Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

04.11.2025 року з Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла цивільна справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "КЛАЙ ІНВЕСТ" до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги мотивує тим, що 26.04.2021 року між ТОВ "ЗАЙМЕР" та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 189601. Вказаний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на його номер телефону, що підтверджується умовами договору, реквізитами та підписами сторін. За умовами вказаного договору відповідач отримав кредитні кошти в сумі 3000,00 грн. на умовах платності користування та зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Проте, відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення кредиту. 13.09.2023 року відповідно до протоколу загальних зборів учасників товариства №13/09/2023 ТОВ "ЗАЙМЕР" змінило назву на ТОВ "КЛАЙ ІНВЕСТ". Посилаючись на викладене, просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики № 189601 від 26.04.2021 року в сумі 16050,00 грн., з яких: основна сума боргу - 3000,00 грн.; комісія за використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту 450,00 грн., проценти за користування кредитом - 12600,00 грн. Також просив стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні втрати в розмірі 567,90 грн., три відсотки річних - 124 грн. та судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, також просив провести заочний розгляд справи у разі відсутності належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи відповідача. Відповідач у визначений строк відзив до суду не направив, у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. А тому, відповідно до ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України, за клопотанням представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Положеннями ч. 2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши письмові матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого висновку. Так, відповідно до частини 1 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 26.04.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 189601. Згідно додатку № 1 до вищевказаного договору сторонами погоджено графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту. Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 кредитного договору, ТОВ «ЗАЙМЕР» надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 3000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 25.05.2021. Строк дії договору 30 днів. Але в будь-якому випадку, договір діє до повного його виконання сторонами. Відповідно до п. 1.3 укладеного договору, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 730 % річних від суми кредиту в розрахунку 2 % на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Без письмової згоди клієнта товариство не має права збільшувати фіксовану процентну ставку за Договором. Пунктом 1.5 укладеного договору передбачено, що за використання Системи для дистанційного отримання фінансового кредиту Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству комісію в розмірі 15% від суми фінансового кредиту. У відповідності до п.2.3. Договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. У випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки. Згідно інформаційної довідки наданої ТОВ «ПрофітГід», 26.04.2021 року відповідачу через платіжний сервіс «Platon» на банківську картку, видану АТ "Державний ощадний банк України", зазначену відповідачем при подачі заявки на отримання фінансового кредиту перераховано грошові кошти в сумі 3000,00 грн. Зазначена інформація підтверджується відомостями, отриманими від АТ "Державний ощадний банк України» від 29.01.2026 року на підставі ухвали суду від 25.12.2025 року, якою було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Згідно ч. 1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) Отже, судом встановлено, що ТОВ "ЗАЙМЕР" повністю виконало свої зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту № 189601 від 26.04.2021 року. 13.09.2023 року відповідно до протоколу загальних зборів учасників товариства №13/09/2023 ТОВ "ЗАЙМЕР" змінило назву на ТОВ "КЛАЙ ІНВЕСТ". Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Разом з тим, на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 ЦК України, грошові кошти за кредитним договором не повернув. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З дослідженого судом розрахунку заборгованості по кредиту встановлено, що відповідач не вчасно та не в повному обсязі проводив платежі по погашенню кредиту, таким чином, неналежним чином виконує умови договору. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості встановлено, що загальний розмір заборгованості [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту № 189601 від 26.04.2021 року станом на 06.10.2025 року становить: 16050,00 грн., з яких: основна сума боргу - 3000,00 грн.; комісія за використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту 450,00 грн., проценти за користування кредитом - 12600,00 грн. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 509, 524 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтями 610-611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від нього або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи, що відповідач порушив взяті на себе по договору зобов`язання, то вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики № 189601 від 26.04.2021 року в сумі 16050,00 грн. підлягають повному задоволенню. Щодо вимог про стягнення з відповідача в порядку статті 625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просив стягнути з відповідача суму інфляційних втрат за період з 22.11.2021 року по 23.02.2022 року в розмірі 567,90 грн., а також стягнути 3% річних за прострочення виконання зобов`язання за вказаний період в розмірі 124 грн. Нарахування інфляційних втрат та 3% річних здійснено позивачем з розрахунку заборгованості в розмірі 16050,00 грн. Оскільки судом встановлено, що загальний розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ "Клай Інвест" становить 16050,00 грн., тому з відповідача та користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 567,90 грн. (16050,00 грн.х1,03538325-16050,00) та 3% річних в розмірі 124 грн. (16050,00 х3%х94:365:100). Також підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат по справі в сумі 2422,40 грн., так як, стягнення вказаних витрат передбачено ст. 141 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved