Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі . Просить суд стягувати з [PERSON] , [INFO] , зареєстроване та фактичне місце проживання за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , кошти на утримання (аліменти) малолітніх (неповнолітніх) дітей, а саме: сина, [PERSON] , [INFO] , та сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 5000,00 (п`ять тисяч) гривень щомісячно на кожну дитину з подальшою щорічною індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 05 грудня 2025 року і до досягнення дітьми повноліття та стягувати такі в мою, [PERSON] , [INFO] , зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , паспорт громадянина України № [NUMBER] , який виданий 24 жовтня 2018 року органом 4628, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , користь з підстав зазначених у позові. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у судове засідання відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Позивач у судове засідання не з`явилася. П. п. 2, 5 позовної заяви просить суд проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також за відсутності позивача. Зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі додатково шляхом оголошення на офіційному вебсайті Судова влада України. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав. Клопотань про відкладення розгляду справи чи будь-яких інших не подано. У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутності сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. [PERSON] , 17 листопада 2017 року зареєструвала шлюб із [PERSON] у Глинській сільській раді Жовківського району Львівської області, про що 17 листопада 2017 року було складено відповідний актовий запис № 10. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] , що підтверджується викладеним у свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 17 листопада 2017 року Глинською сільською радою Жовківського району Львівської області (а.с.11). У шлюбі у сторін народилося двоє дітей, а саме син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане виконавчим комітетом Глинської сільської ради Жовківського району Львівської 02 липня 2019 року (а.с. 12), та син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане Жовківським від ділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 16 лютого 2022 року (а.с. 13). Діти зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади № 2025/018013310 від 02 грудня 2025 року щодо зареєстрованого місця проживання [PERSON] та витягом з реєстру територіальної громади № 2025/018013311 від 02 грудня 2025 року щодо зареєстрованого місця проживання [PERSON] , (а.с. 14-15). З довідки за вихідним № 742, яка видана Глинським старостинським округом № 2 Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 03 грудня 2025 року (а.с. 16) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , не займається вихованням своїх неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] та не проживає разом із ними. Тобто, діти зареєстровані та фактично проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А тому відповідач зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно дост. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2, 3 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. №146 Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої в Україні з 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно із ч.І ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 СК України. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української PCP від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України вбачається, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві, покладається законом рівною мірою на обох батьків і такий обов`язок є безумовним. Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Тобто такий обов`язок превалює над можливістю платника таке утримання надавати. А тому, враховуючи вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України, те, що діти сторін проживають разом з позивачкою, знаходяться на її утриманні, відповідач не надає коштів на утримання синів, не бере жодної участі в їх утриманні, а відповідач [PERSON] є особою молодого віку, працездатним, не має жодних перешкод по стану здоров`я до праці, не має на утриманні інших осіб, в тому числі непрацездатних, не має інших дітей, а тому суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати кошти на утримання (аліменти) їх спільних дітей та виконувати покладені на нього законодавством обов`язки по забезпеченню зі своєї сторони синам належного рівня життя для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. З огляду на встановлені у справі обставини,

Outcome: approved