Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

29 липня 2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Каптал» мотивована тим, що 03.04.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений кредитний договір №960622900 у відповідності до вимог чинного законодавства у електронній формі. Відповідно до п.2.1 договору кредитор зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 15 600 грн. на умовах зворотності, платності, строковості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування відповідно до умов договору. Товариство свої зобов`язання виконало шляхом перерахунку грошових коштів у сумі 15 600 грн. на банківську карту позичальника. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого до 28.11.2019 та відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах, а Фактор зобов`язується їх прийняти. Між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» від 31.12.2020 по 31.12.2023 укладалися додаткові угоди до Договору факторингу №28/1118-01 № 19, 26, 27, 31, 32 щодо строку дії договору та викладення тексту Договору у новій редакції. Відповідно до Витягу з реєстру боржників прав вимоги №228 від 09.05.2023 до Договору факторингу до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 71248,32 грн. 31.07.2024 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №31/0724-01, згідно якого останнє отримало права грошової вимоги до боржників зазначених у реєстрах, в тому числі і до відповідача на загальну суму 71248,32 грн. 04.06.2025 ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт капітал» уклали договір факторингу №04/06/25-Ю відповідно до якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у сумі 71248,32 грн. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 07 серпня 2025 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 19 січня 2025 року задоволено заяву відповідача про перегляд заочного рішення суду, скасовано заочне рішення Здолбунівського районного суду Рівненської від 01 жовтня 2025 року та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони в судове засідання не з`явилися. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Ярмольчук В.С. в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином в порядку ст. 128, ч. 5 ст. 130 ЦПК України, відзиву на позовну заяву суду не надано. У поданій заяві від 18.12.2025 року представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову за безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог. 25.12.2025 представник позивача через систему Електронний суд подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, оскільки відповідач під час укладання договору був ознайомлений з умовами кредитування та відповідальністю за порушення кредитних зобов`язань по кредитному договору. За обставин неявки у судове засідання учасників справи, суд дійшов до висновку про можливість проведення судового засідання за їх відсутністю, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Крім того, суд бере до уваги необхідність розгляду справи у розумні строки. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 03.04.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений кредитний договір №960622900, у порядку визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов вказаного Договору відповідачу було надано кредит у розмірі 15600 грн. першим траншем у вигляді кредитної лінії зі сплатою протягом 1 дня дисконтного періоду процентів за користування кредитом з розрахунку 2,10% в день, що складає 327,60 грн. Крім того, в матеріалах справи містяться Заявка на отримання грошових коштів на кредит від 03.04.2023, Довідка щодо дій позичальника в ІТС ТОВ ««Манівео швидка фінансова допомога» та Паспорт споживчого кредиту, які підписані [PERSON] та в яких містяться персональні дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за Договором виконало та надало грошові кошти в розмірі 15600 грн. шляхом перерахування 03.04.2023 на банківську картку позичальника номер [NUMBER] , через надавача платіжних послуг АТ КБ «Приват Банк», що підтверджується довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» №960622900/23052025/Є від 23.05.2025. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01 із внесенеми додатковими угодами №19, 27, 31, 32 до Договору факторингу строк його дії продовжено до 31.12.2024, за яким право грошової вимоги за договором позики №960622900 відступлено ТОВ «Таліон Плюс». 27 березня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27/03/25 із внесеною додатковою угодою № 5 від 27 березня 2025 року до договору факторингу, за яким право грошової вимоги за договором позики №2121471 відступлено позивачу, що свідчить про заміну кредитора у спірних правовідносинах. Також 31.07.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №31/0724-01, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» передає ТОВ «Онлайн Фінанс» за виплату належні йому права вимоги до вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №1 від 31.07.2024 до Договору факторингу, ТОВ «Онлайн Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] у розмірі 71248,32 грн. Крім того, 04.06.2025 ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу №04/06/25-Ю відповідно до якого, останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором, що підтверджується витягами до реєстру боржників до договорів факторингу та свідчить про заміну кредитора у спірних правовідносинах. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до договору та надсилаються іншій стороні цього договору (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Зазвичай електронні кредитні договори підписуються за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. З правового висновку Верховного Суду в справі №524/5556/19 від 12 січня 2021 року вбачається, що «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом та без отримання листа на електронну адресу чи SMS-повідомлення на номер телефону позичальника, відповідно до якого було здійснено вхід на сайт кредитора за допомогою логіна та пароля, кредитний договір не був би укладений, тобто відповідає внутрішній волі позичальника». Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст.530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідачка передбачені кредитним договором обов`язкові платежі по поверненню суми кредиту та відсотків за його користування у встановлені строки не сплачувала, чим порушила умови договору. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк. Відповідно до ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит. З розрахунку заборгованості за кредитним договором слідує, що заборгованість за кредитом становить 71248,32 грн. з яких 15600 грн. - прострочене тіло кредиту, 55648,32 грн. - відсотки за користування кредитом. Незважаючи на те, що договором передбачено продовження строку дисконтного періоду (період користування кредитом, протягом якого позичальник має право отримувати нові транші у межах встановленого кредитного ліміту), однак така пролонгація повинна була відбуватися за умови сплати позичальником всіх фактично нарахованих процентів в сумі 327,60 грн. за перші 1 (один) день дисконтного періоду (п.3.2, 3.3 договору), які відповідачем не були сплачені. Через те, що позичальником не здійснювалось будь-якого погашення заборгованості, тому були недієвими й пункти самого кредитного договору про пролонгацію орієнтовного строку погашення кредиту - 04 квітня 2023 року. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З наведеного вбачається, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2023 року в справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за "користування кредитом", так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника. Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості в сумі 15927,60 грн., з яких тіло кредиту 15600 грн. та нараховані відсотки в межах 1 дня строку кредитування в сумі 327,60 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, ураховуючи наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог на 22,35% (15927,60*100:71248,32), судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 541,40 грн. (2422,40*22,35%) та витрати витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1564,50 грн. (7000*22,35%) покладаються на відповідача.

Outcome: partial