Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Шрамківської сільської ради Золотонісьткого району Черкаської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] у с. Кононівка, Золотоніського району Черкаської області померла її мати [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно, до складу якого входять: житловий будинок по [ADDRESS] та земельна ділянка загальною площею 0,1630 га за вказаною адресою. Зазначила, що строк прийняття спадщини закінчився 10.08.2025 і вказаний строк вона пропустила з поважних причин. Вказала, що 12.02.2025 та 24.04.2025 зверталась до приватного нотаріуса Золотоніського районного нотаріального округу Бірюка О.В. з заявою про прийняття спадщини, однак той відмовив їй у прийнятті заяви. В подальшому позивач 13.09.2025 звернулась до Драбівської державної нотаріальної контори з питанням про оформлення спадщини, однак дізналась, що пропустила строк для прийняття спадщини та постановою державного нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Позивач зверталась зі скаргою на протиправну бездіяльність нотаріуса Бірюка О.В. до Міністерства юстиції України. Вказує, що була позбавлена можливості у визначені законом строки оформити спадщину через протиправну бездіяльність нотаріуса Бірюка О.В. Тому просить встановити їй додатковий для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 20.01.2026 провадження по справі відкрито, призначено підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання 17.02.2026 позивач [PERSON] не прибула, від представника позивача адвоката Бичка В.І. надійшла заява, вх.№1067/26-Вх від 17.02.2026, про розгляд справи його участі, у якій позов підтримав та наполягав на його задоволенні, судові витрати просив залишити за позивачем. У підготовче судове представник відповідача Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської областіне з`явився, скерував до суду заяву, вх.№ ЕП-57/26-Вх від 26.01.2026, у якій заявлений позов визнав повністю, просив задовольнити, розгляд справи провести без його присутності, судові витрати стягнути з позивача. Відповідно до ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому може бути прийнято судом та за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до копії заповіту від 17.04.2018, посвідченого секретарем виконавчого комітету Кононівської сільської ради Драбівського району Черкаської області Шевчук О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 05, [PERSON] , [INFO] , зробила заповітне розпорядження на випадок смерті за яким все своє майно заповіла [PERSON] , [INFO] . Згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 11.02.2025 виконавчив комітетом Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 98 років у с. Кононівка, Золотоніського району Черкаської області. Згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Кононівським сільЗАГС Драбівського району Черкаської області, [PERSON] народилась [INFO] та її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] , виданого 15.12.1979 Кононівської сільською радою Драбівського району Черкаської області, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 15.12.1979, про що зроблено запис № 15, після реєстрації шлюбу прізвище дружини: [PERSON] . Згідно копії скарги [PERSON] , адресованої Міністерству юстиції України від 04.10.2025, [PERSON] скаржиться на дії приватного нотаріуса Золотоніського районного нотаріального округу Бірюка О.В., який не прийняв її заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , внаслідок чого [PERSON] пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Згідно копії повідомлення Міністерства юстиції України №156350/Л-25439/37.1 від 29.10.2025, скарга [PERSON] направлена на розгляд до Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Згідно повідомлення Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України № 3189/6.3-26/вх.5548/9-26 від 02.02.2026 звернення [PERSON] розглянуто, а заявнику надано відповідь. Згідно доданої копії відповіді про результати розгляду звернення № 4720/6.3-25/вх.Л-368-25 від 17.11.2025, вона адресована [PERSON] та містить інформацію про наслідки розгляду її скарги, де роз`яснено норми ЦК України щодо спадкування, надано інформацію про приватних нотаріусів та державних нотаріальних контор, які функціонують на території Золотоніського районного нотаріального округу та вказано про відсутність підстав для анулювання свідоцтва про право зайняття нотаріальною діяльністю приватного нотаріуса Бірюка О.В. Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серія ЧР від 12.03.2001, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2-16-72, [PERSON] на підставі рішення Кононівської сільської ради народних депутатів від 28.12.1999 за № 8/2 передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,1630 га в межах згідно з планом, що розташована на території Кононівської сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.10.1987, виданого державним нотаріусом Драбівської державної нотаріальної контори Таранущенком Г.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1546, спадкоємцем майна [PERSON] , померлого [INFO] є його дружина [PERSON] . Спадщина складається з частини будинку, що знаходиться в с. Кононівка, Драбівського району Черкаської області. На другу частину будинку видано свідоцтво на частку у спільному майні подружжя. Згідно Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 82530123 від 13.09.2025 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину ) № 83964264 від 24.01.2026, спадкова справа номер у спадковому реєстрі: 74589613, номер у нотаріуса: 103/2025, спадкодавець [PERSON] , що померла [INFO] , зареєстрована у Драбівській державній нотаріальній конторі. Згідно копії спадкової справи № 103/2025 вона заведена 13.09.2025 після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на підставі заяви [PERSON] , яка вказала, що [PERSON] залишила на її ім`я заповіт, на день смерті спадкодавці залишилось спадкове майно, що складається з земельної ділянки площею 0,1630га, що розташована: Черкаська область, Золотоніський район, Кононівська сільська рада. [PERSON] просить видати на її ім`я свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Інформація про наявність інших спадкоємців у матеріалах спадкової справи відсутня. Згідно наявної у матеріалах справи довідки виконавчого комітету Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області № 98 від 30.06.2025, [PERSON] , [INFO] , на день своєї смерті [INFO] була реєстрована та проживала одна за адресою: [ADDRESS] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.09.2025 № 121/02-31 державного нотаріуса Першої золотоніської державної нотаріальної контори в порядку заміщення державного нотаріуса Драбівської державної нотаріальної контори Колосовської С.О. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,1630га оскільки [PERSON] на день смерті [PERSON] не була з нею зареєстрована, тому мала подати заяву про прийняття спадщини до 10.08.2025, вчасно заяву не подала та вважається такою, до пропустила строк для прийняття спадщини. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] та після її смерті спадкоємцем за заповітом є позивач [PERSON] , яка з померлою не була зареєстрована та разом не проживала. Спадкова справа після спадкодавця [PERSON] заведена тільки 13.09.2025, тобто з пропуском шестимісячного строку з дня смерті [PERSON] . Підставами пропуску строку на прийняття спадщини позивач вказала відмови приватного нотаріуса Бірюка О.В. у прийнятті заяви про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, згідно ст. 1269 ЦК України. При цьому, такі дії повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору, який пропущено з поважних причин, і потребує пред`явлення нею позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Наведені положення у повній мірі відповідають Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі №643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження№ 61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20). У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховним Судом України від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. З матеріалів справи вбачається, що позивач зверталась до Міністерства юстиції України зі скаргою на дії приватного нотаріуса Бірюка О.В., де вказала, що пропустила строк на прийняття спадщини після смерті [PERSON] і спадкова справа була заведена з пропуском такого строку внаслідок дій приватного нотаріуса. При цьому відповідь заявнику з роз`ясненням норм законодавства та можливих її дій щодо прийняття спадщини була підготовлена тільки 17.11.2025, тобто після завершення встановленого законодавством строку на прийняття спадщини. Твердження позивача про звернення до приватного нотаріуса Бірюка О.В. 12.02.2025 та 24.05.2025 та щодо його відмови у прийнятті відповідної заяви ніким не оспорено та не надано доказів, що під час звернення до нотаріуса Бірюка О.В. особі роз`яснювались норми спадкового законодавства щодо порядку оформлення її спадкових прав та можливості звернення до інших нотаріусів. Принцип «пропорційності», який існує у Цивільно-процесуальному законодавстві України, тісно пов`язаний з принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права. Має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі "Ілхан проти Туреччини" від 27.06.2000, при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивач пропустила встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 89 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач являється спадкоємцем за законом першої черги, разом з спадкодавцем не проживала, пропустила визначений законом строк для прийняття спадщини, однак в подальшому звернулась до Драбівської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав через нетривалий час, суд вважає за можливе визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. Крім того, суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. На підставі викладеного, враховуючи те, що відновлення права на прийняття спадщини позивачем не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а також відсутність заперечень з боку відповідача та визнання ним позову, що є самостійною підставою для задоволення позовних вимоги, суд приходить висновку, що позовні вимоги щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Суд вважає, що достатнім для подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори у даному випадку є строк 2 місяці з моменту вступу рішення у законну силу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України враховуючи клопотання сторони позивача суд залишає судовий збір за позивачем.

Outcome: approved