Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

12.01.2026 року Орган опіки та піклування Хустської міської ради звернулося до Хустського районного суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов вимоги вмотивовано тим, що на первинному обліку дітей, які залишились без батьківського піклування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, перебуває неповнолітній [PERSON] , [INFO] , як такий, що залишився без батьківського піклування, та на профілактичному обліку як такий, що опинився у складних життєвих обставинах, зазнав жорстокого поводження фізичного насильства ( з боку однолітка). Матір`ю дитини записано [PERSON] . Відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, витяг з ДРАЦС громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України додають. Вперше в поле зору служби у справах дітей неповнолітній потрапив 22 грудня 2025 року на підставі письмового повідомлення Хустського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області про розслідування кримінального провадження №12025071050000668 від 09 листопада 2025 року за ч.2 ст.125 Кримінального кодексу України, в якому потерпілим є неповнолітній [PERSON] , [INFO] , мешканець [ADDRESS] , як такий, що зазнав фізичного насилля з боку свого однолітка. В листі зазначено, що батьки потерпілого з 2012 року не цікавляться життям та здоров`ям дитини, а його законним представником являється тітка [PERSON] . З метою перевірки даних фактів працівниками служби у справах дітей виконавчого комітету Хустської міської ради спільно з представником сектору ювенальної превенції відділу превенції Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, провідним фахівцем із соціальної роботи Центру надання соціальних послуг Хустської міської ради, лікарем загальної практики сімейної медицини здійснено виїзд за фактичним місцем перебування дитини. За результатом виїзду складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини та акт обстеження умов перебування дитини, в якому зазначено, що мати дитини, [PERSON] не займається вихованням та утриманням дитини, оскільки з 2012 року залишила сина з бабусею і з того часу не цікавиться його життям, здоров`ям, навчанням, матеріальним утриманням. Відомості про батька дитини невідомі. За результатами неповнолітнього взято на подвійний облік в службі у справах дітей виконавчого комітету Хустської міської ради та тимчасово влаштовано до сім`ї тітки - гр. [PERSON] , яка фактично проживає в [ADDRESS] . Згідно з актом оцінки потреб сім`ї/особи №229, складеним Центром надання послуг Хустської міської ради 23.12.2025 року, неповнолітній [PERSON] відвідує загальноосвітню школу, забезпечений шкільним приладдям, харчуванням, одягом відповідно до сезону, має медичну картку, урівноважений та спокійний, шкідливі звички та ознаки девіантної поведінки відсутні. Зі слів дитини, мати покинула його в 2011 році, місце її перебування йому не відоме, хто його біологічний батько не знає. З метою захисту прав та інтересів дитини та вжиття заходів щодо надання неповнолітньому соціально - правового статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, та в подальшу влаштування його до сімейних форм виховання і призначення йому законного представника, 30 грудня 2025 року на розгляду засідання комісії з питань захисту прав дитину винесено питання про позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На засіданні Комісії тітка - [PERSON] пояснила, що з 2012 року займається вихованням та утриманням племінника, оскільки його мати самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. За весь період проживання дитини біля неї вона жодного разу не поцікавилась його життям, здоров`ям, та подальшою долею. Додала, вона забезпечує [PERSON] всім необхідним, займається його вихованням та утриманням, повністю замінила йому матір, але в неї часто виникають труднощі, так як вона не являється його законним представником. Звернула увагу присутніх що племіннику вже виповнилось 17 років, але вона не має можливості виготовити йому паспорт громадянина України, так як для цього потрібно матір дитини. Неповнолітній [PERSON] повідомив присутніх членів комісії, що не заперечує щодо позбавлення матері батьківських прав, оскільки взагалі не пам`ятає її материнської любові, все своє свідоме життя він проживав то з бабусею, то з тіткою, яка піклується про нього та забезпечує всіх необхідним. За результатами членами комісії прийнято рішення про доцільність звернення органу опіки та піклування виконавчого комітету Хустської міської ради до Хустського районного суду Закарпатської області з позовною заявою про позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на викладене просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] . Відзиву на позов відповідач [PERSON] не подавала. Ухвалою судді Хустського районного суду Закарпатської області Кемінь В.Д. від 19.01.2026 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 26.01.2026. Надано відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 11.02.2026 року підготовче провадження у справі закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] 11.02.2026 року подала через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника Органу опіки та піклування виконавчого комітету Хустської міської ради, просить позовні вимоги задовольнити з підстав наведених у позовній заяві з урахуванням наданих доказів. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Про день, час та місце проведення судових засідань повідомлялася належним чином, що стверджується роздруківками з трекінгу відправлень "Укрпошти" від 12.02.2026, однак відзиву чи клопотань про відкладення розгляду справи від відповідачки до суду не надходило. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачка у встановлений судом строк відзив не подала, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступного висновку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959р.), Конвенції ООН про права дитини (1989р.), міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у даній сфері. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959р.), "дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості". Згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] . Як вбачається з матеріалів справи, 04.12.2008, виконавчим комітетом Ізянської сільської ради Хустського району Закарпатської області видано свідоцтво про народження серія [NUMBER] , в книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис за №71. Матір`ю дитини записано [PERSON] , а батьком [PERSON] . Відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрації народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України №00055656355. Згідно листа Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області повідомлено, що в ході розслідування кримінального провадження №12025071050000668 від 09.11.2025 року за ч.2 ст.125 КК України було встановлено, що неповнолітній потерпілий [PERSON] , [INFO] , мешканець [ADDRESS] , зазнав фізичного насилля з боку свого однолітка [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] . Згідно Наказу служби у справах дітей виконавчого комітету Хустської міської ради від 23.12.2025 за №325 дитину [PERSON] поставлено на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, та зазнав жорстокого поводження - фізичного насильства. Згідно з наказом начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Хустської міської ради неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , щодо якого встановлено факт батьківського піклування, тимчасово влаштовано до сім`ї тітки - гр. [PERSON] , яка фактично проживає зв [ADDRESS] . Згідно акту обстеження умов перебування дитини, яка залишилася без батьківського піклування від 23.12.2025 проведено обстеження умов проживання у [PERSON] . Встановлено, що мати дитини, [PERSON] , не займається вихованням та утриманням дитини, оскільки з 2012 року залишила сина з бабусею і з того часу не цікавиться його життям, здоров`ям, навчанням, матеріальним утриманням. Відомості про батька дитини невідомі. Неповнолітнього [PERSON] , [INFO] влаштовано до сім`ї тітки - [PERSON] , яка фактично проживає в [ADDRESS] . Цього ж дня складено акт №229 оцінки потреб сім`ї та висновок, згідно яких основними чинниками складних життєвих обставин малолітнього [PERSON] є жорстоке поводження з дитиною (фізичне насильство, яке вчинив відносно дитини його одноліток) та невиконання матір`ю батьківських обов`язків. Відповідно до довідки від 29.12.2025 за №267 виданої дирекцією Ізянського ЗЗСО І-ІІІ ступенів, [PERSON] , навчається у 11-А класі вищезгаданої школи. З психолого-педагогічної характеристики учня 11 класу, наданою Ізянським закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Хустської міської ради від 29.12.2025 №267, вбачається, що неповнолітній під час навчання зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний учень. Володіє навчальним матеріалом на середньому та початкову рівнях, але виявляє образне мислення. Має добрий загальний розвиток. З 2014 року проживає з тіткою, яка займається його вихованням, забезпечує матеріально, відвідує батьківські збори і піклується про нього і його добробут. Мати не бере участі у вихованні сина, жодного разу не була у школі, батьківські збори не відвідувала, не цікавиться життям дитини. Згідно характеристики наданої старостою Ізянського старостинського округу від 29.12.2025 року гр. [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Має двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] - [INFO] . У 2012 році виїхала за межі України. Місце проживання та перебування її невідомо. Діти знаходились на утриманні бабусі [PERSON] - [INFO] до 2014 року. З 2014 року і по сьогоднішній день діти проживають з тіткою [PERSON] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування ВК Хустської міської ради від 07.01.2026 року №02-12/51, позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] є доцільним та таким, що відповідає вимогам малолітньої дитини. Частиною 1 статті 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.ч.1- 4 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з ч.1 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Як передбачено п. 2 ч.1 ст.164 СК України (на цю норму покликається позивач) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. За роз`ясненнями п.,п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками і є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Згідно ст.164 СК України, в разі ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Відповідно до положень діючого Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не вливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Частиною 1 статті 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007, стверджено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цивільне законодавство передбачає, що така підстава позбавлення батьківських прав як ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини характеризується лише винною поведінкою батьків та свідомим нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків повинно бути навмисним, тобто коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідачка за власною ініціативою самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, без поважних причин залишивши сина без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною, позивачем доведено, що поведінка відповідачки відносно сина [PERSON] , є свідомим нехтуванням нею своїми обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав. Врахувавши всі зазначені вище обставини, які кожен по собі та в сукупності свідчать про те, що відповідачка, [PERSON] свідомо та протягом усього часу з моменту взяття сім`ї на облік як такої, що опинилась в складних життєвих обставинах, ухилялась від виконання своїх батьківських обов`язків, не вживала заходів для утримання, навчання, організації побуту та дозвілля дитини, не цікавилась здоров`ям та фізичним, психологічним та моральним станом дитини, суд приходить до висновку, що відповідачку [PERSON] , слід позбавити батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] , що на думку суду, буде відповідати інтересам неповнолітньої дитини, з огляду на матеріали справи. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч.4 зазначеної статті, суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Згідно ч.6 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили, суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Outcome: approved