] , у якому просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати ним аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 119 907 (сто дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот сім) грн. 91 коп.; неустойку (пеню) за прострочення сплати ним аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , за час вагітності, пологів і до досягнення дитиною трьох років, у розмірі 88 153 (вісімдесят вісім тисяч сто п`ятдесят три тисячі) грн. 35 коп.; аліменти на її утримання за минулий час в порядку ч. 2 ст. 191 Сімейного кодексу України, зокрема з 15.04.2024 року і до досягнення дитиною шести років в розмірі % всіх його видів заробітку (доходу); додаткові витрати на малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що були фактично понесені позивачкою, а саме на придбання препаратів для щеплення, у загальній сумі 3529 (три тисячі п`ятсот двадцять дев`ять) гривень 82 коп., на лікування у загальній сумі 5460 (п`ять тисяч чотириста шістдесят) гривень 28 коп., на відвідування дитиною занять з плавання у загальній сумі 49 749 (сорок дев`ять тисяч сімсот сорок дев`ять) гривень 40 коп., на відвідування дитиною занять з художньої гімнастики у загальній сумі 17 579 (сімнадцять тисяч п`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 00 коп., а також судові витрати в повному обсязі покласти на відповідача. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом було розподілено судді Проценко Л.Г. Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 05.05.2025 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 26 травня 2025 року надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача адвокатом Репетун К.В., в якому вказано, що відповідач не визнає жодну з позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначено, що 12 грудня 2023 року ухвалою Київського районного суду м. Полтава відмовлено в задоволенні заяви про розстрочку та відстрочку виконання судового рішення, і саме з того часу відповідач почав поступово погашати заборгованість, що утворилась, паралельно сплачуючи періодичні платежі по аліментам на дитину та матір дитини. Щодо додаткових витрат на утримання дитини вказано, що доказів наявності рекомендацій лікаря про відвідування дитиною басейна не надано, а копії платіжних документів про перерахування коштів фізичним особам/фізичним особам підприємцям взагалі не дають можливості встановити факт відвідування басейну та художньої гімнастики. Тому просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 03 червня 2025 року через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив від представника позивачки із поясненнями щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень. 09 червня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи без їх участі. (т.2 а.с.190) 10 червня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 19.06.2025 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано інформацію з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, Управління соціального захисту населення Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області, Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Харківській області, Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної військової адміністрації стосовно відповідача [PERSON] . На виконання ухвали Холодногірського районного суду м. Харкова від 19.06.2025 року про витребування доказів надійшли відповіді, які приєднані до матеріалів справи. 05.08.2025 року представник позивача адвокат Лиска П.О. заявив клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні, зважаючи на складність справи та вирішення клопотань про витребування судом відповідних доказів. Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 05.08.2025 року клопотання представника позивача задоволено, постановлено проводити розгляд справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа Салтівський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, стягнення аліментів на утримання до досягнення дитиною шести років, стягнення додаткових витрат на утриманні дитини в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 24 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про приєднання доказів від представника позивачки на підтвердження розміру її доходів, а також документи на підтвердження здійснення позивачкою додаткових витрат на дитину. 12 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі, які просила врахувати під час розгляду справи та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в цілому, у тому числі щодо стягнення додаткових витрат на дитину, з огляду на те, що заявлені витрати не є такими, що обумовлені особливими обставинами, а відтак, не є додатковими. 12 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання про витребування доказів, які стосуються отримання [PERSON] соціальної допомоги на дитину як одинокої матері за період з 14.04.2021 року по 04.08.2025 року та її щомісячний розмір. 23 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивачки надійшло клопотання, що ним в добровільному порядку подаються документи на підтвердження факту призначення позивачці допомоги на дітей одиноким матерям, а також інформація про розмір такої виплати. У клопотанні вказано, що така інформація та документи не мають жодного відношення до предмету спору, не впливають на розгляд справи і не спростовують законність і обґрунтованість позовних вимог. Представник позивачки просив відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів, приєднати докази до матеріалів справи, а також закрити підготовче провадження по справі № 642/2315/25 та призначити справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 23.09.2025 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 14 жовтня 2025 року через систему «Електронний суд» надійшло клопотання від представника позивачки щодо поновлення строку для подання доказів після закриття підготовчого провадження та стадії судового розгляду по суті і приєднання до матеріалів справи доказу - довідки № 43 про потребу дитини у домашньому догляді на ім`я [PERSON] (форма 080-1/о) від 25.09.2025 року на підтвердження законності позовних вимог, що малолітня [PERSON] потребує домашнього догляду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі на підставах викладених у позові. Також зазначив, що позивач здійснює адвокатську діяльність, але доходу не має, про що свідчить довідки ОК-5 та ОК-7. Позивач в більшості виступає представником в справах пов`язаних з військовою службою. Що стосується розміру гонорарів, то такі дані мають бути у податковій. Позивач приймає участь у судових засіданнях і не весь час знаходиться з дитиною. По зазначеному позову кінцевого акту щодо наданої правової допомоги немає, квитанцій та оплати ще не було, розрахунок буде складено після розгляду справи. Умисність дій відповідача щодо несплати аліментів позивач рахує з дати подання позову про встановлення батьківства і стягнення аліментів, оскільки позивачка витрачала кошти на судові засідання, а відповідач ухилявся, заперечував батьківство. Відповідач після біологічної експертизи мав можливість визнати позов, зареєструвати дитину в органах РАЦС та сплачувати аліменти. Тому до моменту постановлення рішення про встановлення батьківства і стягнення аліментів відповідач повинен сплатити пеню. Після ухвалення зазначеного рішення відповідач почав сплачувати кошти не в повному обсязі і лише після відкриття виконавчого провадження за декількома виконавчими листами. На даний час заборгованість не сплачена в частині правової допомоги. Позивач здійснює догляд за дитиною, про необхідність якого зазначено в медичній довідці, в медичних картах зазначені діагнози захворювань дитини (шлунку та проблеми сечевиведення), але протипоказань до відвідування секцій гімнастики та плавання немає. Припинення свідоцтва про адвокатську діяльність у зв`язку з находженням у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 6 річного віку не передбачено законом. Позивач повинна підвищувати кваліфікацію та сплачувати податки (внески, ЄСВ). Позивач просить стягнути додаткові витрати з відповідача, оскільки вона не працює, не має доходу і знаходиться в нерівних умовах з відповідачем, який не займається дитиною, не проявляє до неї інтересу. Вибір секцій не узгоджувався з відповідачем, оскільки його телефон відключений. Дитина відвідувала як групові, так і індивідуальні заняття з плавання. Ліки дитині придбались за призначенням лікаря.В довідці щодо потреби дитини у домашньому догляді не вказано діагнозу, але такий діагноз зазначено у медичних картках. Харчування, одяг, іграшки не покриваються прожитковим мінімумом, сплачених відповідачем аліментів та отримання позивачкою допомоги як одинокої матері. Сплата позивачкою 80000,00 грн. за надання правової допомоги по справі про встановлення батьківства та стягнення аліментів не мають відношення до цієї справи. Крім того, це право позивачки, якій допомагають батьки. Оскільки телефон відповідача не відповідав, та останній змінював адреси з [ADDRESS] на [ADDRESS] , як внутрішньо переміщена особа, не отримував листів, відповідачу на електронну пошту 17.04.2024, 27.09.2024, 30.09.2024, 25.10.2024 надсилались претензії, які їм фактично були отримані, оскільки не повернулись повідомлення, що пошта не надійшла. Чи прочитав відповідач, чи ні, невідомо, але вказану електронну пошту він зазначав у своїх процесуальних документах. Представник відповідача в судовому засіданні підтримала відзив на позовну заяву та додаткові пояснення по справі. Зазначила, що пеня, яку просить стягнути позивач з моменту подання позову про встановлення батьківства протирічить нормам закону. Позивачем самостійно було об`єднано декілька вимог в одне провадження, а тому розгляд справи тривав довго. Спір щодо батьківства існував, тому відповідач, який мав сумніви, що це його дитина, не платив аліменти. Обов`язок сплати аліментів виникає з моменту набрання рішенням законної сили і після чого відповідач звернувся до державного виконавця, в провадженні якого знаходився виконавчий документ, щоб той склав розрахунок заборгованості і почав сплачувати аліменти. Однак у зв`язку з великою сумою (приблизно 200 000 грн) відповідач не міг її сплатити, враховуючи, в т.ч. і відсутність майна, а тому сплачував поточні платежі та частково погашав заборгованість. З моменту складання розрахунку заборгованості відповідачем протягом пів року заборгованість була сплачена до грудня 2024 р. Сторона позивача не надала розрахунку пені, тому відсутні підстави для її стягнення. В постановах Верховного Суду для стягнення пені необхідний склад правопорушень (вина та умисел), але з боку [PERSON] були вчинені всі можливі дії для виконання рішення, а саме сплата щомісячних платежів та погашення загальної заборгованості. Щодо призначення аліментів до досягнення дитиною 6 річного віку, то з довідок та доказів наданих стороною позивача вбачаються певні протиріччя, оскільки дитина підлягає стороннього догляду, однак відвідує активні секції (гімнастику та басейн). Також з медичної довідки не вбачається встановленого діагнозу, у зв`язку з яким дитина потребує домашнього догляду. Крім того, з довідки про можливість відвідування басейну стан здоров`я дитини визначений як «здорова». Додаткові витрати на стягненні яких наполягає позивач не підлягає задоволенню, оскільки це був особистий вибір позивача надати дитину для індивідуальних занять, які більш дорогі, вартісних занять по плаванню та гімнастиці не узгоджувався з відповідачем. Крім того, позивач бажає стягнути ці витрати лише з позивача в порушення усталеної практики, згідно якої такі витрати діляться навпіл між батьками. Посилання представника позивача про те, що у позивача є інші витрати не підтверджені будь-якими доказами. Тому підстави для стягнення таких виплат в повному обсязі відсутні. [PERSON] є діючим адвокатом, веде справи, витрачає на це час, що не узгоджується з вимогами про стягнення аліментів до досягнення дитиною 6 річного віку. Відповідач на електронну пошту (адресу) не отримував будь яких вимог позивача, також ним не було отримано таких вимог і засобами поштового зв`язку. Відповідачем може бути визнано виключно витрати в розмірі 1/2 частини сплачених коштів на щеплення та лікування дитини. Позивач надала заяву про слухання справи у її відсутність, при цьому позовні вимоги підтримала в повному обсязі. (т.2 а.с.213) Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, місце та час слухання справи. Суд, вислухавши доводи представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2022 року у справі № 642/4505/21 позовні вимоги [PERSON] - задоволено частково. Визнано батьківство [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження № 1126 від 27.04.2021, складений Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), матір`ю якої є [PERSON] , виключивши відомості з актового запису про народження в графі батько « [PERSON] » та зазначивши батьком дитини « [PERSON] ». Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття, починаючи з 16.07.2021 (з урахуванням ухвали Київського районного суду м. Полтави від 16.12.2022 про виправлення описки (а.с. 262 т. 2). Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання за час вагітності, пологів та до досягнення [PERSON] , [INFO] , трьох років в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16.07.2021. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , розмірі 1 218,50 грн. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. (т.1, а.с.34-37) Постановою Полтавського апеляційного суду від 22 травня 2023 року апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2022 року та додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2022 року - задоволено частково, а саме: Рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2022 року в оскаржуваній частині щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання за час вагітності, пологів та до досягнення [PERSON] , [INFO] , трьох років в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16.07.2021 - залишено без змін. Рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2022 року в оскаржуваній частині щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] понесених судових витрат на правову допомогу в розмірі 68 276 грн змінено, зменшено суму до 38 689,62 грн. (т.1, а.с. 38-49) З урахуванням внесених змін абзац сьомий резолютивної частини рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2022 року викладено наступним чином: «Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн, на правову допомогу в розмірі 38 689,62 грн, всього - 39 597,62 грн». Додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2022 року, яке набрало чинності 23.05.2023, в оскаржуваній частині щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] понесених судових витрат на правову допомогу в розмірі 2 276 грн - залишено без змін. Згідно розрахунку заборгованості у виконавчому провадженні № 71153610, сума заборгованості відповідача по сплаті аліментів на утримання доньки [PERSON] станом на 28.02.2025 року складає 26 858,83 грн. (т.1, а.с.60-61) Відповідно розрахунку заборгованості у виконавчому провадженні № 71153477 сума заборгованості відповідача по сплаті аліментів на утримання [PERSON] за час вагітності, пологів та до досягнення [PERSON] , [INFO] , трьох років, станом на 28.02.2025 року складає 26 620,52 грн. (т.1, а.с. 89-90) За приписами ч. 9 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно вимог ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Положеннями ст. 180 СК України, встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно вимог ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ст. 195 СК України, розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду у порядку встановленому СК України. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тлумачення ст. 8 СК України та ч. 1 ст. 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Системне тлумачення вказаних норм дає підстави дійти висновку, що стягнення пені, передбаченої абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Положеннями СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то у платника аліментів відсутня вина у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670сво19. Відповідачем не був доведений факт відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, та не були надані відповідні докази, що заборгованість утворилась з незалежних від нього причин. Положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. У СК України не передбачено, як відбувається погашення вимог за грошовим зобов`язанням, тому в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства, а саме ст. 534 ЦК України. Отже, при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла в попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць. Верховний Суд, враховуючи принцип розумності, у своїх рішеннях виснував, що оскільки пеня змінна величина, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі якщо позивач з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Вказана позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 19.01.2022 у справі № 711/679/21. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі № 333/6020/16-ц розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів прострочення х 1 % - і так розраховується окремо за кожен місяць, за який аліменти сплачені невчасно. Позивач [PERSON] заявляє вимогу про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , (ВП № 71153610) за період з 17.07.2021 року по 17.04.2025 року, і вважає початком нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів дату подання позовної заяви, а саме 17.07.2021 року (з урахуванням рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2022 року у справі № 642/4505/21). Крім того, згідно розрахунку, наданого позивачем, загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] за час вагітності, пологів та до досягнення [PERSON] , [INFO] , трьох років (ВП № 71153477) за період з 17.07.2021 року по 17.04.2025 року, становить 88153,35 грн. Початком нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів також вважає дату подання позовної заяви, а саме 17.07.2021 року. Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123). Доводи позивача та його представника, що відповідач [PERSON] повинен був сплачувати аліменти вже під час розгляду справи щодо встановлення батьківства та стягнення аліментів, не ґрунтуються на нормах законодавства. Суд акцентує увагу, що до ухвалення рішення про стягнення аліментів у платника аліментів відсутня вина, що є обов`язковим елементом для стягнення неустойки, що узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, провадження № 14-616цс18 та постановою Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року по справі № 161/5211/22, провадження № 61-10676 св 22. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її мета сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати належного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати ним аліментів на утримання [PERSON] . Оскільки, тільки при проголошенні судового рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2022 року у справі № 642/4505/21, відповідачу [PERSON] стало відомо про обов`язок щодо сплати аліментів на утримання [PERSON] , тому вимога про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати ним аліментів, підлягає частковому задоволенню. Відповідно відомостей з виконавчого провадження № 71153610, розмір заборгованості щодо нарахування пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , складає 81337 (вісімдесят одна тисяча триста тридцять сім) грн. 34 коп., починаючи з 13 грудня 2022 року. (загальна сума заявленої пені 119907,91 грн мінус нарахування за період липня 2021 по 31 листопада 2022 мінус 12 днів (по 100,88 грн в день) грудня 2022). (т.1, а.с. 60-61) Також, з аналогічних мотивів, вимога позивача щодо стягнення з відповідача за прострочення сплати аліментів, в рамках ВП № 71153477, на утримання [PERSON] підлягає частковому задоволенню з 13 грудня 2022 року у розмірі 49582 (сорок дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят дві) грн. 78 коп. (загальна сума заявленої пені 88153,35 грн мінус нарахування за період липня 2021 по 31 листопада 2022 мінус 12 днів (по 100,88 грн в день) грудня 2022). (т. 1, а.с. 89-90). Власного контррозрахунку стороною відповідача не надано. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання за минулий час в порядку ч. 2 ст. 191 Сімейного кодексу України, зокрема з 15.04.2024 року і до досягнення дитиною шести років в розмірі 1/4 всіх його видів заробітку (доходу) суд зазначає таке. В межах цивільної справи № 642/4505/21 однієї з позовних вимог [PERSON] до [PERSON] було стягнення аліментів на її утримання за час вагітності, пологів та до досягнення [PERSON] , [INFO] , трьох років в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16.07.2021. Відповідно до ч. 3 ст. 84 Сімейного кодексу України, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Згідно до ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини другої статті 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що з 20.09.2023 року малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на диспансерному обліку, відповідно довідок: № 37 від 15.03.2024 року, № 155 від 11.10.2024, № 38 від 18.03.2025, № 43 від 25.09.2025 про потребу дитини у домашньому догляді (форма 080-1/о); починаючи з 15.04.2024 потребує домашнього догляду за станом здоров`я, через наявність у неї фізичних вад (т. 1, а.с. 141-143, 145). Позивачкою були надані разом із позовною заявою і інші медичні документи, які підтверджують особливості здоров`я малолітньої дитини [PERSON] , а також перебування її на стаціонарному лікуванні у зв`язку із наявним захворюванням. В матеріалах справи наявні витяги з реєстру територіальної громади, які підтверджують, що позивачка проживає разом з дитиною. (т. 1, а.с. 30-32) Вказані докази є належними, достатніми, достовірними і допустимими на підтвердження факту того, що [PERSON] , [INFO] , має особливості розвитку, відповідні захворювання та потребує домашнього догляду, а її мати, доглядає за дитиною, виконує батьківські обов`язки, піклується про неї, а отже наявні законні підстави для реалізації позивачкою права на її утримання від відповідача, оскільки дитина має вади фізичного здоров`я. Відповідно до норм ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Тлумачення статті 191 СК України дає підстави для висновку, що юридичне значення для визначення часу, з якого присуджуються аліменти на дитину, має час звернення до суду іншого з батьків з позовом або заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. Виключення із цього правила стосуються стягнення аліментів за минулий час (до пред`явлення позову). Також аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; ухилення відповідача від надання утримання дитині. Відповідно до ч. 3 ст. 181 КУпАП, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд вважає частково обґрунтованими позовні вимоги в цій частині, враховуючи, що позивачкою були вжиті заходи щодо одержання таких аліментів з відповідача в позасудовому, добровільному порядку у зв`язку із вадами здоров`я дитини [PERSON] . Зокрема, в матеріалах справи міститься вимога про сплату аліментів її утримання за минулий час, але не більше ніж до досягнення дитиною шести років, в порядку ч. 2 ст. 191 Сімейного кодексу України, яка направлена на електронну пошту, якою офіційно користується відповідач, лише 25.10.2024, а інші вимоги направлені поштовою кореспонденцією ним не отримувалися. При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач внаслідок стану здоров`я чи інших об`єктивних причин не може надавати матеріальну допомогу в розмірі частини доходів. Крім того, перебування чоловіка та жінки в зареєстрованому шлюбі в силу норм ст. 84 СК України не є обов`язковою умовою для покладення на чоловіка зобов`язань з утримання жінки на час вагітності та до досягнення дитиною трьох (шести) років, оскільки це вже було встановлено рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2022 року по справі 642/4505/21, тобто має преюдиціальне значення під час розгляду даної справи та не підлягає додатковому встановленню. Суд критично оцінює доводи відповідача, що позовна вимога в цій частині не підлягає задоволенню, оскільки сторони не перебували у шлюбі та не проживали однією сім`єю, і посилання на зміст науково-практичного коментаря, який в свою чергу не встановлює правових наслідків та не є нормою закону. Враховуючи, що відповідач є працездатним, інших утриманців немає, відсутність відомостей про незадовільний стан його здоров`я, виходячи з засад розумності та справедливості, а також дотримання балансу інтересів сторін, суд доходить висновку про наявність у позивачки передбаченого законом права на отримання від відповідача аліментів на її утримання за минулий час в порядку ч. 2 ст. 191 Сімейного кодексу України, зокрема з 25.10.2024 року і до досягнення дитиною шести років в розмірі 1/4 всіх його видів заробітку (доходу), що буде достатнім для забезпечення базових потреб позивачки. Суд критично ставиться до доводів відповідача, що позивачка є адвокатом та здійснюючи адвокатську діяльність отримує доходи, оскільки відсутність отримання доходів позивачки підтверджена довідками форм ОК-5, ОК-7. Крім того, ця діяльність не позбавляє [PERSON] конституційного права на отримання професійної правничої допомоги для захисту власних прав та інтересів. Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Частинами 1, 3 статті 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура, засади організації і діяльності якої та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. Згідно з частиною 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. При цьому, в силу приписів чинного законодавства, таке право учасника судового процесу не ставиться у залежність від наявності або відсутності у такого учасника юридичної освіти, або від роду його професійної діяльності. Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 07.04.2023 у справі № 910/11002/21. За відповіддю Управління соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради від 18.08.2025 [PERSON] з 01.11.2021 набула права на призначення допомоги як одинока матір, розмір якої склав 324,17 грн., з 01.12.2021 по 30.04.2022 411, 17 грн., з 01.05.2022 у розмірі 1450,72 грн., з 01.07.2022 року 1551,72 грн., щомісяця. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки додаткових витрат на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] суд зазначає таке. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотні значення. Аналіз норми частини 1 статті 185 СК України вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Відповідно до п. 18 Постанови пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, звернути увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Верховний Суд України в постанові від 13 вересня 2017 року (справа №6-1489цс17) звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону у додаткових витратах брати участь зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , на утриманні якої знаходиться дитина [PERSON] , [INFO] , дійсно фактично понесла додаткові витрати на малолітню дитину, зокрема, пов`язані з її здоров`ям, а саме: 1) витрати на планове щеплення, що підтверджено як медичною документацією з відповідними рекомендаціями, так і відповідними квитанціями та чеками щодо придбання препаратів та ліків на загальну суму 3529,82 грн. 2) витрати на лікування [PERSON] , зокрема: на здачу аналізів крові, калу, сечі у приватних лабораторіях, на придбання небулайзера, за стоматологічні послуги, придбання електричних зубних щіток на загальну суму 5460,28 грн. Такі витрати є документально підтвердженими (т. 1, а.с. 174, 179, 191, 232). Також судом встановлено, що позивач [PERSON] , на утриманні якої знаходиться дитина [PERSON] , [INFO] , понесла додаткові витрати на малолітню дитину, зокрема, пов`язані з її фізичним і духовним розвитком і здібностей дитини, а саме: 1) витрати, пов`язані з відвідуванням дитиною занять з плавання в Аквасадку «Острови», як то: оплата вартості занять (групових та індивідуальних), а також придбання товарів, пов`язаних із вказаним видом спорту (шапочка для плавання, окуляри для плавання, маска для плавання, аквапалка (нудлс), дошка для плавання, купальник, гумові капці, ласти та інші), на загальну суму 49 749, 40 грн. 2) витрати, пов`язані з відвідуванням дитиною занять з художньої гімнастики у Студії художньої гімнастики «YALOS», як то: оплата вартості занять, а також придбання товарів, пов`язаних із вказаним видом спорту (напівчешки, скакалка, подушка «Черепашка», спеціальних одяг для тренувань, одяг для виступів, м`ячі, обручи, палички та інші.) на загальну суму 17 579,00 грн. Такі витрати є документально підтвердженими (т. 1, а.с. 194, 210-250). Тому суд критично ставиться до доводів відповідача про те, що позивачкою не доведені факти понесення витрат, пов`язаних з відвідуванням дитиною занять з плавання та художньої гімнастики, та що він не надавав свою згоду на оплату вказаних занять. Разом із цим відповідачем не наведені заперечення щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат, пов`язаних з лікуванням, здоров`ям дитини, зокрема з придбанням медичних препаратів. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення з відповідача додаткових витрат, у розмірі 1/2 від заявлених вимог, на малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , а саме: на придбання препаратів для щеплення, у сумі 1764 (одна тисяча сімсот шістдесят чотири) гривні 91 коп.; на лікування у сумі 2730 (дві тисячі сімсот тридцять) гривень 14 коп.; на відвідування дитиною занять з плавання у сумі 24874 (двадцять чотири тисячі вісімсот сімдесят чотири) гривні 85 коп.; на відвідування дитиною занять з художньої гімнастики у сумі 8789 (вісім тисяч сімсот вісімдесят дев`ять) гривень 50 коп., Щодо судових витрат сторін, суд зазначає таке. Позивачем та представником позивача у позовній заяві та у судовому засіданні вказано, що остаточний розмір витрат на професійну правничу допомогу не є остаточним та в майбутньому може бути змінений в залежності від позиції відповідача, визнання або невизнання позову. Тобто остаточна сума витрат на професійну правничу допомогу не визначена та не заявлена. Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У такому випадку суд ухвалює додаткове рішення. Заява про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат може бути подана протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі при поданні позову про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. Таким чином, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при пред`явлені позову і суд дійшов про часткове задоволення позовних вимог, тому з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь Держави судовий збір у сумі 791 грн. 40 коп., оскільки позовні вимоги задоволені на 59,45%. На підставі викладеного,

Outcome: partial