Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

04.12.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Колект Центр» звернулося до [PERSON] з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договорами: № 3181128 від 05.05.2021 та № 4323322 від 16.06.2021 у розмірі 31 051 гривень 16 копійки, судові витрати по справі на сплату судового збору та витрати на правову допомогу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 3181128. За умовами цього договору [PERSON] отримав кредит в розмірі 1 800 грн. строком на 30 днів. [PERSON] зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Позивач вказує, що ТОВ «Мілоан» зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, шляхом перерахування на банківський картковий рахунок [PERSON] грошових коштів. Однак, в подальшому відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення наданого йому кредиту. Крім того, 16.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 4323322. За умовами цього договору [PERSON] отримав кредит в розмірі 6 000 грн. строком на 30 днів п.1.3.-1.4. Договору. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до п.4.2 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 Договору. Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора. Кредитні кошти надано у безготівковій формі шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору. [PERSON] зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Позивач вказує, що ТОВ «Авентус Україна» зобов`язання за кредитними договорами виконало в повному обсязі. Однак, в подальшому відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення наданого йому кредиту. 16.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 16/12-2021-43, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 3181128. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 10-01/2023, за умовами якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило за плату належні йому права вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 3181128. 24.01.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 24-01-02/2022, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 4323322. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр» на підставі договору відступлення права вимоги за кредитними договором № 4323322 . З огляду на викладене, позивач вказує, що ТОВ «Коллект Центр» правомірно набув право вимоги до [PERSON] за вищевказаними договорами, оскільки відповідач зобов`язань в частині повної та своєчасної сплати суми кредиту за договорами не виконує, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за кредитними договорами № 3181128 від 05.05.2021 та № 4323322 від 16.06.2021 у розмірі 31 051 гривень 16 копійки. Оскільки відповідач [PERSON] в добровільному порядку не виконує своїх зобов`язань за договорами, тому ТОВ «Коллект Центр» звернулось за захистом своїх прав до суду. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просить розгляд справи проводити за його відсутності, не заперечуючи щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом відправки рекомендованих повідомлень за зареєстрованим місцем його проживання та розміщенням на офіційному веб-порталі судової влади України оголошення про його виклик. Відзиву на позов не подав, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. За ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 05.05.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3181128. Договір укладений сторонами дистанційно шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний [PERSON] електронним підписом - одноразовим ідентифікатором, який був надісланий на її номер мобільного телефону. За умовами договору кредиту ТОВ «Мілоан» зобов`язалось надати позичальнику [PERSON] грошові кошти в сумі, визначеній у п.1.2 Договору, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом, а також виконати інші обов`язки, передбачені договором у встановлений п.1.4 Договору термін, та виконати інші зобов`язання, передбачені договором. За умовами договору сума кредиту становить 1 800 грн., строк кредиту - 30 днів з 05.05.2021, термін повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 04.06.2021 (п.1.2-1.4 Договору). Також сторони передбачили сплату позичальником комісії за надання кредиту у розмірі 180 грн., яка нараховується за ставкою 10 % від суми кредиту одноразово (п.1.5.1 договору). За умовами договору кредиту, проценти за користування кредитом становлять 675,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором - фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2, 2.3 цього Договору (п.1.5.2, 1.6, 1.7 договору). Також судом встановлено, що 16.06.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 4323322, відповідно предметом договору є надання відповідачу грошових коштів на наступних умовах: сума кредиту 6 000,00 грн. строком на 30 днів п.1.3.-1.4. Договору. Згідно з п. 2.1 Договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами на платіжну картку або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту. Відповідно до п. 1.5. Договору, стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору. Згідно з п. 4.1. Договору строк кредиту може бути продовжено за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п. 1.4. Договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п.п. 4.2.1-4.2.4 Договору, або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п.п. 4.3.1.-4.3.2. Договору. Пунктом 4.2.1 кредитного договору передбачено, що споживач, у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 грн., може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до пп. 4.2.2 Договору. Відповідно до п. 4.2.2 Договору, пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 год. з моменту вчинення вказаної дії споживачем. Якщо споживач, здійснюючи вказаний платіж, не бажає продовжувати строк користування кредитом, він зобов`язаний повідомити про це товариство в один із вказаних способів: - перед здійсненням платежу здійснити в особистому кабінеті дії, які направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом, а саме, натиснути в особистому кабінеті в розділі «мої кредити» клавішу «внести платіж» в меню «часткове погашення кредиту» або, протягом 24 год. з моменту внесення платежу, направити на поштову скриньку товариства info@creditplus.ua, (в тому числі з використанням сервісу направлення повідомлень товариству, що розміщений на веб-сайті в розділі «Зворотній зв`язок», вибравши категорію звернення «часткове погашення без пролонгації»), повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов`язковою вказівкою в такому повідомленні номеру та дати цього Договору та суми здійсненого платежу. В іншому разі здійснений споживачем платіж буде розцінений товариством як пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом. Пунктом 4.2.3 кредитного договору встановлено, що кредитодавець має право, але не обов`язок протягом строку для відповіді, акцептувати пропозицію (оферту) споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку користування кредитом шляхом направлення споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (із зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені споживачем товариству в особистому кабінеті/зазначені в Договорі. Згідно п. 4.3.1 Договору, сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один календарний день, що слідує за закінченням такого строку, але не більше ніж 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п. 4.2.2 - 4.2.4 Договору. Тобто, в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Відповідно до п. 9.2 Договору, він вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним. [PERSON] зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Із кредитного договору № 4323322 від 16.06.2021 вбачається, що [PERSON] ознайомився з паспортом кредиту ТОВ «Авентус Україна», тарифами банку, строком кредитування, підписав електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором М882446 та надав ТОВ «Авентус Україна» реквізити платіжної карти № [NUMBER] , тобто, первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. 24.01.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №24-01/2022, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 4323322. У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр» на підставі договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 за кредитними договором № 4323322. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» правомірно набуло право вимоги за кредитними договорами № 4323322. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). Відповідно до приписів ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За ч 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію товариства відповідач електронним підписом одноразовим ідентифікатором, визнає та погоджується на запропоновані позивачем умови користування та порядок надання товариством грошових коштів. Отже, підписання кредитних договорів № 3181128 від 05.05.2021 та № 4323322 від 16.06.2021 свідчить про те, що [PERSON] усі умови цілком зрозумів і своїм підписом письмово підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даних договорів, вільні у виборі контрагента та умов договору. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону). Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Кредитні договори № 3181128 від 05.05.2021 та № 4323322 від 16.06.2021 підписані відповідачем електронним підписом, а тому, наявність підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19). Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, з розрахунку заборгованості за кредитним договором №3181128 від 05.05.2021, вбачається, що заборгованість за вказаним договором становить 11 259,88 грн, з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 1386,00 грн.; - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 9 693,88 грн.; - заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0,00 грн.; - заборгованість за пенею та/або штрафами - 0,00 грн.; - заборгованість за комісіями - 180,00 грн.; - інфляційні збитки - 0,00 грн.; - нараховані 3% річних - 0,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом за Договором №4323322 від 16.06.2021, розмір заборгованості, становить 19 791,28 грн, з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 6 000,00 грн.; - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 13 680,00 грн.; - заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0,00 грн.; - заборгованість за пенею та/або штрафами - 0,00 грн.; - заборгованість за комісіями - 0,00 грн.; - інфляційні збитки - 96,00 грн.; - нараховані 3% річних - 15,28 грн. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними Договорами, що підлягає стягненню з позичальника становить 31 051,16 грн., з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 7 386,00 грн.; - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 23 373,88 грн.; - заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0,00 грн.; - заборгованість за пенею та/або штрафами - 0,00 грн.; - заборгованість за комісіями - 180,00 грн.; - інфляційні збитки - 96,00 грн.; - нараховані 3% річних - 15,25 грн. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01.10.2014 у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. Відповідно до ст. 629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки не надавав своєчасно кредитору грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов договору. Таким чином, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушив зобов`язання за вищевказаним кредитним договором. Кредитором ТОВ «Вердикт Капітал» нараховано 3 % річних та інфляційні втрати на суму не виконаного грошового зобов`язання. Оскільки дія п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України на даний період не розповсюджується, суд дійшов висновку про обгрунтованість позову і в цій частині теж. З аналізу вказаних вище документів випливає, що позивач довів наявність заборгованості у відповідачки та про своє право вимагати її погашення. Відповідачка не надала суду жодних доказів на спростування заявлених позовних вимог. Не здобуто таких доказів і під час розгляду справи судом. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки [PERSON] скористався кредитними коштами, свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, в судове засідання не з`явився та не представив суду жодних доказів на спростування вимог позивача. З огляду на викладене, з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр», слід стягнути грошові кошти за кредитними договорами у сумі 31 051 грн. 16 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на наступне. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, від 22.01.2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 03.02.2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі №753/1203/18. Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2024 між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр» був укладений договір про надання правової допомоги №01-07/2024. Згідно заявки на надання юридичної допомоги № 2604 від 01.10.2025, акта № 15 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025 вбачається, що вартість наданих Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» юридичних послуг щодо підготовки позовної заяви ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором становить 13 000 грн. Враховуючи, що відповідач у судове засідання не з`явився, заперечень щодо розміру витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу до суду не надходили, а тому з [PERSON] на ТОВ «Коллект Центр» слід стягнути 13 000,00 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп. На підставі ст.ст. 207, 512, 526, 530, 625, 629, 633, 639, 1049, 1050, 1054, 1077, 1078 Цивільного кодексу України, Закону України «Про електронну комерцію»,

Outcome: approved