Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначається, що сторони з 30.08.2009 перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак через різні погляди на життя та відсутність спільних інтересів шлюбні стосунки були припинені, сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Позивач вважає неможливим примирення сторін та переконана, що подальше збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину сина [PERSON] , який проживає разом із позивачем. З огляду на вказані обставини позивач просила суд розірвати зазначений шлюб. 24.12.2025 суддею було відкрито провадження у справі та визначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 20). Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від останніх не надійшло, відзиву на позов належним чином повідомлений про розгляд справи відповідач не подав, у зв?язку з чим судом була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, що містяться в матеріалах справи, як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 30.08.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області під актовим записом № 202, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачем (а.с. 8, 9). Як наголошується у ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних відносин чи їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Із позовної заяви судом встановлено, що через різні погляди на життя та відсутність спільних інтересів шлюбні стосунки сторін були припинені, вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Позивач вважає неможливим примирення сторін та переконана, що подальше збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Малолітня дитина сторін залишається проживати разом із позивачем. Відповідачем не надано суду доказів, що спростовують доводи позивача, а також не надано доказів, які підтверджують можливість подальшого спільного життя подружжя та збереження їх шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У ч. 3 ст. 105 СК України зазначається, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності до ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сім`я сторін розпалася, позивач наполягає на розлученні, а відповідач не подав відзиву на позов, тим самим виявивши небажання вжити заходів для збереження шлюбу з позивачем, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву повністю та розірвати шлюб між ними. Згідно з ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Також відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн підтверджується квитанцією від 25.11.2025 та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 3, 10). Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених нею судових витрат зі сплати судового збору у вказаному розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: approved