Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Представник заявника адвокат Панасюк І.І. в інтересах [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що [PERSON] проживає із дружиною, двома дочками, матір`ю дружини [PERSON] , 1957 року народження, яка є особою з інвалідністю І групи внаслідок психічного захворювання, та рідною тіткою дружини [PERSON] , 1961 року народження, яка є особою з інвалідністю з дитинства першої групи безстроково внаслідок психічного розладу. [PERSON] є одиною особою, крім заявника і його дружини інших родичів не має. Вона обмежена в самообслуговуванні, орієнтації, спілкуванні, контролі за своєю поведінкою, трудовій діяльності. [PERSON] здатна до знищення майна, документів шляхом підпалу. Відтак [PERSON] потребує постійного стороннього догляду. Дружина заявника здійснює догляд за матір`ю [PERSON] , а заявник за тіткою дружини [PERSON] .. Уважає, що саме заявник має бути призначений опікуном [PERSON] , оскільки відповідає вимогам до опікуна, вже здійснює за нею постійний догляд та має бажання і можливість повноцінно виконувати обов`язки опікуна. Просить визнати [PERSON] , [INFO] , недієздатною, встановити над нею опіку та призначити [PERSON] її опікуном. Суддя ухвалою від 31.03.25 прийняв до розгляду заяву та відкрив окреме провадження у справі. Суд ухвалою від 02.05.25 призначив судову психіатричну експертизу, на час проведення експертизи провадження в справі зупинив; ухвалою від 23.12.25 провадження у справі поновив. У судовому засіданні заявник та його представник заявлені вимоги підтримали. Заявник пояснив, що рідна тітка його дружини [PERSON] є особою з інвалідністю І групи внаслідок психічного захворювання, проживає разом із ним та його сім`єю впродовж останніх восьми років від смерті своїх батьків. Тітка не ходить, не розмовляє, самостійно не їсть. Він з дружиною її переодягають, замінюють гігієнічні засоби. Матір дружини [PERSON] теж є особою з інвалідністю І групи внаслідок психічного розладу, вона проживає в іншому будинку поруч з їхнім житлом, здатна самостійно приготувати собі їжу, одягнутися, відвідати вбиральню, періодично приходить до них переночувати, загострення хвороби у неї трапляються двічі на рік, тоді за нею потрібен постійний контроль, бо в такому стані вона може заподіяти шкоду. Указав, що він не працює, є пенсіонером за вислугою років. Офіційно його дружина здійснює догляд за тіткою, він за тещею, однак відповідних документів надати не може. З метою отримання допомоги, оформлення спадкових прав тітки після смерті її батьків виникла потреба у визнанні її недієздатною і встановлення опіки. Просить заяву задовольнити. Представник заявника [PERSON] пояснив, що у сім`ї заявника проживають дві особи з інвалідністю, які потребують стороннього догляду. Фактично заявник тривалий час здійснює догляд за тіткою дружини, оскільки, як мужчина, має достатньо фізичної сили для догляду за лежачою особою. Дружина заявника здійснює догляд за матір`ю, здійснювати догляд ще й за тіткою об`єктивно не може. Тому вважає вимогу про призначення заявника опікуном [PERSON] підставною. Адвокат особи, щодо якої вирішується питання про визнання недієздатною, [PERSON] пояснила, що оскільки згідно із висновком експерта психічне захворювання [PERSON] позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, відтак не заперечила проти визнання останньої недієздатною. У вирішенні питання про призначення заявника опікуном [PERSON] поклалася на погляд суду. Представник Заболоттівської селищної ради Ковельського району Волинської області у поданій письмовій заяві просив справу розглянути за відсутності представника, ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Суд, заслухавши пояснення учасників, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров`я людини, якщо інше не буде встановлено в законному порядку. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1 цього Закону визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов`язаних зі станом її психічного здоров`я (ч. 1 ст. 7 Закону). Суд установив, що [PERSON] , [INFO] , має психічне захворювання та є особою з інвалідністю першої групи з дитинства довічно, вона непрацездатна, потребує стороннього догляду і нагляду. Вказані обставини підтверджуються довідкою серії ВИН-Р-82 № 054947, виданою ЛТЕК 22.11.1985 (а.с.7), матеріалами медичної картки амбулаторного хворого № 79840 із рішеннями ЛКК з діагнозом «Параноїдна шизофренія, безперервний тип перебігу, емоційно-вольове зниження». Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта Волинської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗ України» № 324 від 03.12.2025 (а.с.59-60), складеного на виконання ухвали суду про призначення судово-психіатричної експертизи у цій справі, у [PERSON] виявляються на теперішній час ознаки хронічного, стійкого психічного розладу у вигляді параноїдної шизофренії, безперервного перебігу з вираженим емоційно-вольовим дефектом, які позбавляють її можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. З огляду на вказані обставини, що підтверджуються медичною документацією та висновком судово-психіатричного експерта, суд уважає встановленим, що діагностований у [PERSON] хронічний стійкий психічний розлад цілком позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що є підставою для визнання її недієздатною. Згідно з ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними. Порядок встановлення опіки над недієздатною особою визначений ст. 60 ЦК України та ч. 1 ст. 300 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). За правилами ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Під час розгляду справи суд установив, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є рідними сестрами. Їх батьки [PERSON] і [PERSON] померли, відповідно, у 2016 та 2018 роках (а.с.31, 32). Дружина заявника [PERSON] є дочкою [PERSON] та, відповідно, племінницею [PERSON] (а.с.10, 13). [PERSON] , матір дружини заявника, є особою з інвалідністю І групи внаслідок загального захворювання довічно, про що свідчить довідка до акта огляду МСЕК МСЕ № 031637 (а.с.19), згідно з якою їй протипоказана важка фізична праця із психоемоційним навантаженням, вона потребує стороннього нагляду. Згідно з витягом з реєстру територіальної громади від 25.11.2024 [PERSON] зареєстрована у будинку [ADDRESS] . Із вказаним документом узгоджуються пояснення заявника в судовому засіданні про те, що [PERSON] проживає у будинку поруч із будинком [PERSON] , до них періодично навідується. У частинах другій п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням (частина перша статті 67 ЦК України). Під час призначення опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила). Відповідно до підпункту 3.1 пункту 3 Правил для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. Під час внесення подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року в справі № 736/1508/17, від 23 листопада 2021 року в справі № 751/9572/19, від 28 лютого 2024 року в справі № 372/3474/21, від 24 липня 2024 року в справі № 727/597/24, від 08 січня 2024 року в справі № 753/1905/22. Згідно з підпунктами 3.2, 3.3 пункту 3 Правил опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину. Документи, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, - рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки; документ про закріплення за дитиною житлової площі. Виконавчий комітет Заболоттівської селищної ради Ковельського району Волинської області рішенням від 19.03.25 № 4/3 затвердив висновок органу опіки та піклування, визнав доцільним встановити опіку над [PERSON] та призначити [PERSON] , [INFO] , опікуном [PERSON] . Проте орган опіки і піклування не дослідив питання про можливість дружини заявника, як племінниці, бути опікуном [PERSON] . Доводи заявника про те, що його дружина здійснює догляд за матір`ю [PERSON] як особою з інвалідністю І групи не підтверджені. Сама ж [PERSON] догляду не потребує, заявник у свої поясненнях вказав про спроможність останньої до самообслуговування. Згідно із довідкою до акта огляду МСЕК [PERSON] потребує стороннього нагляду, що за своєю суттю є відмінним він догляду. Так, сторонній догляд передбачає активну фізичну та побутову допомогу (годування, гігієна) для забезпечення життєдіяльності та побутового обслуговування, оскільки особа не може це робити самостійно. Сторонній нагляд - контроль за безпекою психічно хворого й оточення, щоб запобігти небезпечним діям. Заявник не конкретизував, які саме дії його дружина вчиняє для нагляду за матір`ю аби забезпечити її безпеку й чи позбавляють такі дії можливості здійснювати опіку над тіткою [PERSON] . Верховний Суд у своїй постанові від 28 травня 2025 року у справі № 641/7190/23 зазначив, що саме орган опіки і піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений ст. 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому питанні, та належно мотивувати своє подання про можливість призначення особи опікуном та, перш за все, необхідність такого. Згідно із ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надається опікунам осіб, визнаних судом недієздатними. При цьому, конституційний обов`язок оборони незалежності та територіальної цілісності України має перевагу над бажанням заявника бути опікуном недієздатної особи за обставин існування в останньої інших членів сім`ї, які також можуть бути опікунами. За таких обставин, проаналізувавши пояснення учасників та досліджені докази, суд переконаний, що підстави для призначення заявника опікуном над недієздатною тіткою його дружини відсутні, а подання органу опіки та піклування щодо можливості призначення його опікуном необґрунтоване. Відтак, у задоволенні заяви в частині призначення [PERSON] опікуном необхідно відмовити, встановити опіку над недієздатним, і тимчасово, до вирішення питання про призначення опікуна над недієздатним, покласти обов`язки опікуна на орган опіки та піклування Заболоттівської селищної ради Ковельського району Волинської області. Відповідно до ч. 2 ст. 299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. Згідно із ст. 300 ЦПК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.

Outcome: approved