Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

26.08.2025 року, представник позивача адвокат Кучерява Т.Ю. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просила визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони, та зареєстрований на Товарній біржі «Нерухомість-Миколаїв» 14.06.2001 року за реєстровим номером №1-771.. В обгрунтування позову представник позивача вказала, що сторони домовилися про всі умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, який був укладений у письмовій формі з подальшим виконанням його умов. На момент укладення договору сторони керувались положеннями ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», яким передбачено, що зазначений договір купівлі-продажу подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. В подальшому позивачу стало відомо що вказаний договір є недійсним, що створює їй перешкоди у розпорядженні належним їй будинку та стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 11.09.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду в порядку спрощенного позовного провадження відносно відповідача [PERSON] .. Одночасно відмовлено у відкритті провадження до відповідача [PERSON] у зв`язку зі смертю останньої . Ухвалою суду від 15.12.2025 року за клопотанням представника позивача було витребувано від приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ємельянової О.В. копію спадкової справи №36/2023, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] . 16.12.2025року від приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ємельянової О.В. надійшла інформація про заведену спадкову справу після смерті [PERSON] та дані спадкоємця. Ухвалою суду від 14.01.2026 року клопотання представника позивача [PERSON] задоволено та залучено у якості співвідповідача до участі у справі [PERSON] . Позивач в призначене судове засідання не з`явилась, про час та дату судового засідання повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Представник позивача до судового засідання не з`явилася, надала до суду заяву, якою просила проводити розгляд справи за її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в призначене судове засідання не з`явились, про час та дату судового засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного. Судом встановлено, що 14.06.2001 року, між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , був укладений договір купівлі-продажу №1-771, а саме цілого житлового будинку [ADDRESS] , який зареєстрований на Товарній біржі «Нерухомість-Миколаїв» за №1-771 та в подальшому зареєстрований в КП ММБТІ 20.06.2001 за №20896. [INFO] померла [PERSON] про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було зроблено актовий запис №630 (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодоо актового запису про смерть №00053464905 від 06.09.2025 року). Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ємельяновою О.В. зареєстровано спадкову справу №36/2023, заведену після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] . Єдиним спадкоємцем є [PERSON] , інші спадкоємці відсутні. До складу спадщини, у відповідності до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На теперішній час позивач не має можливості розпорядитися своїм майном, оскільки договір купівлі-продажу від 14.06.2001 року нотаріально не посвідчений, а відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору. За змістом ст. ст.57, 58 Конституції України, ст. 5 ЦК України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Згідно п.4 Прикінцевих положень Цивільного кодексу України норми ЦК України застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання чинності цим кодексом та застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Як було роз`яснено п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 року № 3 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», у випадку виконання угоди повністю або частково однією із сторін, та якщо друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню чи вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Згідно ст.15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції на час укладання договору), угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Крім того відповідно до п.49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року і чинної на момент укладення договору між сторонами, - договір-купівлі продажу, зареєстрований на біржі є документом, що підтверджує право власності на квартиру, що відчужується. Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажі квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин України. На час укладання договору купівлі-продажу квартири сторони цього договору ухилились від його нотаріального посвідчення, а на даний час визнання такого договору дійсним можливе лише в судовому порядку. Таким чином, оскільки сторони договору купівлі-продажу досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов`язання за договором сторонами виконанні в повному обсязі, а сам договір був зареєстрований в КП «Миколаївське МБТІ», суд приходить до висновку, що позивач на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР, набула право власності на квартиру і правомірно володіла нею. З огляду на зазначені обставини, суд вважає, що позивачем надані належні докази на підтвердження факту укладення вищевказаного договору купівлі-продажу, його виконання та обставини, які свідчать про неможливість подальшого нотаріального посвідчення угоди, а відтак приходить до висновку, що позов [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved