Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Представник ТзОВ «Свеа Фінанс» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивовано тим, що 26.10.2022 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики №7898433, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 5000 грн. строком на 15 днів. 11.07.2023 між ТОВ ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (на даний час ТОВ «Свеа Фінанс») укладено Договір факторингу №01.02-36/23, відповідно до якого ТОВ ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТОВ «Росвен Інвест Україна» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «Росвен Інвест Україна» приймає належні права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 11.07.2023 до Договору факторингу, ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором позики №7898433 у розмірі 15450,00. Крім того, 13.04.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір №20578-04/2023, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2800 грн. терміном на 25 днів, а також 21.03.2023 Кредитний договір №34005-03/2023, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 8000 грн. строком на 25 днів. 03.07.2023 ТОВ «ФК «Інвеструм» уступило право вимоги за вказаними Договорами ТОВ «Стар Файненс Груп», яке в свою чергу уступило право вимоги ТОВ «Росвен Інвест Україна» згідно Договору факторингу від 29.11.2023. Відповідно до реєстру боржників ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №205778-04/2023 у розмірі 10 920 грн. та за кредитним договором №34005-03/2023 у розмірі 31200 грн. Після відступлення позивачу права грошової вимоги, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попередніх кредиторів. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «Свеа Фінанс», у зв`язку з чим позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості в загальному розмірі 57 570,00 грн. та судові витрати у справі. Ухвалою судді від 25.08.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Заочним рішенням суду від 21.10.2025 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» суму заборгованості в загальному розмірі 48 320 (сорок вісім тисяч триста двадцять) гривень 00 копійок, з яких: - за Договором позики №7898433 від 26.10.2022 у розмірі 6200 (шість тисяч двісті) гривень 00 копійок, з яких: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1200 грн. - заборгованість за відсотками; - за Договором №20578-04/2023 від 13.04.2023 в розмірі 10 920 (десять тисяч дев`ятсот двадцять) гривень 00 копійок, з яких: 2800 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 8120 грн. - заборгованість за відсотками; - за Договором №34005-03/2023 від 21.03.2023 в розмірі 31 200 (тридцять одна тисяча двісті) гривень 00 копійок, з яких: 8000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 23200 грн. - заборгованість за відсотками. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 20.11.2025 від представника відповідача надійшла заява про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 21.11.2025 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 21.10.2025 у справі № 949/1697/25 (2/559/1333/2025) залишено без руху, заявнику надано термін для усунення недоліків вказаних в ухвалі. Ухвалою суду від 24.11.2025 прийнято до розгляду заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 21.10.2025 року у справі № 949/1697/25 (2/559/1333/2025) та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 28.11.2025 заочне рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 21.10.2025 скасовано, справу призначено до розгляду. Представник позивача у позові просив розглядати справу в його відсутність. Від представника відповідача - адвоката Рідченко М.В. надійшов письмовий відзив на позов, згідно якого, відповідач вважає позовну заяву не повністю обґрунтованою, а доводи викладені в ній, такими, що не в повній мірі відповідають дійсності за наступними підставами. Погоджується лише з основною сумою боргу, натомість заперечує нараховані відсотками за трьома договорами, посилаючись на статус військовослужбовця. Зауважує, що відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Зазначає, що застосування приписів пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи, яка несе відповідальність перед кредитодавцем, їх застосування є обов`язком суду та жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність кредитодавця щодо наявності в особи спеціального статусу. Положення пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не обмежують своє застосування виключно щодо позичальників за кредитними зобов`язаннями, поширюють свою дію на усі випадки нарахування санкцій та процентів за невиконання будь-яких зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, в тому числі банками. Згідно з пункту 12 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовець строкової військової служби, військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом, особа офіцерського складу, яка проходить кадрову військову службу, особа офіцерського складу, яка проходить військову службу за призовом, військовослужбовець, призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, якого засуджено до тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, та члени його сім`ї права на пільги не втрачають. Відповідно до відмітки у військовому квитку, [PERSON] проходить військову службу з 09.11.2022 і по даний час. З огляду на вищезазначене, [PERSON] , як військовослужбовець, підлягає звільненню від сплати заборгованості за відсотками за кредитними договорами: №7898433 від 26.10.2022, №20578-04/2023 від 13.04.2023, №34005-03/2023 від 21.03.2023. Враховуючи викладене, вважає, що позовна вимога про стягнення суми заборгованості за відсотками є не правомірною та суперечить положенням чинного законодавства України, а тому просить в задоволенні вимог в цій частині відмовити. 16.02.2026 представник відповідача надіслала заяву, згідно якої судове засідання просить провести за її відсутності та відсутності відповідача, винести рішення з урахуванням пояснень викладених у відзиві на позовну заяву. У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом ч.ч. 4, 5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення у даній справі є 17.02.2026, тобто дата складання повного тексту рішення. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом досліджуються представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилався позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач покликається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі та викладені у відзиві на позов обставини, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, зважаючи на таке. Судом встановлено, що 26.10.2022 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (первісний кредитор) та [PERSON] був укладений Договір позики №7898433, у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов вказаного Договору, відповідачу було надано кредит у розмірі 5000 грн. Строк кредитування 15 днів (п.2.1-2.2 Договору). Згідно з п. 2.3 Договору базова процентна ставка за перший день користування позикою становить 23,86%, базова процентна ставка з другого дня - 2,00% від суми кредиту за кожен день користування. Згідно з п. 4 Договору проценти нараховуються щоденно до повного погашення заборгованості, але не довше 90 днів зі спливу первісного строку користування позикою. Згідно з п. 6 Договору передбачено, що позичальник має право ініціювати пролонгацію строку кредитування шляхом укладення додаткової угоди (а.с.11-13). Згідно Додатку №1 до Договору позики, сторонами визначено розмір та дату внесення позичальником платежів та встановлено, що орієнтовна загальна вартість кредиту складає 6200 грн., з яких 5000 грн. - сума кредиту за договором та 1200 грн. - проценти (а.с.13 зворот). Також, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором та в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с.15-16). Видача грошових коштів у сумі 5000 грн. [PERSON] підтверджується долученою до справи довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Фінексперт» від 20.02.2025 про перерахування 26.10.2022 коштів, отримувач: Іващук Юрій - ЕПЗ № [NUMBER] (а.с.26). Відповідно до наданого первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 11.07.2023 заборгованість відповідача за Договором позики №7898433 складає 15450 грн., з яких 5000 грн. - тіло кредиту та 10450 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.23-24). 11.07.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено Договір факторингу №01.02-36/23, відповідно до якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТОВ «Росвен Інвест Україна» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «Росвен Інвест Україна» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників (а.с.27-29). На виконання умов Договору факторингу ТОВ «Росвен Інвест Україна» сплатило ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» грошові кошти у розмірі 1575126,28 грн. (а.с.31). Відповідно до Витягу з реєстру боржників від 11.07.2023 до Договору факторингу, ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором позики №7898433 у розмірі 15450 грн., з яких 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 10450 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.33 зворот). Крім того, 13.04.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №20578-04-2023, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 2800 грн. строком на 25 днів, до 07.05.2023. За користування кредит процентна ставка становить 2,50% на добу. Кредит надається в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківську картку позичальника. Згідно п. 4,3 Договору, якщо позичальник не повернув кредит у строк, встановлений у п. 1.2 Договору, проценти продовжують нараховуватися за ставкою 2,5% в день, але не більше ніж 180 днів (а.с.34 зворот-36). У Додатку №1 до Договору позики, сторонами визначено розмір та дату внесення позичальником платежів (а.с.37). До матеріалів справи позивачем надано Паспорт споживчого кредиту, який підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором та в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с.34). Видача грошових коштів у сумі 2800 грн. [PERSON] підтверджується долученою до справи довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 18.03.2025 про перерахування 13.04.2023 коштів на банківську картку № [NUMBER] (а.с.47). Також, 21.03.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №34005-03/2023, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 8000 грн. строком на 25 днів, до 14.04.2023. За користування кредит процентна ставка становить 2,50% на добу. Кредит надається в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківську картку позичальника. Згідно п. 4.3 Договору, якщо позичальник не повернув кредит у строк, встановлений у п. 1.2 Договору, проценти продовжують нараховуватися за ставкою 2,5% в день, але не більше ніж 180 днів (а.с.59 зворот-61). У Додатку №1 до Договору позики, сторонами визначено розмір та дату внесення позичальником платежів (а.с.62). До матеріалів справи позивачем надано Паспорт споживчого кредиту, який підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором та в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с.59). Видача грошових коштів у сумі 8000 грн. [PERSON] підтверджується долученою до справи довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 18.03.2025 про перерахування 21.03.2023 коштів на банківську картку № [NUMBER] (а.с.72). 03.07.2023 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Інвеструм» укладено Договір факторингу №3072023, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає ТОВ «Стар Файненс Груп» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «Стар Файненс Груп» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників (а.с.48-49). Відповідно до Витягу з реєстрів боржників від 17.10.2024 до Договору факторингу, ТОВ «Стар Файненс Груп» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором №20578-04/2023 у розмірі 8540 грн. та за Договором №34005/-03/2023 у розмірі 29000 грн. (а.с.50,75). 29.11.2023 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено Договір факторингу №01.02-79/23, відповідно до якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передає ТОВ «Росвен Інвест Україна» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «Росвен Інвест Україна» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників (а.с.51-54). На виконання умов Договору факторингу ТОВ «Росвен Інвест Україна» сплатило ТОВ «Стар Файненс Груп» грошові кошти у розмірі 2471426,86 грн. (а.с.55). Відповідно до Витягу з реєстрів боржників до Договору факторингу №01.02-79/23, ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором №20578-04/2023 у розмірі 10920 грн., з яких: 2800 грн. - тіло кредиту та 8120 грн. - відсотки та за Договором №34005/-03/2023 у розмірі 31200 грн., з яких: 8000 грн. - тіло кредиту, 23200 грн. - відсотки (а.с.58 зворот, 83 зворот). Рішенням єдиного учасника СВЕА ЕКОНОМІ КІПР ЛІМІТЕД №1 від 25.03.2024, назву товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (а.с.84). Згідно розрахунку, наданого позивачем ТОВ «Свеа Фінанс» за Договором №20578-04/2023, заборгованість [PERSON] станом на 18.03.2025 складає 10920 грн., з яких: 2800 грн. - тіло кредиту та 8120 грн. - нараховані відсотки (а.с.42-46). Згідно розрахунку, наданого позивачем ТОВ «Свеа Фінанс» за Договором №34005/-03/2023, заборгованість [PERSON] станом на 18.03.2025 складає 31200 грн., з яких: 8000 грн. - тіло кредиту та 23200 грн. - нараховані відсотки (а.с.66-71). З наданих розрахунків вбачається, що після відступлення права вимоги ТОВ «Свеа Фінанс» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно правового висновку Великої Палатою Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно матеріалів справи встановлено, що [PERSON] є військовослужбовцем. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. У статті 1, 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Пунктом 3 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію п.п. 3 п. 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Згідно з положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року, та триває донині. За змістом ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжений та діє до тепер. П. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц та від 11 грудня 2019 року у справі № 521/7927/16-ц. Таким чином, на відповідача, як військовослужбовця Збройних Сил України, який був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та проходить військову службу станом на час розгляду справи, поширюються пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме він звільнений від нарахування і сплати процентів за споживчим кредитом та неустойки. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 14.05.2021 у справі №502/1438/18. Застосування приписів пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи, яка несе відповідальність перед кредитодавцем, їх застосування є обов`язком суду та жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність кредитодавця щодо наявності в особи спеціального статусу. Положення пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не обмежують своє застосування виключно щодо позичальників за кредитними зобов`язаннями, поширюють свою дію на усі випадки нарахування санкцій та процентів за невиконання будь-яких зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, в тому числі банками. У відповідності до пункту 5 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України. Статус військовослужбовця підтверджується документом, що посвідчує особу. Форма та порядок його видачі встановлюються Міністерством оборони України. Таким чином, статус військовослужбовця надається громадянину, який проходить військову службу відповідно до чинного законодавства України. Такого статусу особа набуває з часу початку проходження нею військової служби, визначеного законодавством. Національний банк України у листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Відповідно до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд робить висновок, що між первісним кредитором ТОВ ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», правонаступником якого є позивач, та відповідачем виникли правовідносини у зв`язку з укладенням 26.10.2022 Договору позики №7898433. Згідно вказаного договору відповідачу було надано кредит у розмірі 5000 грн. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку у повному обсязі не повернуті, тому суд дійшов висновку про наявність заборгованості відповідача за основним тілом кредиту у розмірі 5000 грн. Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення суми заборгованості за відсотками по договору суд зазначає наступне. На підтвердження наявності заборгованості за відсотками суду наданий Розрахунок заборгованості за період з 26.10.2022 по 11.07.2023, з якого вбачається, що відсотки нараховувалися до 08.02.2023 року, тобто протягом 105 днів. Разом з тим, Договором визначений строк дії Договору - 15 днів. За користування кредитом клієнт сплачує товариству відсотки за перший день користування кредитом у розмірі 23,86% та з другого дня 2,00% від суми кредиту за кожен день користування. Згідно графіку платежів, який міститься у Договорі проценти за користування кредитом в межах строку дії договору складають 1200 грн. З урахуванням наведеного суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення відсотків за користування кредитом підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 1200 грн. за 15 днів, що відповідає строку дії кредитного договору. Доказів укладення будь-якої Додаткової угоди щодо продовження строку позики матеріали справи не містять, відтак подальше поза строком кредитування нарахування процентів за користування відповідачем кредитними коштами було безпідставним. Відтак, в цій частині суд задовольняє позовні вимоги частково. Щодо заперечень відповідача щодо нарахованих відсотків із посиланням на їх незаконне нарахування, суд зазначає наступне. Договір позики №7898433 між сторонами укладено 26.10.2022, згідно відмітки у військовому квитку вказано, що [PERSON] проходить військову службу з 09.11.2022 і по даний час, згідно розрахунку відсотків їх нарахування у розмірі 1200грн. здійснене в межах строку дії договору за період з 26.10.2022 по 10.11.2022, відтак за даним кредитним договором на [PERSON] не поширюються пільги, передбачені п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» щодо звільнення від сплати відсотків, тому права останнього в частині здійснених розрахунків щодо нарахованих відсотків порушено не було. Щодо стягнення заборгованості за Договором №20578-04/2023 та Договором №34005-03/2023 суд зазначає наступне. [PERSON] , будучи вільним в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписав кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Дані договори були укладені в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», що повністю підтверджується матеріалами справи. Сума заборгованості за основним боргом за кредитним договорами, яка підлягає стягненню, повністю відповідає умовам Договору та строку його дії. Окрім того, відповідач заперечень щодо розміру заборгованості за основною сумою боргу за Договором №20578-04/2023 у розмірі 2800 грн. та Договором №34005-03/2023 у розмірі 8000 грн. немає, позов в цій частині визнає, а відтак наданий позивачем розрахунок (в цій частині) за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті і кредитора вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. Тому, в цій частині позовні вимоги суд задовольняє. З приводу заперечень відповідача щодо нарахування йому відсотків за кредитними договорами №20578-04/2023 та №34005-03/2023 та посилання на застосування до нього пільги, передбаченої п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» суд зазначає наступне. Згідно розрахунку заборгованості, наявного в матеріалах справи, за кредитним договором №20578-04/2023 від 13.04.2023 [PERSON] кредитором нараховано відсотки за користування грошовими коштами за період з 13.04.2023 по 06.08.2023 в розмірі 8120 грн. Згідно розрахунку заборгованості, наявного в матеріалах справи, за кредитним договором №34005-03/2023 від 21.03.2023 [PERSON] кредитором нараховано відсотки за користування грошовими коштами за період з 21.03.2023 по 14.07.2023 у розмірі 23200 грн. Разом з тим, з початком повномасштабного вторгнення рф на територію України, згідно військового квитка серії [NUMBER] та довідки ТВО командира військової частини [NUMBER] від 13.11.2025 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, [PERSON] перебуває на військовій службі з 09.11.2022 по даний час (а.с.163-168). Отже, [PERSON] будучи військослужбовцем має право на пільги, встановлені для такої категорії осіб. А тому, оскільки позивачем нараховано проценти за кредитним договором №20578-04/2023 у період з 13.04.2023-06.08.2023 та за кредитним договором №34005-03/2023 у період з 21.03.2024-14.07.2023, саме під час проходження [PERSON] військової служби, коли його, як військовослужбовця, зільнено законом від їх сплати, що є незаконним, тому вимоги про їх стягнення задоволенню не підлягають. В підсумку позовні вимоги суд задовольняє частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 715,31 грн. (17000 х 2422,40/57570 грн.)

Outcome: partial