Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

В провадженні Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя перебувала цивільна справа за позовом ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 21.01.2026 року судом ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» задоволено повністю, а саме: Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» заборгованість за кредитним договором №07.09.2024-100002234 від 07.09.2024 у загальному розмірі 18900 грн.; Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. 29.01.2026 року на адресу Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя надійшла заява представника ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» про ухвалення додаткового рішення у вищезазначеній справі, у якій просить: - поновити строк подачі заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки рішення суду надійшло на офіційну електронну адресу 26.01.2026, тому просить відраховувати строк на подачу заяви про ухвалення додаткового рішення 26.01.2026 року; - стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правову допомогу в сумі 6000 грн. В обґрунтування заяви представник позивача вказує, що між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та АО «Лекс Верітас» 01.04.2025 р. було укладено договір про надання правничої допомоги №01/25-СЦ. Відповідно до п.1.2 договору сторони погодили наступний обсяг робіт: виконавець зобов`язується скласти позови до фізичних осіб (боржників) про стягнення боргу та передати замовнику для подачі в суд, а також надати супутні консалтингові послуги з приводу проведення претензійно позовної роботи. При цьому подання позовів відбувається виключно через підсистему «Електронний суд» замовника. Пунктом 3.1 договору визначено, що вартість послуг визначається наступним чином: 6000 грн. за один позов без врахування вартості поштових витрат та судового збору, які сплачуються замовником самостійно. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано наступні докази: довіреність №3112/25-19 від 31.12.2025 року; договір №01/25-СЦ від 01.04.2025 року про надання правничої допомоги; додаткова угода №6 до договору №01/25-СЦ від 01.04.2025 року; звіт про виконану роботу відповідно до договору №01/25-СЦ про надання правничої допомоги від. 01.04.2025 року; платіжна інструкції від 27.01.2026 р. відповідно до якої АО «Лекс Верітас» отримав від ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» 6000 грн. за надання правничої допомоги згідно угоди №1 до договору №01/25-СЦ від 01.04.2025 за позовом до [PERSON] . В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час, місто розгляду заяви повідомлялись у встановленому законом порядку. Суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. У зв`язку із зазначеним, на підставі ст.247 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 29.01.2026 року на адресу Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя надійшла заява у вищезазначеній справі, у якій представник позивача просить поновити строк подачі заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки рішення суду надійшло на офіційну електронну адресу 26.01.2026, тому просить відраховувати строк на подачу заяви про ухвалення додаткового рішення 26.01.2026 року та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правову допомогу в сумі 6000 грн. Суд вважає необхідним винести додаткове рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу виходячи з наступного. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частина 1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1-6 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 лютого 2019 року (справа №756/2114/17) зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34 36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді адвокатом надано: довіреність №3112/25-19 від 31.12.2025 року; договір №01/25-СЦ від 01.04.2025 року про надання правничої допомоги; додаткова угода №6 до договору №01/25-СЦ від 01.04.2025 року; звіт про виконану роботу відповідно до договору №01/25-СЦ про надання правничої допомоги від. 01.04.2025 року; платіжна інструкції від 27.01.2026 р. відповідно до якої АО «Лекс Верітас» отримав від ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» 6000 грн. за надання правничої допомоги згідно угоди №1 до договору №01/25-СЦ від 01.04.2025 за позовом до [PERSON] . Відповідач з клопотанням про зменшення витрат на професійну правову допомогу не звертався. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, на компенсацію яких має право сторона, враховуючи всі аспекти та складність справи, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн.. З урахуванням усіх наведених обставин, що мають значення для вирішення цього правового питання, суд приходить до висновку, що такий розмір буде об`єктивним та справедливим.

Outcome: approved