Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, та просить скасувати розрахунок заборгованості по сплаті аліментів по виконавчому провадженню № 30579524, а також скасувати постанову про накладення штрафу, за наявності заборгованості зі сплати аліментів від 23 червня 2025 року по зазначеному виконавчому провадженню. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] вказав, що в липні 2025 року виявив заборгованість на своєму банківському рахунку, на який отримує плату як військовослужбовець, по виконавчому провадженню № 30579524, з примусового виконання виконавчого листа № 2-1419, виданого 07 червня 2011 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинськ, про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] в розмірі частини. У зв`язку з тим, що позивач проходить військову службу у Збройних силах України, через свого представника він дізнався, що державним виконавцем нарахована заборгованість по сплаті аліментів станом на 01 липня 2025 року в розмірі 606953,44 грн., та на суму заборгованості винесено постанову про накладення штрафу, за наявності заборгованості зі сплати аліментів від 23 червня 2025 року, ВП № 30579524, у розмірі 50% сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки на суму 303473,72 грн. Із зазначеним розрахунком та постановою про накладення штрафу за наявності заборгованості зі сплати аліментів від 23 червня 2025 року [PERSON] не погоджується оскільки станом на час винесення постанови про накладення штрафу, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, державним виконавцем жодного разу мені не повідомлялось йому про наявність заборгованості зі сплати аліментів. Позивач зазначає, що з моменту набрання чинності рішення суду він сплачував аліменти щомісячно, аліменти утримувалися бухгалтерією підприємства з заробітної плати. У зв`язку з тим, що з квітня 2022 року позивач перебуває у складі ЗСУ, він не мав можливості повідомити державного виконавця про настання відповідних обставин та про направлення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника на бухгалтерію військової частини. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи сповіщений в установленому законом порядку. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені, бо у судовому засіданні встановлено, що в липні 2025 року позивачем було виявлено заборгованість на своєму банківському рахунку, на який отримує плату як військовослужбовець, по виконавчому провадженню № 30579524, з примусового виконання виконавчого листа № 2-1419, виданого 07 червня 2011 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинськ, про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] в розмірі частини. У зв`язку з тим, що позивач проходить військову службу у складі ЗСУ, через свого представника він дізнався, що державним виконавцем нарахована заборгованість по сплаті аліментів станом на 01 липня 2025 року в розмірі 606953,44 грн., та на суму заборгованості винесено постанову про накладення штрафу, за наявності заборгованості зі сплати аліментів від 23 червня 2025 року, ВП № 30579524, у розмірі 50% сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки на суму 303473,72 грн. Порядок стягнення аліментів визначений ст. 71 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження». Згідно з вимогами статей 1, 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов`язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Стаття 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначає порядок стягнення аліментів. Так, відповідно до вимог зазначеної статті, виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувану і боржнику в тому числі і у разі подання заяви стягувачем або боржником. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Згідно із пунктами 3, 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5, у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених ч. 4 ст. 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом (частина 3 статті 195 СК України). Суд приймає до уваги доводи позивача в частині того, що станом на час винесення постанови про накладення штрафу, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, державним виконавцем жодного разу йому не повідомлялось про наявність заборгованість зі сплати аліментів, що в свою чергу й не спростовано стороною відповідача. Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно п.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не менше одного разу на два тижні - щодо виявлення рахунків, електронних гаманців боржника, не менше одного разу на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника. Однак, державним виконавцем своєчасно не було здійснено перевірку про доходи [PERSON] та не направлено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника до бухгалтерії для відрахування аліментних платежів, оскільки з січня 2021 року та по теперішній час [PERSON] постійно отримує доходи. При цьому положення абз. 3 ч. 14 ст. 71 Закону №1404-VІІІ передбачають накладення штрафу у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів у певному розмірі, який дорівнює сумі відповідних платежів за три роки. Тобто зазначена норма права містить вказівку на суму заборгованості, за якої виникають підстави для накладення штрафу на боржника, а не на період її виникнення. З наведених норм закону вбачається, що у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості. Відповідно до правової позиціі висловленої Верховним Судом в Постанові від 14.12.2021 у справі № 2610/27695/2012 за змістом якої якщо заборгованість зі сплати аліментів виникла не з вини боржника, а з вини державного виконавця, який неправильно визначив розмір аліментів та базу їх стягнення, то постанова державного виконавця про накладення штрафу не може вважатися справедливою. Таким чином, суд вважає, що оспорювана постанова, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», винесена державним виконавцем безпідставно, оскільки [PERSON] жодного разу не було повідомлено про розмір заборгованості. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається тільки те, що аліментні платежі з липня 2021 по квітень 2025 року надходили тільки з бухгалтерії АТ «Дніпроазот», що підтверджується звітами про доходи, та довідки про надходження коштів на рахунок стягувача виданої АТ «Банк Кредит Дніпро», з інших видів доходу аліменти не утримувалися, що призвело до заборгованості. В даному розрахунку державним виконавцем враховані надходження з військових частин де позивач отримував дохід, згідно інформації ДФС, але державним виконавцем не враховано те, що в загальні суми входили й грошові забезпечення які не мали постійного характеру з яких не проводяться стягнення. Відповідно до пункту 8 «Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. N 146 з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом. З урахуванням чого, суд позбавлений можливості визначити з яких саме видів грошового забезпечення державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів. Крім того, суд приходить до висновку, що державним виконавцем не дотримано вимог: пункту 3 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», який чітко визначає, що державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; пункту 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 в якому зазначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами; та норми статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», яка чітко визначає, що виконавець проводить перевірку, не менше одного разу на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника. Таким чином, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та є такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved