Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

У грудні 2025 року до Ічнянського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява Ічнянської міської ради до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що відповідачка є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка з 23 листопада 2020 року по 24 липня 2024 року за заявою матері виховувалась в Прилуцькому обласному Будинку дитини «Надія» Чернігівської обласної ради. За час перебування доньки в даному закладі відповідачка відвідала останню тричі. Також [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Сім`я [PERSON] з 09 січня 2020 року по 29 грудня 2020 року перебувала на обліку сімей, які опинилися в складних життєвих обставинах у зв`язку з соціально-побутовими проблемами та ризикам соціального сирітства. Згідно рішення Ічнянської міської ради № 12-04/15 від 18.01.2024 року сім`я відповідачки отримувала послугу соціального супроводу сімей, які перебувають у складних життєвих обставинах. 24 липня 2024 року відповідачка повернула свою доньку з Прилуцького обласного Будинку дитини «Надія» у зв`язку з працевлаштуванням. 24.01.2025 року завершено надання послуг соціального супроводу сім`ї [PERSON] , так як послуга надавалась один рік, та план частково було виконано (повернуто дитину з державного закладу, мати працевлаштувалась). 11.08.2025 року [PERSON] за заявою влаштувала доньку [PERSON] на навчання до КЗ «Яблунівський ліцей» Чернігівської обласної ради. Відповідно до листа від 01.09.2025 року № 178 Комунального закладу «Яблунівський ліцей» Чернігівської обласної ради, наказом директора на цілодобове перебування протягом 2025-2026 навчального року в заклад зарахована [PERSON] . Відповідно до інформації, наданої КЗ «Яблунівський ліцей» Чернігівської обласної ради, [PERSON] за час перебування доньки в даному закладі, ліцей відвідала один раз - 29.09.2025 року. Грошових переказів посилок не надсилає. Спілкується з дитиною тільки коли телефонує вихователь. Відповідачка неналежно виконує батьківські обов`язки, не займається вихованням, навчанням та утриманням своєї дитини, тобто фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідними службами Ічнянської міської ради, як органу опіки та піклування, вживалися заходи для подолання складних життєвих обставин, але станом на вересень 2025 року позитивні результати відсутні. 23 вересня 2025 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Ічнянської міської ради було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] 23 вересня 2025 року рішенням виконавчого комітету Ічнянської міської ради № 322 був затверджений висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] . У зв`язку з тим, що відповідачка свідомо самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків в повній мірі стосовно своєї дитини [PERSON] , не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не турбується про харчування, медичний догляд, лікування, не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, подає поганий приклад та не створює умов для отримання нею здібностей, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Крім того, оскільки позбавлення батьківських прав не звільняє відповідачку від обов`язку утримувати дитину, просить стягувати з останньої аліменти на доньку у розмірі не меншому 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Ічнянського районного суду від 22 грудня 2025 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 29); ухвалою суду від 20 січня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено дану цивільну справу до судового розгляду (а.с. 39). Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю та просила його задовольнити із зазначених у ньому підстав. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та пояснила, що намагається приділяти дитині увагу, вона працевлаштована, їздить до дочки та провідує її. У подальшому буде їй приділяти більше уваги. Відзиву на позов від відповідачки не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Відповідно до листа Комунального закладу «Центр надання соціальних послуг» Ічнянської міської ради від 29.07.2025 року № 01-04/583, родина [PERSON] є отримувачем соціальних послуг згідно рішення Ічнянської міської ради № 12-04/46 від 01.04.2025 року. Сім`я складається з матері - [PERSON] , [INFO] , працюючої оператором машинного доїння ПОСП «Ічнянське», батька - [PERSON] , [INFO] , непрацюючого, доньки - [PERSON] , [INFO] , яка відвідує ДНЗ № 5 та доньки [PERSON] , [INFO] , яка відвідує ДНЗ № 5. Протягом періоду надання соціальної послуги батьки не виконують належним чином плану соціального супроводу. Дорослі часто говорять неправду, проявляють агресивно-пасивний стиль взаємодії. Неналежним чином виконують батьківські обов`язки щодо виховання та утримання дітей. Діти часто брудні, не відвідують ДНЗ. [PERSON] (батько меншої дитини) ніде не працює, часто проявляє агресію до оточуючих та соціальних працівників. [PERSON] має щільний графік роботи, діти залишаються із [PERSON] , який здійснювати догляд за дітьми належним чином не може, так як має проблеми зі здоров`ям та схильний до вживання спиртних напоїв. Просить розглянути ситуацію в сім`ї на Комісії з питань захисту прав дитини та заслухати батьків (а.с. 13). Згідно інформації про сім`ю [PERSON] , наданої Комунальним закладом «Центр надання соціальних послуг» Ічнянської міської ради від 13.10.2025 року № 01-04/754, сім`я [PERSON] з 09 січня 2020 року по 29 грудня 2020 року перебувала на обліку сімей, які опинилися в складних життєвих обставинах у зв`язку з соціально-побутовими проблемами та ризикам соціального сирітства. [PERSON] , [INFO] , з 23 листопада 2020 року по 24 липня 2024 року за заявою матері виховувалась в Прилуцькому обласному Будинку дитини «Надія» Чернігівської обласної ради. [PERSON] почала проживати із [PERSON] , [INFO] . [INFO] у відповідачки народилася донька [PERSON] .З 06.12.2021 року по 02.02.2023 року на підставі рішення сектору соціального захисту населення Ічнянської міської ради № 748 від 06.12.2021 року сім`я [PERSON] почала отримувати послугу соціального супроводу з метою формування навиків відповідального батьківства, навчання навикам ведення господарства, планування сімейного бюджету. 02.02.2023 року сім`ї припинено надання послуги соціального супроводу. Згідно рішення про надання соціальних послуг сектору соціального захисту населення Ічнянської міської ради № 12-04/47 від 01.03.2023 року сім`я [PERSON] продовжила отримувати послуги інформування, консультування, натуральна допомога На підставі рішення про надання соціальних послуг сектору соціального захисту населення Ічнянської міської ради від 14.07.2023 року № 12-04/218 сім`я [PERSON] отримувала послуги інформування, консультування, натуральна допомога. Згідно рішення Ічнянської міської ради № 12-04/15 від 18.01.2024 року сім`я відповідачки отримувала послугу соціального супроводу сімей, які перебувають у складних життєвих обставинах. [PERSON] намагалася створити належні умови проживання, забезпечити дитину всіма необхідними речами, продуктами харчування. 24.07.2024 року відповідачка повернула старшу доньку із Будинку дитини « Надія ». Відповідачка офіційно працевлаштувалася на посаду доглядальниці за телятами в ПОСП «Ічнянське». 24.10.2024 року повернувся з місць позбавлення волі [PERSON] . Ситуація в сім`ї ускладнювалася, так як останній ніде не працював, систематично вживав спиртні напої. Протягом грудня 2024 року - січня 2025 року стосунки між дорослими членами сім`ї покращилися, [PERSON] підробляв по найму, житло приведено до санітарно-гігієнічних вимог. 24.01.2025 року завершено надання послуги соціального супроводу. 11.08.2025 року [PERSON] за заявою влаштувала [PERSON] на навчання до КЗ «Яблунівський ліцей» Чернігівської обласної ради, протягом перебування якої відвідала доньку двічі (а.с. 14-17). Відповідно до листаКЗ «Яблунівський ліцей» Чернігівської обласної ради № 251 від 01.12.2025 року [PERSON] , [INFO] , з 01.09.2025 року знаходиться на цілодобовому перебуванні в закладі. За час перебування дитини в закладі мати відвідала один раз - 29.09.2025 року, привезла солодощі, фрукти. Грошових переказів, посилок не надсилає. Спілкується з дитиною тільки коли телефонує вихователь (а.с. 20). Відповідно до повідомлення Прилуцького РС № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області № 35/7/1-25 від 16.10.2025 року [PERSON] засуджена 02.04.2025 року за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, яка перебуває на обліку в Прилуцькому РС № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області з 06.05.2025 року по теперішній час (а.с. 20-на звороті). Відповідно до листа Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області від 16.10.2025 року № 268/01-08, протягом 2025 року стосовно [PERSON] було складено 2 протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 173-2 ч. 1 та ст. 183 КУпАП (а.с. 21). Згідно повідомлення КЗ «Яблунівський ліцей» Чернігівської обласної ради № 178 від 01.09.2025 року до закладу на цілодобове перебування протягом 2025-2026 навчального року наказом директора зарахована [PERSON] , [INFO] (а.с. 21-на звороті). Згідно ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до вимог ст. 150 СК України виховання, піклування, забезпечення фізичного, духовного та морального розвитку дитини, забезпечення здобуття нею освіти є прямими обов`язками батьків. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН, 20 листопада 1959 р. (принцип 6, 8), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Дитина повинна при всіх обставинах бути серед тих, хто першим отримує захист і допомогу. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (редакція зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року) держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-ІІІ від 21 квітня 2001 року виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку засобом захисту прав дитини, і з іншого, заходом впливу на батьків, які не виконують свої батьківські обов`язки щодо дитини, а тому є крайнім заходом впливу на цих осіб. Відповідно до положень ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно роз`яснень, викладених у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно абзацу 2 п.18 даної постанови, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки поведінки як для батька (матері), так і для дітей. Позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Ічнянською міською радою, як органом опіки і піклування, надано висновок затверджений рішенням виконавчого комітету від 23 вересня 2025 року № 322 (а.с. 18-на звороті-19), про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 18). Із даного висновку вбачається, що ситуація в сім`ї відповідачки складна, часто виникають конфліктні ситуації між дорослими членами сім`ї. Мати [PERSON] своїх батьківських обов`язків, зокрема виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини [PERSON] , не забезпечує нормального харчування, медичного догляду і ін. Такі дії можна розцінювати як ухилення від виховання дитини. Як було встановлено у судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовних вимог не визнала та наполягала на тому, що бажає приділяти увагу своїй дитині, яку передала до закладу через те, що не могла впоратися з двома дітьми. Судом установлено, що на даний час відповідачка офіційно працевлаштована, тобто остання офіційно працює та має постійний заробіток, алкогольні напої не вживає. Суд також враховує бажання [PERSON] зберегти родинні зв`язки з донькою. Разом з тим позивачем не надано належних доказів свідомого умисного ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків стосовно малолітньої дитини, що [PERSON] систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Враховуючи, що відповідно до ч. 5, 6 ст. 19 СК України висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду, тому останній, з урахуванням викладеного, не може його прийняти, як доказ умисного ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, що може потягнути за собою позбавлення її батьківських прав. Разом з тим, наявність відомостей з органів поліції, без надання копій постанов про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, зокрема за ст. 173-2 ч. 1 та ст. 183 КУпАП, не можуть слугувати доказом про неналежне виховання своєї доньки, адже у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачка притягувалася до кримінальної чи адміністративної відповідальності у зв`язку з неналежним поводженням стосовно своєї дитини, вчиняла насильство щодо неї, свідомо нехтувала своїми батьківськими обов`язками. Так, суд може у виняткових випадках, при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками, а також враховуючи те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо винної поведінки останньої та свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками, що могло б бути підставою для позбавлення останньої батьківських прав, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] слід надати можливість виправити свою винну поведінку шляхом встановлення належного догляду за своєю малолітньою донькою, попередивши відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням останньою батьківських обов`язків. З урахуванням викладеного у задоволенні позову Ічнянської міської ради слід відмовити. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, підстави для стягнення судового збору з відповідачки відсутні, позивач звільнена від сплати судового збору за Законом, отже, судові витрати (судовий збір) залишити за рахунок держави.

Outcome: dismissed