Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого посилається на те, що 01.10.2011 зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №263. У шлюбі мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на існування сім`ї, ведення спільного господарства та виховання дитини, що ставало причинами виникнення між ними конфліктів та суперечок. Почуття любові до відповідача втрачено. За три місяці до звернення з позовом до суду фактичні шлюбні стосунки між ними припинено, вони проживають як сусіди, не ведуть спільного господарство та не мають спільного сімейного бюджету. Позивачка переконана, що збереження шлюбу з відповідачем є неможливим, суперечитиме її інтересам, а тому просить його розірвати. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 06.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторони про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін повідомлені належним чином. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від останніх не надійшло. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку про таке. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно 14.07.2013, [PERSON] та [PERSON] 01.10.2011 зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області, про що складено відповідний актовий запис за № 263. Після укладення шлюбу чоловіку та дружині присвоєно прізвища « [PERSON] ». У шлюбі сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Позивачка скористалася правом передбаченим ст. 56 Сімейного кодексу України, звернулася до суду з позовом в якому наполягає на розірванні шлюбу, оскільки через різні погляди на існування сім`ї, ведення спільного господарства та виховання дитини подружнє життя з відповідачем не склалося, почуття любові втрачено, фактичні шлюбні стосунки припинено і відновлювати їх сторони не бажають. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст. 104, ч.3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання; шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, відсутність у подружжя наміру зберегти сім`ю, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимоги позивачки про розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, ч.3 ст. 115 Сімейного кодексу України. Щодо розподілу судових витрат між сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Так, позивачкою при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 1331,20 гривень. Разом з тим, у позовній заяві позивачка просила судові витрати пов`язані з розглядом справи залишити за нею. Зважаючи на таке клопотання сторони у справі, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача понесених позивачкою судових витрат, а залишає їх за останньою. Відповідно до ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112-114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved