Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

І. Короткий зміст заявлених вимог. 20 жовтня 2025 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та просив встановити юридичний факт належності [PERSON] , [INFO] , архівної довідки № 396 від 18.12.2024 року, виданої фермерським господарством «Агрофірма "Базис"» головою Берташене Галиною, що підтверджує його трудову участь у колгоспі «Комінтерн» с. Кочубіївка Уманського району Черкаської області за період 1959-1967, 1969 років. В обґрунтування заяви зазначив, що він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області для проведення перерахунку пенсії, оскільки цей період роботи підлягає зарахуванню до його трудового стажу. Після звернення до органу Пенсійного фонду отримав лист (рішення) про відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області в перерахунку пенсії № 2300-0207-8/76662 від 30.09.2025. В даному рішенні встановлено, що не зараховані періоди роботи: «За результатами розгляду документів виявлено, що в книгах обліку трудоднів колгоспників за 1959-1967, 1969 роки вказано не повністю по батькові ( [PERSON] ) та посада». Записи в трудові книжці за ті роки не збереглися, а інших документів , які б могли підтвердити його трудових стаж у колгоспі Комінтерн - не існує. Єдиним документом, що містить відомості про його роботу з вказаному колгоспі, є архівна довідка № 396 від 18.12.2024 року. Таким чином, розбіжність у записах по батькові (« [PERSON] ) замість « [PERSON] ») у книгах обліку трудоднів колгоспників є технічною помилкою і не свідчить про належність трудових відомостей іншії особі. Встановлення факту належності архівної довідки йому, [PERSON] має істотне значення для охорони прав та законних інтересів його, як заявника та є необхідним для реалізації його соціальних прав (права на перерахунок пенсії). ІІ. Стислий виклад позицій сторін. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області в судове засідання не з`явився, надіслав 10 листопада 2025 року до суду заперечення на заяву в якому вважає заяву заявника безпідставною, необґрунтованою, не підтвердженою належними, достатніми та допустимими доказами, а тому вважає, що заявлені вимоги не підлягають до задоволення, просив відмовити у задоволенні заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а також розгляд справи провести без участі представника. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явилися. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Цією ж ухвалою було витребувано докази. IV. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви та висновки суду. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 6 частини першої статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народженні або в паспорті. Згідно з ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, зокрема, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Згідно з п. 26 зазначеного Порядку якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] в с. Кочубіївка Уманського району Черкаської області. У паспорті громадянина України та у картці платника податків, прізвище, ім`я, по батькові заявника зазначені як [PERSON] . Відповідно до копії (рішення) Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 2300-0207-8/76662 від 30.09.2025 заявнику відмовлено у перерахунку пенсії. В даному рішенні встановлено, що не зараховані періоди роботи: «За результатами розгляду документів виявлено, що в книгах обліку трудоднів колгоспників за 1959-1967, 1969 роки вказано не повністю по батькові ( [PERSON] ) та посада». Згідно з копії архівної довідки за № 396 від 18.12.2024 виданої Фермерським господарством Агрофірма Базис, вбачається, що [PERSON] працював у колгоспі Комінтерн з 1959 року по 1969 рік. Як вбачається з копії акту перевірки № 2300-0905-1/109 від 10.01.2025 року, що при співставленні даних відпрацьованих людиною/днів з даними довідки встановлено невідповідність у 1959 - 1967, 1969 роках. Відповідно до книг обліку трудоднів колгоспників за 1959 - 1967, 1969 роках значиться працівник Нижник Йосип С без зазначення посади. Більш того, із системного аналізу матеріалів справи вбачається, що зазначення не повністю по батькові заявника [PERSON] замість « [PERSON] » у книгах обліку трудоднів колгоспників свідчить про те, що відповідальними особами, які оформляли вказану книги обліку, не перевірялися паспорт або інший документ, що посвідчує особу. На думку суду, не повністю по батькові заявника у вказаних документах помилково зазначалося [PERSON] замість « [PERSON] ». Враховуючи викладене суд доходить висновку, що при веденні книг обліку трудоднів колгоспників за 1959 - 1967, 1969 роках була допущена помилка в зазначені по батькові заявника, який дійсно працював у вказаному колгоспі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини, надаючи тлумачення принципу верховенства права у світлі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості. Таким чином суд вважає, що вимоги заявника про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме архівної довідки № 396 від 18.12.2024 року, виданої фермерським господарством «Агрофірма "Базис"» головою Берташене Галиною, що підтверджує його трудову участь у колгоспі «Комінтерн» с. Кочубіївка Уманського району Черкаської області за період 1959-1967, 1969 років, є обґрунтованими та доведеними у відповідності до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, а зібрані у справі докази, які є допустимими і достатніми та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви, а тому суд доходить висновку, що [PERSON] , [INFO] належить архівна довідка № 396 від 18.12.2024 року, виданої фермерським господарством «Агрофірма "Базис"» головою Берташене Галиною, що підтверджує його трудову участь у колгоспі «Комінтерн» с. Кочубіївка Уманського району Черкаської області за період 1959-1967, 1969 років. Даний факт має юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки. Підтвердження факту належності відповідних документів необхідне заявнику для призначення пенсії.

Outcome: approved