Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Ткаченко М.М., яка діє в інтересах ТОВ «Коллект Центр» звернулась в суд з позовом до [PERSON] і просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 16713,07 грн, та судові витрати: сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. та 9000 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 02.07.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] в електронному порядку укладено Договір № 4405543, умовами якого встановлено сума кредиту (загальний розмір) : 6000 гривень. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту 3 днів. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до умов кредитного договору у вигляді стандартної процентної ставки, яка становить 1.90 % в день та застосовується у межах строку кредиту. 24.01.2022 було укладено договір № 24-01_2022 відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4405543. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01_2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4405543. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 4405543. Станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість, яка становить 16713.28 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 6000.00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 10602.00 грн., інфляційні збитки - 96.00 грн., Нараховані 3% річних -15.28 грн. Добровільно відповідач борг не погашає, тому ТОВ «Коллект Центр» звернулось до суду з даним позовом. 06 січня 2026 року судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.80). Відповідачу ухвала про відкриття провадження судом направлена на адресу його місця реєстраці, проте до суду повернувся конверт з відміткою «Адресат відсутній за указаною адресою» (а.с.85, 86). Згідно правової позиції Верховного суду у справі №755/17944/18 (постанова від 10.05.2023) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано відзиву на позовну заяву. У відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотання будь-якої зі сторін про інший порядок розгляду справи суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 02.07.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] в електронному порядку укладено Договір № 4405543, умовами якого встановлено сума кредиту (загальний розмір) : 6000.00 гривень. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту 3 днів. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до умов кредитного договору у вигляді стандартної процентної ставки, яка становить 1.90 % в день та застосовується у межах строку кредиту (а.с.7-11). Згідно Графіку платежів до сплати позичальником належить 6000 грн. кредиту, 342 грн. процентів, а всього 6342 грн. (а.с.11 зворот). Аналогічна інформація міститься і в Паспорті споживчого кредиту (а.с.12-14) . До позову долучені правила надання фінансових кредитів ТОВ «Авентус Україна» (а.с.14 зворот-18). ТОВ «Авентус Україна» умови укладеного Договору виконало та надало відповідачу кредиту у розмірі 6000 грн. (а.с.19-20, 22). З розрахунку заборгованості ТОВ «Авентус Україна» за цим кредитним договором вбачається про наявність заборгованості за тілом кредиту - 6000 грн., по процентам - 10602 грн. В розрахунку відсутні відомості щодо пролонгації договору та вбачається про нарахування відсотків після закінчення строку дії договору (а.с.23-27). Згідно розрахунку заборгованості, проведеного ТОВ «Вердикт капітал» за цим Договором станом на 10.01.2023 наявний борг у розмірі 16713,28 грн. (а.с .28). За проведеним розрахунком боргу за цим договором ТОВ «Коллект центр» вказує, що загальна заборгованість за Договором станом на 17.12.2025 складає 16713,28 грн. з якої 6000 грн. тіло кредиту, 10602 грн. відсотки, 3% річних- 15,28 грн., та інфляційні збитки - 96 грн. (а.с.29). 24.01.2022 було укладено договір № 24-01_2022 відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за спірним договором (а.с.30-44). 10.01.2023 було укладено договір № 10-01_2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за спірним договором (а.с.45-62) . Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 4405543 від 02.07.2021. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Глави 71 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як свідчить зміст ч. 3, 5, 6, 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України). В абзаці 2 частини 2 статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною 2 статті 1054 та частиною 2 статті 1050 ЦК України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями частини 1 статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для часткового задоволення позову. 02.07.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] в електронному порядку укладено Договір № 4405543, умовами якого встановлено сума кредиту (загальний розмір) : 6000.00 гривень. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту 3 днів. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до умов кредитного договору у вигляді стандартної процентної ставки, яка становить 1.90 % в день та застосовується у межах строку кредиту (а.с.7-11). З розрахунку заборгованості ТОВ «Авентус Україна» за цим кредитним договором вбачається про наявність заборгованості за тілом кредиту - 6000 грн., по процентам - 10602 грн. В розрахунку відсутні відомості щодо пролонгації договору та вбачається про нарахування відсотків після закінчення строку дії договору (а.с.23-27). Жодного доказу, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Таким чином вимога позивача в частині стягнення заборгованості з нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом поза межами строку кредитування є безпідставними. Так, згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статей 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Згідно частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи, що нарахування відсотків після закінчення строку кредитування за відсутності відомостей щодо продовження строку дії Договору, обумовленого сторонами, суперечить указаним вище вимогам законодавства, а розрахунок відсотків за ставками, визначеними у частині 2 статті 625 ЦП України не містить, то суд вважає, що з відповідача на користь позивача, який набув права грошової вимоги за указаним кредитним договором підлягає стягненню заборгованість в межах строку дії укладеного Договору №4405543 від 02.07.2021 у розмірі 6342 грн, яка складається з непогашеного тіла кредиту у розмірі 6000 грн. та 342 грн. процентів, нарахованих в межах строку дії Договору. Таким чином суд приходить до висновку, що нарахування процентів за користування кредитними коштами у період з 06.07.2021 по 23.01.2022 ТОВ «Авентус України» здійснено поза межами строку кредитування, встановленого договором №4405543 від 02.07.2021, а загальний розмір заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитними коштами в межах строку кредитування за період з 02.07.2021 по 05.07.2021 становить 342 грн., як і було обумовлено сторонами указаного Договору. Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача, який набув право вимоги до нього заборгованості за Договором № 4405543 від 02.07.2021 у розмірі 6342 грн. (6000 + 342=6342). Щодо інфляційних збитків та трьох відсотків річних. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач заявляє вимогу про стягнення 3% річних та інфляційних збитків за період з 24.01.2022 по 23.02.2022 включно. Враховуючи те, що встановлена судом заборгованість становить 6342 грн., то за проведеним судом розрахунком 3% річних та інфляційних збитків за період розрахунку: з 24.01.2022 року по 23.02.2022 року до стягнення з відповідача підлягає 16, 16 грн. - 3% річних та 101,47 грн. інфляційних збитків. Розрахунок 3 % річних: 6 342,00 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 31 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 16,16 грн Розрахунок інфляційних збитків: 6 342,00 грн (сума боргу) ? 101,600% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 6342,00 грн (сума боргу) = 101,47 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягнення 6459,63 грн. (6342 + 16,16+ 101,47). Щодо судових витрат. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Таким чином, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 936,26 грн. (6459,63 (сума, що стягується) : 16713,07 (сума, заявлена до стягнення) х 2422,40 (сума сплаченого судового збору) = 936,26 ) . Стороною позивача заявлено до стягнення 9000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч.3-5 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. До суду не надходило клопотання відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, тому до стягнення підлягають витрати пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 3478,52 грн. (6459,63 (сума, що стягується) : 16713,07 (сума, заявлена до стягнення) х 9000 (сума витрат на адвоката) =3478,52) . На під ставі викладеного,

Outcome: partial