Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

ТОВ "ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП"звернулося до суду з позовом, в якому вказує, що 25.02.2025 між ТОВ "ФК "Майбіз" та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № ДП 0011787, умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 3500,00 грн, строком на 98 днів, із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,9 % які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 30% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 1050,00 грн. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання (введення) позичальником одноразового ідентифікатора - Ha099oT7, що був надісланий на вказаний відповідачем номер телефону - 380678372268, у порядку визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію". Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. Кредитодавець на виконання умов кредитного договору № ДП 0011787 від 25.02.2025, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 3500,00 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи ТОВ "ПрофітГід" (PSP Platon). Враховуючи умови договору кредиту № ДП 0011787 від 25.02.2025, додаткової угоди та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, заборгованість останньої за договором кредиту складає 7637,00 грн, зокрема: 3500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3087,00 грн - сума заборгованості за процентами; 1050,00 грн - сума заборгованості за комісією. Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за договором кредиту, заборгованості за процентами та інших нарахувань - не виконала ні перед кредитодавцем (первісним кредитором), ні перед позивачем (фактором) - ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», що набуло право вимоги за договором кредиту № ДП 0011787 на підставі договору факторингу. ТОВ "ФК «Майбіз" та ТОВ "ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП" уклали договір факторингу №14/10/25 від 14.10.2025, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором кредиту № ДП 0011787 від 25.02.2025. Відповідно до реєстру прав вимог № 14/10/25 від 14.10.2025 - кредитодавець (клієнт) відступив позивачу (фактору) право вимоги заборгованостей до боржників на умовах передбачених договором факторингу № 14/10/25 від 14.10.2025 в тому числі до відповідача в сумі 7637,00 грн, з яких 3500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 3087,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 1050,00 грн - сума заборгованості за комісією, 0 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою, 0 грн - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за договором кредиту № ДП 0011787 в розмірі 7637,00 грн, з яких: 3500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3087,00 грн - сума заборгованості за процентами; 1050,00 грн - сума заборгованості за комісією, та понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 24.12.2025 справу прийнято до свого провадження суддею Іванцем В.Д. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім цього, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 27.01.2026 представником відповідача Ткаченко Т.В. подано до суду відзив на позовну заяву, у якому остання зазначає, що 19.01.2025 Північним МЦ з надання БВПД на її ім`я видано доручення на представництво інтересів відповідача у справі [PERSON] при розгляді справи судом. На наступний день після видачі доручення через електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» вона подала суду заяву про вступ у справу з метою доступу до матеріалів в електронному вигляді, який їй було надано 25 січня. Протягом встановленого судом в ухвалі про відкриття провадження у справі 15- денного строку від обізнаності із матеріалами справи, у тому числі ухвалою суду та із змістом позовних вимог надає відзив на позовну заяву та зазначила таке. Позивач обґрунтовує свій позов умовами договору про надання кредиту № ДП 0011787, укладеного 25.02.2025 між ТОВ "ФК "Майбіз" та [PERSON] якими встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 3500,00 грн, строком на 98 днів, із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,9 % які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 30% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 1050,00 грн.). Зазначає, що позов можливий до задоволення частково з огляду на наступне. Щодо заборгованості за процентами. Відповідач є дружиною діючого військовослужбовця, призваного за мобілізацією. У зв`язку з цим має право на пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей" в частині звільнення від штрафних санкцій, пені за невиконання зобов`язань, а також процентів за користування кредитом. 25.06.2016 між [PERSON] та [PERSON] Тиврівським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Хмільницькому районі Вінницької області було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 38 та 08.07.2016 видано свідоцтво [NUMBER] . Дружині після реєстрації шлюбу надано прізвище [PERSON] . Згідно з довідкою про військову службу та запису у військовому квитку солдат [PERSON] 16.03.2023 був призваний у Збройні Сили України і перебуває на військовій службі з 17.03.2023 у військовій частині [NUMBER] . Отже, відповідач як дружина військовослужбовця звільнена від сплати штрафних санкцій та процентів за кредитним договором на весь період мобілізації чоловіка, у зв`язку з чим заборгованість за процентами у сумі 3087,00 грн не підлягає стягненню. Щодо комісії, яку позивач бажає стягнути з відповідача. Згідно з термінами та визначеннями у договорі про надання кредиту - комісія - платіж, який нараховується позичальнику за надання кредиту. Комісія нараховується одноразово та визначається у договорі. У п. 10 кредитного договору встановлено, що комісія за надання кредиту становить: 1050 грн, яка нараховується одноразово в день підписання цього договору, за ставкою 30% від суми наданого кредиту та погашається позичальником відповідно до графіку платежів додаток № 1 до цього договору. У свою чергу, у графіку платежів комісія міститься у розділі платежів за супутні послуги кредитодавця. За правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №666/4957/15-ц, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії , платежі тощо за дії, які не є послугою. Отже, законом встановлено можливість погодження комісії кредитодавця, за послуги, пов`язані з наданням кредиту, а не за саме надання кредиту. Винагородою за надання кредиту законодавством України є проценти. Крім того, при визначенні розміру судових витрат на складання позовної заяви слід врахувати, що дана справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує відпрацьована адвокатська практика у цій категорії справ, тому вважає за необхідне зменшити суму стягнення з відповідача на користь позивача до 2000,00 грн витрат на правову допомогу за послуги зі складення позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором, що є цілком співмірними за переліченими вище критеріями та необхідними у цій справі. Саме такий розмір витрат є об`єктивним, співмірним з виконаною роботою адвоката. Резюмуючи викладене, зазначає, що позов може бути задоволено частково - на суму заборгованості, обґрунтованої вище та яка становить 3500 грн. З відповідним пропорційно до задоволених позовних вимог розподілом судових витрат, що складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, попередньо зменшених до 2000 грн. У решті позовних вимог просить відмовити. 30.01.2026 представником позивача [PERSON] подано до суду відповідь на відзив, у якій остання зазначає наступне. Відповідно до пункту 10 договору комісія за надання кредиту становить: 1050 грн, яка нараховується одноразово в день підписання цього договору, за ставкою 30% від суми наданого кредиту та погашається позичальником відповідно до графіку платежів додаток №1 до цього договору. Протягом всього строку дії договору комісія не може бути збільшена кредитодавцем. Нарахування комісії за надання кредиту є правом кредитодавця, а не його обов`язком. Кредитодавець, без погодження з позичальником, може на свій розсуд зменшити нарахування комісії за видачу кредиту. Отже, нарахування комісії за надання кредиту є правомірним та таким, що повністю відповідає умовам укладеного між сторонами договору. Вказана комісія прямо передбачена положеннями договору кредиту, з якими позичальник був належним чином ознайомлений, погодився при його укладенні та прийняв на себе обов`язок їх виконання. Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції) військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Статтю 14 цього Закону було доповнено пунктом 15 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року №1275-VІІ. Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону №1275-VІІ передбачено поширення дії, зокрема, підпункту 3 пункту 4 розділу І цього Закону на військовослужбовців із початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Верховний Суд у постанові від 15.07.2020 у справі № 199/3051/14 (провадження №61-10861св18) виклав висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». У цій постанові Верховний Суд зазначив, що Національний банк України листом від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. З копії довідки № 3210 від 04.08.2023, яка долучена представником відповідача, вбачається що чоловік відповідачки проходив військову службу з 17.03.2023 по теперішній час, тобто до 04.08.2023. Таким чином, проценти за користування кредитом/позикою не нараховуються на час проходження військової служби, проте відповідачем/представником відповідача не долучено до матеріалів цивільної справи доказів, які підтверджують проходження військової служби чоловіком відповідачки в період з 25.02.2025 по 03.06.2025 (період нарахування процентів за договором кредиту № ДП 0011787), а отже, на думку позивача, доводи представника відповідача, враховуючи документи надані на даному етапі - не заслуговують до уваги. Крім того, вважає, що позивачем у повному обсязі доведено витрати на правничу допомогу, адже до позовної заяви було додано належні та допустимі докази пронесення таких витрат, зокрема договір про надання правничої допомоги, документи, що підтверджують обсяг та характер наданих послу, а також платіжні документи, які свідчать про фактичну сплату відповідної грошової суми. Зазначені докази відповідають вимогам ЦПК України, підтверджують реальність, обґрунтованість та співмірність витрат на правничу допомогу. Розмір витрат на правничу допомогу є розумним з урахуванням складності справи, обсягу підготовлених процесуальних документів, витраченого часу та значення справи для позивача. Відповідачем не надано жодних належних і допустимих доказів, які б спростовували пронесення вказаних витрат або свідчили про їх надмірність, у зв`язку з чим підстави для зменшення розміру заявлених витрат відсутні. За таких обставин витрати позивача на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі. Зазначає, що відповідач/представник відповідача - доказів на підтвердження або спростування позовних вимог позивача до відзиву долучено не було (контрозрахунок, тощо), а тому відзив ґрунтується на припущеннях та зводиться до незгоди з доказами позивача та їх оцінки, тоді як оцінка доказів є виключною компетенцією суду (ст. 89 ЦПК України). Просить позовні вимоги ТОВ "ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП" задовольнити в повному обсязі. 02.02.2026 представником відповідача [PERSON] подано до суду заперечення на відповідь на відзив, у яких остання зазначає наступне. Основним предметом заперечень проти позовних вимог є передбачене законом право дружини військовослужбовця, призваного за мобілізацією, не сплачувати кредитодавцю проценти за кредитним договором протягом усього періоду мобілізації чоловіка. Заперечуючи проти цих доводів, позивач висловлює свою думку, що вони не заслуговують на увагу, так як відповідачем/представником відповідача не долучено до матеріалів цивільної справи доказів, які підтверджують проходження військової служби чоловіком відповідачки в період з 25.02.2025 по 03.06.2025 (період нарахування процентів за договором кредиту № ДП 0011787), а із наданої довідки № 3210 від 04.08.2023 вбачається, що чоловік відповідачки проходив військову службу з 17.03.2023 по теперішній час, тобто до 04.08.2023. Посилається на первісну редакцію норми п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанову Верховного Суду від 15.07.2020 у справі № 199/3051/14, якій у свою чергу, здійснено посилання на роз`яснення НБУ у листі від 02.09.2014 № 18-112/48620, згідно якого для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Водночас, Листом МОУ від 21.08.2014 № 322/2/7142 інформується, що документом, який підтверджує призов та проходження військової служби військовослужбовцем у особливий період, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних, є військовий квиток, в якому в відповідних розділах здійснюються службові відмітки. Також документами, які підтверджують призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, можуть бути довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. З цього приводу у постанові у справі № 521/12726/16-ц від 30.05.2018 Верховний Суд зазначив: «Крім того, Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.» Таким чином, для підтвердження статусу військовослужбовця та періодів його служби достатнього одного з документів із переліку, і це, перш за все, військовий квиток з відповідними службовими відмітками. Такий доказ надано відповідачем. У файлі з назвою «Військовий квиток 1» значиться, що його видано [PERSON] . У файлі з назвою « [INFO] » міститься копія його сторінок 4-5, де у пункті 9 значиться: « [INFO] на підставі УПУ № 59/2023 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації призваний у Збройні сили України [INFO] ». Також у зазначеному пункті відсутня відмітка про звільнення з військової служби, що свідчить про проходження чоловіком відповідача військової служби по теперішній час та, відповідно станом на час укладання кредитного договору та нарахування процентів за ним. Стосовно нарахування комісії за кредитним договором позивач обґрунтувань відповідача, у т.ч. висновками Верховного Суду про безпідставність нарахування та стягнення цього платежу, - не спростовує. Стосовно заявленого відшкодування витрат на правничу допомогу, - у відзиві на позов заявлено про їх зменшення. У будь-якому разі вони у числі інших судових витрат підлягають стягненню судом пропорційно до суми задоволених позовних вимог. Інших заяв та клопотань до суду не надходило. Оскільки Тиврівським районним судом Вінницької області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Судом установлено, що 25.02.2025 [PERSON] уклала з ТОВ "ФК "Майбіз" договір про надання кредиту № ДП 0011787 (а.с.11-14), що не заперечують сторони. Відповідно до умов договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі: Загальний розмір кредиту: 3500,00 грн, на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правила надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «ФК «МАЙБІЗ» https://bit.ly/4c20aiw (п.1). Тип кредиту: кредит (п.2). Строк, на який надається кредит: 98 (днів) (п.3). Порядок та умови надання кредиту: кредитодавець надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки позичальника, реквізити якої надані позичальником кредитодавецю з метою отримання кредиту протягом двох банківських днів з дня підписання цього договору. У випадку, якщо кредитодавець здійснює перерахунок коштів не у день укладання договору, а у наступні календарні дні, графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредиту (кількість днів), зазначений в цьому договорі, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів. Новий графік платежів розміщується кредитодавцем в Особистому кабінеті. Кредит вважається наданим в день перерахування кредитодавцем суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно даного пункту договору (п.4). Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: процента ставка становить 0,9 % за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.3 цього договору (п.5). Комісія за надання кредиту становить: 1050 грн, яка нараховується одноразово в день підписання цього договору, за ставкою 30% від суми наданого кредиту та погашається позичальником відповідно до графіку платежів додаток №1 до цього договору. Протягом всього строку дії договору комісія не може бути збільшена кредитодавцем. Нарахування комісії за надання кредиту є правом кредитодавця, а не його обов`язком. Кредитодавець, без погодження з позичальником, може на свій розсуд зменшити нарахування комісії за видачу кредиту (п.10). Орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом розраховується кредитодавцем у відповідності до правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 11.02.2021 за № 16 та становить 13330,44 річних та визначається у Графіку платежів Додаток №1 до цього Договору, та є невід`ємною частиною цього Договору (а.13). Орієнтовна загальна вартість кредиту складається із розміру суми кредиту, тобто суми коштів, яка надана позичальнику згідно цього договору та загальних витрат за договором, тобто витрати позичальника, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням суми кредиту, включаючи проценти за користування та комісію за наданням кредиту, які сплачуються позичальником згідно умов цього договору та графіку платежів, та становить 6681,92 гривень (п.14). Крім того, сторони погодили графік платежів, що є додатком № 1 до кредитного договору № ДП 0011787 від 25.02.2025 (а.с.22). Кредитний договір № ДП 0011787 від 25.02.2025, додаток № 1 до кредитного договору № ДП 0011787 від 25.02.2025 - підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) - На099оТ7, що також стверджується довідкою про ідентифікацію (а.с.23). ТОВ "ФК "Майбіз" свої зобов`язання за договором виконало, а саме надало відповідачу [PERSON] кредит у сумі 3500,00 грн, що стверджується квитанцією №44049-23024-14924 (а.с.24-25). 14.10.2025 між ТОВ "ФК "Майбіз" та ТОВ "ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП" укладено договір факторингу № 14/10/25 (а.с.26звотор-30), відповідно до умов якого ТОВ "ФК "Майбіз" передає (відступає) ТОВ "ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП" приймає належні ТОВ "ФК "Майбіз" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру прав вимог №14/10/25 від 14.10.2025 до договору факторингу № 14/10/25 від 14.10.2025 (а.с.34-35), ТОВ "ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 7637,00 грн., з яких: 3500,00 грн - сума заборгованості за тілом; 3087,00 грн - сума заборгованості за процентами за користування, 1050,00 грн - комісія за надання позики, що також стверджується розрахунком суми заборгованості ТОВ "ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП" (а.с.5-6). До цього часу зобов`язання не виконано. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи положення вказаних статей, ТОВ "ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП"є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем [PERSON] . У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування. Подані позивачем докази підтверджують, що [PERSON] уклала договір про надання кредиту № ДП 0011787 від 25.02.2025,отримала кредит, користувалася кредитними коштами й допустила прострочення виконання грошового зобов`язання. Щодо позиції відповідача відносно комісії за видачу кредиту у розмірі 1050,00 грн. Відповідно до п. 10 договору про надання кредиту № ДП 0011787 від 25.02.2025 передбачена комісія за надання кредиту, яка становить 1050 грн, та яка нараховується одноразово в день підписання цього договору, за ставкою 30% від суми наданого кредиту та погашається позичальником відповідно до графіку платежів додаток №1 до цього договору. Протягом всього строку дії договору комісія не може бути збільшена кредитодавцем. Нарахування комісії за надання кредиту є правом кредитодавця, а не його обов`язком. Кредитодавець, без погодження з позичальником, може на свій розсуд зменшити нарахування комісії за видачу кредиту [PERSON] погодилась на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Без реєстрації відповідача на сайті Товариства, без створення особистого кабінету, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без подання заявки на отримання кредитних коштів, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Тому укладення кредитного договору відповідало внутрішній волі відповідача. Крім того, відповідно до довідки виданої первісним кредитором від 10.12.2025 №1012-923 (а.с.23зворот) перерахування коштів здійснюється у безготівковій формі на банківську платіжну картку фізичної особи в порядку та на підставі Договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-922 від 19.03.2024, який укладений між Компанією/ТОВ "ПрофітГід" (PSP Platon) та ТОВ "ФК "Майбіз". Саме через ТОВ "ПрофітГід" первісний кредитор здійснював переказ кредитних коштів позичальнику, що підтверджується квитанцією (а.с.24). Отже, комісія за видачу кредиту в сумі 1050 грн була узгоджена з відповідачем та нарахована кредитодавцем за видачу кредиту - оплату за супутню послугу на користь кредитного посередника ТОВ "ПрофітГід" (PSP Platon), що підтверджується наданими позивачем доказами. Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №666/4957/15-цс на яку посилається представник позивача не є релевантною встановленим судом обставинам, оскільки у справі, яка розглядається не йдеться про сплату винагороди кредитодавцю за надання фінансового інструменту щомісяця, а разову сплату комісії за надану послугу. Враховуючи наведене нарахування комісії за видачу кредиту, а не за обслуговування кредитної заборгованості, відповідає умовам договору та ЗУ "Про споживче кредитування". Щодо позиції відповідача, що на неї, як на дружину військовослужбовця, поширюються норми ч. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" суд зазначає таке. Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Отже, військовослужбовцям, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. Посилаючись на положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідач надала суду: військовий квиток серії [NUMBER] , виданий [PERSON] , в пункті 9 якого зазначено, що 16.03.2023 на підставі УПУ № 59/2023 "Про продовження строку проведення загальної мобілізації призваний у Збройні сили України [INFO] , у пункті 10 відсутня відмітка про звільнення з військової служби (а.с.61-62), посвідчення учасника бойових дій серії [NUMBER] від 25.12.2023 виданого [PERSON] (а.с.62зворот), довідку (форма 5) видану військовою частиною [NUMBER] від 04.08.2023 № 3210 (а.с.63) відповідно до якої солдат [PERSON] перебуває на військовій службі з 17.03.2023 по теперішній час у військовій частині [NUMBER] , свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 08.07.2016 виконавчим комітетом Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області. відповідно до якого 25.06.2016 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.64). Отже, суд дійшов висновку, що на відповідача, як на дружину військовослужбовця, як на час укладення кредитного договору, так і на час вирішення спору, поширюються пільги передбачені п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а саме не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом на весь час призову її чоловіка. При цьому відсутність звернення відповідача до кредитора, не спростовує того факту, що на [PERSON] розповсюджується дія Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". При цьому, за наявності позову про стягнення боргу за кредитним договором суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом). Аналогічний висновок щодо застосування відповідних норм права висловлено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18.01.2023 по справі № 642/548/21. Оскільки відсотки за користування кредитом в загальній сумі 3087,00 грн були нараховані відповідачу за період з 25.02.2025 по 12.12.2025, тобто в той період, коли чоловік відповідача проходив військову службу, тому з урахуванням вищенаведеного, відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] відсотків за користування кредитом за кредитним договором. Отже, встановивши всі фактичні обставини справи, дослідивши кожний доказ з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, та сукупність доказів з точки зору їх достатності, надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 4500,00 грн, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою. (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП" та адвокатом Ткаченко Ю.О. 22.08.2025 укладений договір про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ (а.с.36-38). До позову додано витяг з акту № 3-ДІЛ від 08.12.2025 приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 (а.с.39), акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги (а.с.39зворот-40), платіжна інструкція кредитового переказу коштів від 11.12.2025 № 579936563.1 (а.с.41). Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень статей 77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем ТОВ "ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП" витрат на професійну правничу допомогу. Одночасно з цим, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним зі складністю справи (справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб, має невеликий обсяг досліджуваних доказів та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 3000,00 грн. За таких обставин суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 3000,00 грн, тим самим частково задовольнивши дану вимогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 1443,22 грн (4550*2422,4/7637), витрати на правничу допомогу у розмірі 1787,35 грн (4550*3000/7637), всього стягнути судових витрат 3230,57 грн (1443,22+1787,35).

Outcome: approved