Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

07 квітня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Одеської міської ради до [PERSON] та [PERSON] про визнання спадщини відумерлою, у якій позивач просить: - визнати відумерлою спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] , що складається з 201/1000 часток квартири спільного заселення загальною площею 114,8 кв.м., житловою площею 71,1 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; - встановити порядок виконання рішення за яким після набрання законної сили рішення по справі, воно є підставою для державної реєстрації права власності за територіальною громадою міста Одеси в особі ОМР на зазначений об`єкт нерухомого майна. За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, справа передана на розгляд судді Косіциній В.В. Разом із позовом до суду надійшло клопотання про витребування доказів, у якому заявник просив витребувати у Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі належним чином засвідчену копію спадкової справи №84с/2018, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] . Також, до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника Одеської міської ради про забезпечення позову, у якому заявник просив вжити заходів забезпечення позову, зокрема: - накласти арешт на 201/1000 частки квартири спільного засідання, загальною площею 114,8 кв.м., житловою площею 71,1 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; - заборонити органам та суб`єктам державної реєстрації, у тому числі нотаріусам приймати рішення та вчиняти дії, пов`язані із державною реєстрацією прав, внесення записів та змін до них у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна, а саме, 210/1000 часток квартири спільного засідання загальною площею 114,8 кв.м., житловою площею 71,1 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 14 квітня 2025 року прийнято позовну заяву та відкрити провадження у справі. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку загального позовного провадження. Надано відповідачеві 15-ти денний строк для подання відзиву. Задоволено клопотання про витребування доказів. Підготовче засідання по справі призначено на 12 травня 2025 року. Ухвалою суду від 14 квітня 2025 року заяву про забезпечення позову задоволено частково, накладено арешт на 201/1000 частки квартири спільного засідання, загальною площею 114,8 кв.м., житловою площею 71,1 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 09 травня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника [PERSON] адвоката Жердецької Лариси Василівни про відкладення розгляду справи. У підготовче засідання, призначене на 12 травня 2025 року учасники справи не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи задоволено, відкладено підготовчий розгляд справи на 01 липня 2025 року. 16 червня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника [PERSON] адвоката Жердецької Лариси Василівни надійшла заява, у якій заявниця просила застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову. 16 червня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника [PERSON] адвоката Жердецької Лариси Василівни надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, у якому заявник просив зупинити провадження у справі №522/7373/25 до завершення розгляду справи №522/15655/22 та набранням рішенням по цій справі законної сили. У підготовче засідання, призначене на 01 липня 2025 року з`явися представник позивача та представник [PERSON] . Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі. Підготовче засідання по справі відкладено на 15 вересня 2025 року. 12 вересня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від Одеської міської ради надійшло заперечення на клопотання про застосування строку позовної давності, у якому позивач просив відмовити у задоволенні вказаного клопотання. У підготовче засідання, призначене на 15 вересня 2025 року учасники справи не з`явилися. Ухвалою суду від 15 вересня 2025 року закрито підготовче провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду на 13 жовтня 2025 року. 10 жовтня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі надійшла відповідь на виконання ухвали суду від 14.04.2025 року. Засідання по справі, призначене на 13 жовтня 2025 року не відбулося у зв`язку із перебуванням головуючої судді Косіциної В.В. на лікарняному, що підтверджується довідкою. Наступне судове засідання по справі призначено на 11 листопада 2025 року. 11 листопада 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява [PERSON] про відкладення розгляду справи. У судове засідання, призначене на 11 листопада 2025 року учасники справи не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання задоволено клопотання [PERSON] про відкладення розгляду справи задоволено, відкладено судове засідання на 27 листопада 2025 року. Засідання по справі, призначене на 27 листопада 2025 року не відбулося у зв`язку із перебуванням головуючої судді Косіциної В.В. на лікарняному, що підтверджується довідкою. Наступне судове засідання по справі призначено на 09 грудня 2025 року. У судове засідання, призначене на 09 грудня 2025 року з`явився представник позивача та представник [PERSON] . Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання відкладено розгляд справи на 10 лютого 2026 року. Повістка на 10 лютого 2026 року направлялася за зареєстрованим місцем проживання [PERSON] листом із рекомендованим повідомленням про вручення, яке повернулося до суду із відміткою: адресат відсутній за вказаною адресою. У судове засідання, призначене на 10 лютого 2026 року з`явився представник позивача. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання суд перейшов до стадії ухвалення рішення. Встановлено, що текст рішення буде проголошено 19 лютого 2026 року. Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Щодо вимоги про визнання спадщини відумерлою, суд зазначає наступне. [PERSON] належить 201/1000 частки об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.04.2025 року №420601461. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 08.12.2017 року №00019181684. Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на квартиру [ADDRESS] . Статтею 1216 Цивільного кодексу (далі - ЦК) визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи. Частинами першою, третьою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно із статтею 1277 ЦК України в разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно. 20 листопада 2018 року [PERSON] звернувся до Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, у якій просив видати свідоцтво про право на спадщину на 201/1000 часток квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] , що підтверджується копією заяви. Листом Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі від 25 січня 2022 року [PERSON] повідомлено, що відсутні підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки, ним не надано необхідних документів для підтвердження родинних відносин із померлою [PERSON] . В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 522/9925/16-ц за позовом [PERSON] , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, за участі третьої особи Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації про визнання права користування житловим приміщенням. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2016 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 02 липня 2017 року було відмовлено у задоволенні позову. В провадження Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа №522/4426/17 за заявою [PERSON] за участі заінтересованої особи Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення. Ухвалою суду від 19 жовтня 2017 року заяву [PERSON] за участю зацікавленої особи Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення залишено без розгляду. Вказана ухвала не була оскаржена до суду апеляційної інстанції. В подальшому [PERSON] повторно звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою [PERSON] , заінтересована особа Приморська районна адміністрація Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією родиною (справа №522/20421/17). Ухвалою суду від 05 листопада 2017 року заяву [PERSON] , заінтересована особа - Приморська районна адміністрація Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією родиною залишено без розгляду. Вказана ухвала не була оскаржена до суду апеляційної інстанції. В подальшому до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією родиною більше ніж п`ять років зі спадкодавцем (справа № 522/1268/19). Ухвалою суду від 19 березня 2019 року позовну заяву повернуто заявнику. Вказана ухвала не була оскаржена до суду апеляційної інстанції. [PERSON] вдруге звернувся до суду із позовом до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією родиною більше ніж п`ять років зі спадкодавцем (справа №522/2833/19). Ухвалою суду від 05 червня 2019 року позовну заяву повернуто заявнику. Вказана ухвала не була оскаржена до суду апеляційної інстанції. 16 листопада 2022 року [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовом [PERSON] до Одеської міської ради, треті особи: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю, у якому просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на 201/1000 частин квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , а саме кімнату площею 13,2 кв.м., загальної площі 19,92 кв.м. (справа № 522/15655/22). Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 березня 2024 року, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 08 липня 2025 року позовну заяву залишено без задоволення. Вказані рішення до суду касаційної інстанції не оскаржувалися. Тобто, жодним рішенням у справах, що були ініційовані [PERSON] не було встановлено право на спадкування за законом після смерті [PERSON] . Вказані докази не були надані суду під час розгляду справи. За таких обставин, підстав вважати, що [PERSON] належить право на спадкування за законом після смерті [PERSON] відсутні. 29 липня 2021 року [PERSON] звернулася до Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі із заявою про прийняття спадщини, у якій просила видати свідоцтво про право на спадщину на 201/1000 часток квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] , що підтверджується копією заяви. Заява про видачу свідоцтва про право на спадщину мотивована тим, що вона проживала разом зі [PERSON] однією сім`єю. 23 вересня 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа Одеська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій заявниця просила встановити факт того, що вона проживала з [PERSON] більше п`яти років на час відкриття спадщини, а саме: з липня 2005 року по [INFO] за адресою: [ADDRESS] , яка є місцем відкриття спадщини, і продовжує проживати за цією адресою по сьогоднішній день (справа №522/18338/21). Ухвалою суду від 15 листопада 2021 року вказану заяву залишено без розгляду. Ухвала не була оскаржена до суду апеляційної інстанції. Наявності будь-яких інших спорів, які були ініційовані [PERSON] з метою встановлення права на спадкування за законом після смерті [PERSON] в ЄДРСР не виявлено. Докази на підтвердження того, що [PERSON] має право на спадкування після смерті [PERSON] не були надані суду під час розгляду справи. За таких обставин, відсутні підстав вважати, що [PERSON] належить право на спадкування за законом після смерті [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 03.01.2018 року №50470406, [PERSON] було видано заповіт від 09.12.2011 року №1975, який скасовано за її заявою 24.01.2012 року. Відомості про будь-які інші заповіти або спадкові договори, складені [PERSON] відсутні. При цьому, з матеріалів спадкової справи вбачається, що будь-які інші особи із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] не зверталися. Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] Приморською державною нотаріальною конторою у м. Одесі не видавалося. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна. Відповідно до статті 334 ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених ЦК України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. У заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття (стаття 335 ЦПК України). Оскільки, [PERSON] померла [INFO] , то спадщина відкрилася [INFO] , а тому, станом на момент звернення до суду із позовом, минуло більше одного року із часу відкриття спадщини. Тому, враховуючи той факт, що у Спадковому реєстрі відсутні відомості про будь-які заповіти/спадкові договори, складені [PERSON] та були чинними на момент її смерті, беручи до уваги те, що [PERSON] та [PERSON] не прийняли спадщину та під час розгляду справи не довели наявності у них права на спадкування за законом, а будь-які інші особи із заявами про прийняття спадщини не зверталися, нотаріальним органом свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] не видавалися, а з моменту відкриття спадщини минуло більш ніж один рік, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення зустрічного позову у повному обсязі. Щодо строку позовної давності, суд зазначає наступне. Як вже було зазначено, 16 червня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника [PERSON] адвоката Жердицької Лариси Василівни про застосування строку позовної давності, у якій заявник просив застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Заява мотивована тим, [PERSON] померла [INFO] , тоді як з позовом про визнання спадщини відумерлою Одеська міська рада звернулася 04 квітня 2025 року, тобто, після спливу 13 років та 3 місяців після встановленого цивільним законодавством права на звернення із позовом. Вказує, що про фактичне користування спірною житловою площею відповідачем по справі Одеській міській разі було відомо ще з 2014 року, оскільки, 08 жовтня 2014 року [PERSON] звертався до ПРА ОМР із заявою про надання йому у найм частки квартири. 02 червня 2016 року [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до ПРА ОМР, третя особа Орган опіки та піклування ПРА ОМР про визнання права користування житловим приміщенням. У березні 2017 року [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою, заінтересована особа ПРА ОМР та Орган опіки та піклування ПРА ОМР про встановлення факту проживання однією сім`єю. У листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем. Тому, Одеській міській раді повинно було бути відомо про порушення їх прав. Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.2 ст.264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач Якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Законом № 540-ІХ внесено зміни до пункту розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України та передбачено, що строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (далі Постанова № 211). Закон № 540-ІХ передбачив, що моментом, з якого продовжується позовна давність (у тому числі передбачена статтями 257, 258 ЦК України), є запровадження карантину відповідно до Постанови № 211, тобто 12.03.2020. А тому у разі, якщо сплив позовної давності мав би настати з 12.03.2020, а позивач звернувся до суду після цього моменту, але до закінчення карантину, позовна давність не може вважатись пропущеною, а суд не має підстав для застосування статті 267 ЦК України (наслідки спливу позовної давності). Така позиція наведена в постанові Верховного Суду від 25 серпня 2021 року у справі №914/1560/20. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року. Проте, указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час. Згідно п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, позовна давність повинна відраховуватися з за три роки, що передують 12.03.2020 року. Згідно ухвали КЦС ВС від 15.11.2023 у справі № 750/254/22 порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен довести і той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 81 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. До заяви [PERSON] було долучено копію заяви від 08.10.2014 року до Приморської районної адміністрації та відповіді Приморської районної адміністрації ОМР від 03.11.2014 року №М-2599. Проте, вказана обставина не підтверджує те, що Одеській міській раді було відомо про користування [PERSON] майном, яке належало померлій особі, оскільки, ПРА ОМР є самостійною юридичною особою, яка має власний код ЄДРПОУ, місцезнаходження та уповноважену особу. Як вже було зазначено, провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебували цивільні справи № 522/9925/16-ц за позовом [PERSON] , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, за участі третьої особи Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації про визнання права користування житловим приміщенням та №522/4426/17 за заявою [PERSON] за участі заінтересованої особи Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення. Проте, знову ж таки, Одеська міська рада не була стороною у вказаних справах, а тому, відсутні підстави вважати, що саме під час розгляду вказаних спорів остання могла довідатися або довідалася про наявність у останньої права на звернення до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою. Дійсно, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.11.2018 року у справі №522/20421/17-ц заяву представника Одеської міської ради про залишення заяви без розгляду задоволено, заяву [PERSON] , зацікавлена особа: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією родиною залишено без розгляду. Проте, до моменту вчинення цієї процесуальної дії, а саме, 21 червня 2018 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Одеської міської ради до [PERSON] , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання спадщини відумерлою (справа №522/1061/18). Ухвалою суду від 30 вересня 2024 року провадження по цивільній справі №522/1061/18 за позовною заявою Одеської міської ради до [PERSON] , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання спадщини відумерлою закрито. КЦС ВС у постанові від 02 жовтня 2024 року у справі № 522/2960/20 в частині доводів касаційної скарги про пропуск позивачем строків для подання заяви про визнання спадщини відумерлою, встановлених частиною другою статті 1277 ЦК України, вказала, що приписи частини другої статті 1277 ЦК України не передбачають кінцевого (присічного) строку для подання заяви про визнання спадщини відумерлою. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що доводи представника відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду із позовом про визнання спадщини відумерлою не підтверджуються матеріалами справи, а тому, підстави для застосування строку позовної давності відсутні. Щодо порядку виконання рішення, суд зазначає наступне. У позовній заяві позивач просить встановити порядок виконання рішення за яким після набрання законної сили рішення по справі, воно є підставою для державної реєстрації права власності за територіальною громадою міста Одеси в особі ОМР на зазначений об`єкт нерухомого майна. Відповідно до частини першої статті 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. При вирішенні питання щодо встановлення способу та порядку виконання рішення суду суд має з`ясувати обставини, що свідчать про утруднення та неможливість виконання рішення суду. При цьому у будь-якому випадку встановлення способу і порядку виконання рішення суд не може змінювати судове рішення по суті. На думку суду, під час виконання рішення суду про визначення спадщини відумерлою можуть виникнути труднощі, пов`язані з його виконанням через різне розуміння сутності такого рішення уповноваженими на те особами, зокрема, щодо того, чи є рішення про визнання спадщини відумерлою підставою для реєстрації права власності на таке майно за територіальною громадою міста Одеси. Задля уникнення труднощів, які можуть виникнути під час виконання рішення суду про визнання спадщини відумерлою, суд доходить до висновку про наявність підстав для встановлення порядку виконання рішення, відповідно до якого після набрання цим рішенням законної сили, воно є підставою для державної реєстрації за територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради права власності на 201/1000 часток квартири [ADDRESS] . На підставі зазначеного,

Outcome: approved