Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

23.12.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №9880220 від 06.04.2024 у розмірі 27 865,49 грн, з яких: 5349,37 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням; 15 137,23 грн - сума заборгованості за відсотками; 594 грн - заборгованість за комісією за надання кредиту, 6 787,89 грн сума заборгованості за неустойкою (штраф, неустойка), а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Позов обґрунтований тим, що 06.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] укладений кредитний договір №9880220 в електронній формі. 28.08.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу №28082024/2, за умовами якого відбулося відступлення прав грошової вимоги, в тому числі за Кредитним договором №9880220 від 06.04.2024, укладеним з [PERSON] . З моменту отримання права вимоги позивачем не здійснювалося нарахування процентів і штрафних санкцій. Таким чином, заборгованість відповідача за договором №9880220 від 06.04.2024 складає 27 865,49 грн, з яких: 5349,37 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням; 15 137,23 грн - сума заборгованості за відсотками; 594 грн - заборгованість за комісією за надання кредиту, 6 787,89 грн сума заборгованості за неустойкою (штраф, неустойка). Всупереч умовам договору відповідач не виконала свого зобов`язання, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення заборгованості, а тому позивач просить стягнути суму заборгованості в судовому порядку. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 24.12.2025 відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Ухвала суду про відкриття провадження у справі з цивільним позовом і долученими до нього матеріалами надсилалася відповідачу [PERSON] за місцем реєстрації: [ADDRESS] , проте рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося у зв`язку з відсутністю відповідача за вказаною адресою. Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про розгляд цивільної справи, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подала, суд згідно ч.5 ст.279 ЦПК України розглядає цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.04.2024 між ТОВ «МІЛОАН» (Кредитодавець) та [PERSON] (Позичальник) укладений договір про споживчий кредит №9880220 (індивідуальна частина) (а.с.10-17), за умовами якого кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк визначений п.1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній п.1.2 договору (далі кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та у строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2 Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 5 400,00 грн. Згідно з п. 1.3 Договору кредит надається строком на 345 днів з 06.04.2024 (дата надання кредиту). Строк на який надається окрема частина кредиту встановлюється Графіком платежів. Згідно п.1.4. Договору повернення кредиту, сплата комісії на надання кредиту та процентів за користування кредитом має здійснюватися позичальником зі встановленою періодичністю відповідно до Графіку платежів, наведеному у Додатку №1 до Договору. Остаточний термін (дата) повернення кредиту, сплати комісії та процентів за користування кредитом (за умови дотримання Графіку платежів) 17.03.2025 (дата остаточного погашення заборгованості). Відповідно до п.1.5 Договору загальні витрати позичальника за кредитом складають 37 030,50 грн. Денна процентна ставка складає: (37030,50 грн/5400)/365*100% = 1,99%. Орієнтовна річна процентна ставка дорівнює 124569,83 відсотків річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складає 42 430,50 грн. Згідно п.1.5.1 Договору комісія за надання кредиту 621,00 грн., яка нараховується за ставкою 11,50 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Згідно п.1.5.2 Договору проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового період, визначеного Графіком платежів, нараховуються за ставкою 547,50 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом. Згідно п.1.5.3 Договору проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 912,50 відсотків річних від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів. Відповідно до п.2.1 Договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Одночасно з договором про споживчий кредит №9880220 від 06.04.2024 сторонами було підписано Додаток №1 до договору про споживчий кредит №9880220 від 06.04.2024, а саме Графік платежів, зі змісту якого вбачається: дата платежу 17.03.2025; сума кредиту 5 400,00 грн, проценти за користування кредитом 36 409,50 грн, комісія за надання кредиту 621,00 грн. Загальна вартість кредиту 42 430,50 грн (а.с.15зворот-16). Також позивачем підписано паспорт споживчого кредиту №9880220 (а.с.7-8). Договір про споживчий кредит №9880220 від 06.04.2024 з Додатками №1, №2, №3 підписаний відповідачем 06.04.2024 о 22:40 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 719933. Виконання первинним кредитором обов`язку щодо надання грошових коштів за договором №9880220 від 06.04.2024 у розмірі 5 400,00 грн відповідачу [PERSON] на картку [NUMBER] підтверджується платіжним дорученням №127580194 від 06.04.2024 (а.с.19). Наявність заборгованості за договором про споживчий кредит №9880220 від 06.04.2024 у [PERSON] підтверджується відомістю про щоденні нарахування та погашення за договором за період з 06.04.2024 по 28.08.2024, складеною первинним кредитором ТОВ «МІЛОАН» (а.с.21-22). 28.08.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №28082024/2 (а.с.24-31), за яким ТОВ «МІЛОАН» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належне кредиторові право грошової вимоги до боржників за Кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі за договором про споживчий кредит №9880220 від 06.04.2024, укладеним між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] на загальну суму заборгованості 27 865,49 грн, в тому числі: 5 349,37 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням; 15 137,23 грн - сума заборгованості за процентами за користування кредитом; 594,00 грн - заборгованість за комісією за надання кредиту; 6 784,89 грн заборгованість за неустойкою (штраф/пеня). Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Частиною першою статті 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина другої статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19; від 16.12.2020 у справі №561/77/19. Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Законом України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої статті 11 Законом України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частиною восьмою статті 11 Законом України «Про електронну комерцію» встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Установлено, що кредитний договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Відповідач через особистий кабінет на вебсайті позикодавця подав заявку на отримання позики за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання позики, після чого позикодавцю був надісланий за допомогою засобів зв`язку на указаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді коду, який заявник використав для підтвердження підписання кредитного договору. Встановивши, що без здійснення указаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладеним сторонами, суд дійшов висновку, що цей правочини відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі, а укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 у справі №234/7160/20 (провадження №61-2903св21), від 01.11.2021 у справі №234/8084/20 (провадження №61-2303св21). Всупереч умов укладеного кредитного договору, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, комісії та сплати процентів, у строки і на умовах, передбачених договором, відповідачем [PERSON] належним чином не виконувалися, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором. За нормами статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що: «стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Кредитний договір, укладений між відповідачем [PERSON] та первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН», договір відступлення прав вимоги, укладений між первісним кредитором та ТОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів. Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги по спірному кредитному договору. Станом на день звернення до суду заборгованість за кредитним договором в частині повернення заборгованості за основним зобов`язанням та одноразовою комісією за надання кредиту відповідачем [PERSON] у добровільному порядку не сплачена, а тому позовні вимоги про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за основним зобов`язанням в сумі 5 349,37 грн, заборгованості за комісією за надання кредиту в сумі 594 грн підлягають задоволенню. Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог в частині заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом в сумі 15 137,23 грн, суд виходить з такого. Як вбачається з відомістю про щоденні нарахування та погашення за договором про споживчий кредит №9880220 від 06.04.2024 за період з 06.04.2024 по 28.08.2024, складеною первинним кредитором ТОВ «МІЛОАН» (а.с.21-22), відповідачу [PERSON] нараховані проценти за користування кредитом за період з 07.04.2024 по 21.04.2026 включно (15 днів) за ставкою 1,5% в день на суму 1215,00 грн, які сплачені відповідачем 23.04.2024; починаючи з 22.04.2024 по 06.05.2024 нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося за ставкою 2,5% в день на суму 1890 грн, які 07.05.2024 частково сплачені відповідачем на суму 949,37 грн; за період з 07.05.2024 по 28.08.2024 нарахування процентів за користування кредитом за ставкою 2,5% в день. Нарахування таких відсотків, їх розміри та періоди дії ставок відповідають умовам укладеного Договору. Разом з тим, підпунктом 6 пункту 5 Закону №3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023, стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою, згідно якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %. З врахуванням цих змін з 25.12.2023 максимальний розмір денної процентної ставки становив 2,5 %, з 23.04.2024 - 1,5 %, з 21.08.2024 - 1%. Договір №9880220 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] був укладений 06.04.2024, тобто після набрання чинності Законом України №3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», а отже умова договору про нарахування відсотків за користування кредитними коштами з використанням процентної ставки в більшому розмірі є нікчемною. Таким чином, нарахування відсотків по даному договору має відбуватися наступним чином: - з 07.04.2024 по 21.04.2026 включно (15 днів) за ставкою 1,5% в день на суму 1215,00 грн.); - 22.04.2024 (1 день) за ставкою 2,5% в день на суму 135,00 грн; - з 23.04.2024 по 06.05.2024 (14 днів) за ставкою 1,5%, що складає 81 грн в день на суму 1134 грн (5400грн*1,5/100*14); - з 07.05.2024 по 20.08.2024 (106 днів) за ставкою 1,5%, що складає 80,24 грн в день складає 8 505,50 грн (5349,37 грн*1,5%/100*106); - з 21.08.2024 по 28.08.2024 (8 днів) за ставкою 1%, що складає 53,49 грн в день на суму 427,95 грн (5349,37 грн*1%/100*8). Отже, загальна заборгованість за процентами за кредитним договором №9880220 від 06.04.2024 за період з 06.04.2024 по 28.08.2024 повинна складати 11 417,45 грн (1215,00 грн + 135,00 грн + 1134,00 грн + 8 505,50 грн + 427,95 грн). Враховуючи, що відповідачем [PERSON] проводилася часткове погашення суми заборгованості за кредитним договором №9880220 від 06.04.2024, в тому числі процентів за користування кредитом 23.40.2024 на суму 1215,00 грн, 07.05.2024 на суму 949,37 грн, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню залишок заборгованості за процентами за кредитним договором №9880220 від 06.04.2024 в сумі 9 253,08 грн (11 417,45 грн 2164,37 грн). Крім того, позивачем пред`явлені позовні вимоги про стягнення з відповідача неустойки (штраф/пеня) в розмірі 6 784,89 грн. Разом з тим, відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року №183/7850/22 зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, стягнення неустойки у період дії воєнного стану не відповідає вимогам закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги неналежне виконання зобов`язань відповідачем [PERSON] за Договором про споживчий кредит №9880220 від 06.04.2024, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню в розмірі 15 196,45 грн, з яких: 5 349,37 грн - заборгованість за основним зобов`язанням; 9 253,08 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 594,00 грн - заборгованість за комісією. При звернені до суду ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було сплачено 3 028,00 грн судового збору, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією кредитного переказу коштів №146613 від 18.11.2025. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, розмір понесених позивачем судових витрат пов`язаних з розглядом справи,

Outcome: partial