Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

У грудні 2025 року до суду надійшла вищевказана позовна заява, вимоги якої обґрунтовані тим, що 28 серпня 2023 року між відповідачкою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» був укладений договір про надання споживчого кредиту № 692932 (далі Договір). Кредитний договір підписано електронним підписом позичальниці. Згідно з умовами Договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 7000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитними коштами та іншими платежами, однак належним чином не виконувала умови кредитного договору. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору у відповідачки утворилась заборгованість в сумі 30469,50 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 6115,95 грн та процентами 24353,55 грн. Також у позові зазначено, що 21 червня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» права вимоги боржників, зокрема за кредитним договором № 692932. Посилаючись на вищезазначені обставини, представник позивача просить стягнути з відповідачки заборгованість, оскільки [PERSON] своє зобов`язання за договором не виконала. Також просить стягнути з відповідачки судові витрати у виді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді від 02 січня 2026 року у справі відкрите спрощене позовне провадження, призначене судове засідання на 30 січня 2026 року та зобов`язано АТ «Креді Агріколь Банк» подати до суду докази. 30 січня 2026 року судове засідання було відкладене на 23 лютого 2026 року у зв`язку з неявкою відповідачки. У судове засідання учасники судового процесу не з`явилися. У позовній заяві представник позивача - Усенко Михайло Ігорович просив розглядати справи за відсутності їх представника, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 2-6). Відповідачка у судове засідання 30 січня 2026 року та 23 лютого 2026 року не з`явилася, судові повістки, направлені [PERSON] за її зареєстрованою адресою місця проживання, повернулися до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 64, 73). Згідно з положеннями частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тому з огляду на положення частини восьмої статті 128 ЦПК України відповідачка про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Відзиву, заяв чи клопотань до суду від відповідачки не надходило. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, за письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України. У зв`язку з вищевикладеним суд вирішив проводити судове засідання, ураховуючи положення частини другої статті 247 ЦПК України. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи та давши їм належну оцінку, доходить наступних висновків. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 28 березня 2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено договір № 692932 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» (далі Договір) (а.с. 12-22). Даний Договір відповідачка підписала електронним підписом з допомогою одноразового ідентифікатора. Відповідно до пункту 1.1. Договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ІТС товариства. Згідно з пунктом 1.2. Договору на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Пунктами 1.3. та 1.4. Договору передбачено, що сума кредиту становить 7000,00 грн. Строк кредиту 350 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 25 днів. Відповідно до пунктів 1.5.1. та 1.5.2. Договору стандартна процента ставка становить 2,20% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. Договору. Знижена процентна ставка становить 1,43% в день Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] (пункт 2.1. Договору). Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору, дати надання кредиту: 28 березня 2023 року або 29 березня 2023 року (пункт 2.2. Договору). У розділі 10 Договору «Реквізити та підписи сторін» зазначені дані [PERSON] : РНОКПП [NUMBER] , адреса проживання: [ADDRESS] , номери телефонів, зокрема номер [NUMBER] . Також до позову було додано копії графіку платежів та паспорта споживчого кредиту, які підписані електронним підписом [PERSON] з допомогою одноразового ідентифікатора (звор. а.с. 22 а.с. 23, звор. а.с. 23 а.с. 24). Згідно з копією довідки про ідентифікацію [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , з якою укладено договір № 692932 від 28 березня 2023 року, ідентифікована ТОВ «Селфі Кредит». Акцепт підписаний позичальником із застосуванням одноразового ідентифікатора M189, дата відправки ідентифікатора 28 березня 2023 року, номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор - 380997732008 (звор. а.с. 25). Відповідно до листа ТОВ «ПЕЙТЕК» від 20 жовтня 2025 року між товариством та ТОВ «Селфі Кредит» укладено договір про організацію переказу грошових коштів № 03052022-1 від 03 травня 2022 року. Згідно із зазначеним договором 28 березня 2023 року успішно перераховані кошти в сумі 7000,00 грн на картку № [NUMBER] (звор. а.с. 26). Також 28 січня 2026 року від АТ «Креді Агріколь Банк» надійшов лист, згідно з яким 28 березня 2023 року на банківську картку № [NUMBER] , власником якої є [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), були зараховані кошти в сумі 7000,00 грн через інтернет ресурс MoneySend (а.с. 66). Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Селфі Кредит», у [PERSON] за Договором за період з 28 березня 2023 року по 12 березня 2024 року утворилась заборгованість в сумі 30469,50 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 6115,95 грн та процентами 24353,55 грн (а.с. 27-33). 21 червня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір Факторингу № 21062024, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передає (відступає), а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (звор. а.с. 33 а.с. 38). Згідно з копією витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 21062024 від 21 червня 2024 року було відступлене право вимоги до [PERSON] , [INFO] , за кредитним договором № 692932 від 28 березня 2023 року в сумі 30469,50 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 6115,95 грн та процентами 24353,55 грн (звор. а.с. 38). 22 грудня 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направило [PERSON] досудову вимогу про погашення заборгованості в сумі 30469,50 грн за кредитним договором № 692932 (а.с. 40). Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України). Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вищевказаним договором не виконав. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з частиною першою статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (частини перша та друга статті 1046 ЦК України). Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною першою та другою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статей 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі статтями 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Факт укладення Договору належним чином підтверджено доказами, наявними у матеріалах справи. Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленостей є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису) договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено. Так, підписання договору відповідачкою підтверджується його змістом, який містить усю необхідну для ідентифікації особи інформацію, а саме: прізвище, ім`я, по батькові відповідачки, адресу місця проживання, РНОКПП, номер телефону. Доказів підписання договору від імені відповідачки іншими (третіми) особами, у тому числі через вчинення шахрайських дій, відповідачкою суду не надано, доказів звернення з даного факту до правоохоронних органів також не надано. Отже, суд вважає, що позивачем доведено належними та достатніми доказами факт укладення договорів саме відповідачкою. Також суд вважає доведеними позивачем та не спростованими відповідачкою факт видачі первісним кредитором кредиту за Договором в сумі 7000,00 грн перерахування коштів відповідачці. Позивач у позові зазначав, що відповідачка здійснила часткову сплату заборгованості, тому залишок заборгованості по тілу кредиту становить 6115,95 грн. Отже, відповідачка умови договору порушила та у строк, встановлений його умовами, кредитні кошти та проценти за користування кредитом не повернула. З цих підстав позовні вимоги позивача щодо стягнення основної суми заборгованості за Договором в сумі 6115,95 грн є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Також сторонами була узгоджена така істотна умова договору, як процентна ставка за користування кредитними коштами. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що проценти за користування кредитними коштами в сумі 24353,55 грн нараховані правомірно, в межах строку кредитування та з дотриманням розміру денної процентної ставки за Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року. Внаслідок невиконання своїх зобов`язань у відповідачки утворилась заборгованість за Договором в сумі 30469,50 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 6115,95 грн та процентами 24353,55 грн. Суд приймає до уваги розрахунок заборгованості, наданий позивачем, оскільки відповідачка не надала власний розрахунок заборгованості для спростування доводів, на які посилається позивач. Таким чином, ураховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 30469,50 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 6115,95 грн та процентами 24353,55 грн. Щодо судових витрат Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжної інструкції про сплату судового збору № 42908 від 23 грудня 2025 року встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн (а.с. 1). Вказані кошти зараховані до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 49). Ураховуючи вищезазначене, у зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачки у справі в розмірі 2422,40 грн на користь позивача. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, які понесла сторона позивача слід зазначити наступне. Відповідно до частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем було долучено копії: договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року (звор. а.с. 42); акта № 102 наданих послуг правової (правничої) допомоги від 22 грудня 2025 року та детального опису наданих послуг до даного акта (а.с. 43, звор. а.с. 43). Відповідно до договору про надання правничої допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року (далі Договір № 0107), укладеного між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (клієнт) та адвокатським об`єднанням «АПОЛОГЕТ», клієнт замовляє, приймає та оплачує, а виконавець надає послуги правової (правничої) допомоги адвокатського захисту, представництва клієнта у всіх судах загальної юрисдикції, а також у відносинах х юридичними особами незалежно від форми власності, та надає інші послуги, необхідні для забезпечення належного захисту прав і законних інтересів клієнта. Пунктом 2.3. Договору № 0107 визначено, що вартість наданих послуг за 1 справу складає 8000,00 грн без ПДВ. Детальна інформація про справу, обсяг послуг, ціну послуг вказуються у Акті наданих послуг (пункт 2.4. Договору № 0107). Термін оплати послуг вказаний у Акті наданих послуг (пункт 2.5. Договору № 0107). Згідно з копією акта № 102 наданих послуг від 22 грудня 2025 року сума наданих послуг складає 8000,00 грн. Клієнт зобов`язаний зробити перерахунок суми наданих послуг на рахунок виконавця протягом 1 року з моменту підписання акта. Опис виконаної роботи вказаний у Деталізованому описі до даного акта (а.с. 43). Відповідно до копії детального опису наданих послуг до акта № 102 за договором № 0107 були надані наступні послуги: усна консультація клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором 0 год. 30 хв.; ознайомлення з матеріалами кредитної справи 2 год. 00 хв.; погодження правової позиції клієнта у справі 0 год. 30 хв.; складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта 3 год. 30 хв.; подання позовної заяви до суду від імені клієнта 1 шт. (звор. а.с. 43). Водночас суд зазначає наступне. Частиною четвертою статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вищевказаний висновок Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду зазначений у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19. При цьому суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто, документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved