Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

У січні 2025 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому просили: стягнути з позичальника [PERSON] як солідарного боржника з поручителем - [PERSON] та з поручителем [PERSON] , з поручителя [PERSON] як солідарного боржника з [PERSON] , з поручителя [PERSON] як солідарного боржника з [PERSON] , на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» заборгованість за Договором про іпотечний кредит від 28.03.2008 №070 у розмірі 1 604 127,70 грн; звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 065 від 28.03.2008, укладеного між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», [PERSON] та [PERSON] , посвідченого Губенко Т.А. - приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу та зареєстрованим в реєстрі за № 1547, а саме на нерухоме майно - житловий будинок під №8 зі всіма невід`ємними його приналежностями, що знаходить в селі Шкарівка, Білоцерківського району, Київської області. Житловий будинок - «А-2» (цегла), має загальну площу 322,3 квадратних метри, жилу площу 116,8 квадратних метри. До надвірних будівель відноситься сарай - «Б» - (бет. блоки), криниця «В», вимощення - «2», огорожа - «3-9» та земельну ділянку кадастровий номер 3220489500:01:028:0176, що знаходиться по [ADDRESS] , має загальну площу 0,1310 га, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських споруд та належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] ; встановити спосіб реалізації предмета іпотеки - житловий будинок під №8 зі всіма невід`ємними його приналежностями, що знаходить в селі Шкарівка, Білоцерківського району, Київської області. Житловий будинок - «А-2» (цегла), має загальну площу 322,3 квадратних метри, жилу площу 116,8 квадратних метри. До надвірних будівель відноситься сарай - «Б» - (бет. блоки), криниця «В», вимощення - «2», огорожа - «3-9» та земельну ділянку кадастровий номер 3220489500:01:028:0176, що знаходиться по [ADDRESS] , має загальну площу 0,1310 га, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських споруд шляхом проведення прилюдних торгів, за ціною, визначеною в рамках виконавчого провадження на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; за рахунок коштів, отриманих від реалізації у встановленому порядку предмета іпотеки задовольнити вимогу акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області AT «Ощадбанк» у розмірі 1 604 127,70 грн, з яких: 1 260 190,14 грн - заборгованість за основним боргом (кредитом), 343 841,62 грн - проценти за користування кредитом, 31,36 грн - 3% річних по простроченому основному боргу, 64,58 грн - 3% річних по прострочених відсотках; стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суму сплаченого судового збору за вимогу про стягнення заборгованості в розмірі 24 061,92 грн та суму сплаченого судового збору за вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки в розмірі 24 061,92 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28.03.2008 між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (далі - AT «Ощадбанк» та/або Банк та/або іпотекодержатель) та [PERSON] (далі - [PERSON] та/або Позичальник та/або Відповідач 1 та/або іпотекодавець) укладено Договір про іпотечний кредит № 070 (далі - кредитний договір). У відповідності до п.1.1, 1.2 кредитного договору, Банк зобов`язується надати Позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 2 513 000,00 грн, на строк 333 місяці з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 28.12.2035, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього Договору. За користування кредитом, Позичальник зобов`язаний 10% річних за період з дати отримання кредитних коштів по 28.03.2009 включно та 14,25% річних за період з 28.03.2009 по 28.12.2035 включно. Кредит надається на придбання Об`єкта нерухомості, а саме двоповерхового житлового будинку та земельної ділянки за договором купівлі - продажу від 28.12.2008, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 27.03.2009 сторонами укладено Додатковий договір №1 до кредитного договору №070 від 28.03.2009, згідно якого сторони домовились викласти п. 1.1 кредитного договору в наступній редакції: позичальник зобов`язаний 10% річних за період з дати отримання кредитних коштів по 28.03.2010 включно та 14,25% річних за період з 28.03.2010 по 28.12.2035 включно. З метою забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов`язань за Кредитним договором: між AT «Ощадбанк», Позичальником та [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] ,/Відповідач 2 /поручитель) укладено договір поруки від 28.03.2008 №035 (далі по тексту - договір поруки 1) та між AT «Ощадбанк», Позичальником та [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] ,/Відповідач 3 /поручитель) укладено договір поруки від 28.03.2008 №036 (далі по тексту - договір поруки 2). Пункт 1.1 Договорів поруки встановлює, що Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором, а також додатковими договорами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому.? Пунктом 3.1 Договору поруки визначено, Поручитель відповідаю по зобов`язаннях за вищезазначеним Кредитним договором перед Кредитором в тому ж обсязі, що і Боржник. З метою забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов`язань за Кредитним договором між AT «Ощадбанк, [PERSON] та [PERSON] укладено Іпотечний договір №065 посвідчений Губенко Т.А. - приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу та зареєстрованим в реєстрі за № 1547 (далі - договір іпотеки). Відповідно до п. 1.2 договору іпотеки, Предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно, а саме: житловий будинок під №8 зі всіма невід`ємними його приналежностями, що знаходить в селі Шкарівка, Білоцерківського району. Київської області. Житловий будинок - «А-2» (цегла), має загальну площу 322,3 квадратних метри, жилу площу 116,8 квадратних метри. До надвірних будівель відноситься сарай - «Б» - (бет. блоки), криниця «В», вимощення - «2», огорожа - «3-9»; земельна ділянка, що стане власністю Іпотекодавця в майбутньому після отримання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, що знаходиться по [ADDRESS] , має загальну площу 0,1310 га, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських споруд. У відповідності до п. 1.10 Договору іпотеки, сторони визначили загальну договірну вартість предмета іпотеки у розмірі 3 141 394,00 грн, в тому числі для житлового будинку - 3 010 604,00 грн, для земельної ділянки - 130 790,00 грн. В подальшому, а саме 14.04.2008 Іпотекодавцями отримано витяг за №18502091 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, згідно якого за реєстровим номером 18520489 номер запису 970 в книзі 5, будинок за адресою [ADDRESS] належить в рівних частках (по 1/2) [PERSON] та [PERSON] . В свою чергу, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЛ №308482, що виданий [PERSON] , земельна ділянка за кадастровим номером 3220489500:01:028:0176, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та має площу 0,1310 га належить в рівних частках (по 0,50) [PERSON] та [PERSON] . Банк виконав свої зобов`язання за договором видавивши позичальнику кошти в межах визначених договором, однак позичальником порушуються зобов`язання встановлені кредитним договором та не сплачується кредит та відсотки. Листами - вимогами Банк повідомляв позичальника/майнового поручителя про наявність та розмір заборгованості, встановлював строк для усунення порушень, однак протягом встановленого строку вищевказані вимоги Банку залишились без виконання, порушення умов кредитного договору, договору поруки та іпотечного договору позичальником та/або поручителями усунуті не були. Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня. Зважаючи на вищевказане, та беручи до уваги те, що умови кредитного договору систематично порушувались позичальником, а також, зважаючи на невиконання позичальником та/або іпотекодавцем умов кредитного договору та договору іпотеки, AT «Ощадбанк» вважає, що є всі підстави для звернення до суду з позовом про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, що не являється подвійним стягненням. У зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором, заборгованість станом на 19.11.2024 становить: 1 604 127,70 грн, з яких: 1 260 190,14 грн - заборгованість за основним боргом (кредитом); 343 841,62 грн - проценти за користування кредитом; 31,36 грн - 3% річних по простроченому основному боргу; 64,58 грн - 3% річних по прострочених відсотках. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2025 головуючим суддею визначено Кошеля Б.І. та матеріали передані для розгляду. Ухвалою судді від 04 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Судом 22.04.2025 р. за вх..№21884 отримано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача [PERSON] - адвокат Телющенко П. П. зазначив, що на думку відповідача позивач не довів обставину про видачу кредиту належними та допустимими доказами. Відповідач звертає увагу, що надані позивачем виписки з рахунків виконані дрібним шрифтом, тому їх неможливо прочитати та проаналізувати. Просив витребувати у позивача виписки з рахунків. Судом 29.04.2025 р. за вх..№23271 отримано відповідь на відзив. 03.07.2025 р. за вх..№37239 отримано клопотання від представника позивача Вовчук М. В., в якому останній просив долучити до матеріалів справи виписки по особових рахунках позичальника в стані придатному для читання та подальшого аналізу. Ухвалою суду від 28 липня 2025 року, занесеною до протоколу підготовчого судового засідання, було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 25 вересня 2025 року. Судові засідання по справі неодноразово було відкладено з різних підстав, останнього разу до 09 год. 15 хв. 12 лютого 2025 року. Судом 12.02.2026 р. за вх..№9179 отримано письмові пояснення, в яких представник позивача Вовчук М. В. зазначив, що після відкриття судом провадження у справі, Позичальник здійснила часткове погашення заборгованості за кредитним договором, яка є предметом розгляду в даній справі. Так, 21.01.2026, Позичальник на свій рахунок № [NUMBER] внесла суму у розмірі 802 063,85 грн, з призначенням платежу: «Часткове погашення заборгованості у розмірі 50%, згiдно кредитного договору №070 вiд 28.03.2008 в сумі 802 063,85 грн; [PERSON] » (ПЛАТІЖНА ІНСТРУКЦІЯ (МО) №@2PL947862 від 21.01.2026 додається). В свою чергу Банк, скориставшись правом договірного списання, спрямовував дані кошти на повне погашення заборгованості по відсоткам, а також на часткове погашення заборгованості по кредиту. Крім того, 21.01.2026, Позичальник на свій рахунок № [NUMBER] внесла суму у розмірі 24 061,92 грн, з призначенням платежу: «Часткове погашення судового збору у розмірі 50%, судове провадження №357/1388/25 в сумі 24 061,92 грн.». Внаслідок таких сплата, заборгованість за кредитним договором, зменшилась та станом на 11.02.2026 становить 802 063,85грн, з яких: 801 967,91 грн - заборгованість за основним боргом (кредитом), 31,36 грн - 3% річних по простроченому основному боргу, 64,58 грн - 3% річних по прострочених відсотках, а також судовий збір в загальному розмірі 24 061,92 грн. На основі вищенаведеного, представник позивача просив розгляд справи проводити з врахуванням обставин часткової сплати Відповідачем заборгованості за кредитним договором. Судом 12.02.2026 р. за вх..№9189 отримано клопотання, в якому представник відповідача [PERSON] - адвокат Телющенко П. П. просив долучити до матеріалів справи докази сплати [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 802063,85 грн та судовий збір у сумі 24061,92 грн. В судовому засіданні представник позивача надав пояснення, просив задовольнити позовні вимоги з урахуванням часткової сплати відповідачем заборгованості. Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення, просив при ухваленні судового рішення врахувати відзив на позовну заяву та часткову сплату відповідачем заборгованості за кредитним договором. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що 28.03.2008 між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено Договір про іпотечний кредит № 070. Згідно п.1.1, 1.2 Договору, Банк зобов`язується надати Позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 2 513 000,00 грн, на строк 333 місяці з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 28.12.2035, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього Договору. За користування кредитом, Позичальник зобов`язаний 10% річних за період з дати отримання кредитних коштів по 28.03.2009 включно та 14,25% річних за період з 28.03.2009 по 28.12.2035 включно. Кредит надається на придбання Об`єкта нерухомості, а саме двоповерхового житлового будинку та земельної ділянки за договором купівлі - продажу від 28.12.2008, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 1.5 Договору, Банк здійснює надання Кредиту одноразово з рахунку наданого кредиту, відкритого у філії Банку, що вказана в реквізитах цього договору, готівкою з моменту виконання Загальних умов надання кредиту Пунктом 1.6 кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язується щомісячно не пізніше останнього банківського дня платіжного місяця починаючи з наступного місяця після отримання Кредиту, проводити погашення кредиту рівними частинами у сумі 7 547 грн та сплачувати проценти, нараховані Банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси Філії Банку, або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих у Банку починаючи з березня 2008 на відповідні рахунки позичальника відкриті у філії Банку, що вказана в реквізитах цього Договору, Останній платіж в сумі 7 396 грн в рахунок погашення Кредиту та сплати нарахованих Банком процентів здійснити не пізніше кінцевої дати остаточного погашення кредиту, що визначена цим договором. Відповідно до пункту 1.6.1 Кредитного договору визначено, що проценти нараховуються банком щомісячно на рахунок, відкритий в банку за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до моменту закінчення терміну, на який надано кредит. Пунктом 1.6.2. розділу 1 визначено, що при розрахунку процентів за користування кредитом враховується перший і не враховується останній день користування кредитом. Згідно п. 3.4.1 Кредитного договору Банк має право у випадках, якщо будуть мати місце будь - які або всі можливі випадки невиконання Позичальником взятих на себе обов`язків та недотримання умов, передбачених цим договором та/або документами забезпечення та/або іншими договорами укладеними позичальником з банком, вимагати дострокового повернення суми Кредиту та всієї суми нарахованих процентів за користування Кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами або сумами, що підлягають до сплати за цим договором). Згідно з п. 4.2.2 Кредитного договору, при виникненні простроченої заборгованості за Кредитом, процентами чи комісійними винагородами більше ніж на 3 місяці, а також в інших випадках передбачених цим договором. Банк має право вимагати дострокового повернення Кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на заставлене майно. У відповідності до п. 5.2 кредитного договору, за порушення взятих на себе зобов`язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобов`язується сплатити на користь Банку 0,05% від суми несплаченого платежу за кожен день прострочення. 27.03.2009 між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено Додатковий договір №1 до Кредитного договору №070 від 28.03.2009, згідно якого сторони домовились викласти п. 1.1 кредитного договору в наступній редакції: позичальник зобов`язаний 10% річних за період з дати отримання кредитних коштів по 28.03.2010 включно та 14,25% річних за період з 28.03.2010 по 28.12.2035 включно. 28.03.2008 між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки за №035. Крім того, 28.03.2008 між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки за №036. Пункт 1.1. Договорів поруки встановлює, що Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання боржником Зобов`язання за кредитним договором, а також додатковими договорами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому.? Відповідно до п.3.1 Договорів поруки, Поручитель відповідає по зобов`язаннях за вищезазначеним Кредитним договором перед Кредитором в тому ж обсязі, що і Боржник. Також судом встановлено, що 28.03.2008 між ВAT «Державний ощадний банк України», [PERSON] та [PERSON] укладено Іпотечний договір №065, який посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Губенко Т.А. та зареєстрованим в реєстрі за № 1547. Відповідно до п. 1.2 договору іпотеки, Предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно, а саме: - житловий будинок під №8 зі всіма невід`ємними його приналежностями, що знаходить в селі Шкарівка, Білоцерківського району. Київської області. Житловий будинок - «А-2» (цегла), має загальну площу 322,3 квадратних метри, жилу площу 116,8 квадратних метри. До надвірних будівель відноситься сарай - «Б» - (бет. блоки), криниця «В», вимощення - «2», огорожа - «3-9»; - земельна ділянка, що стане власністю Іпотекодавця в майбутньому після отримання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, що знаходиться по [ADDRESS] , має загальну площу 0,1310 га, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських споруд. Згідно п. 1.3 Договору іпотеки, право власності на житловий будинок підтверджується Договором купівлі - продажу житлового будинку, що укладений між Іпотекодавцями та продавцем - [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Губенко Т.А. 28.03.2008 за реєстром №1536 зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів згідно витягу №5684947 від 28.03.2008, номер правочину 2793845, право власності підлягає державній реєстрації в порядку, передбаченому чинним Законодавством. Перехід права власності на земельну ділянку підтверджується Договором купівлі -продажу земельної ділянки що укладений між Іпотекодавцями та продавцем - [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Губенко Т.А. 28.03.2008 за реєстром №1539 зареєстрованого в Державному реєстрі №5685040 від 28.03.2008, номер правочину 2793912, право власності підлягає державній реєстрації в порядку, передбаченому чинним Законодавством у відповідності до ст. 6 Закону України «Про іпотеку», іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку на якій розташований житловий будинок. У зв`язку з тим, що державний акт на право власності на земельну ділянку не оформлено і на момент укладення цього договору не видавався, сторони домовились, що Іпотекодавець оформить своє право власності на земельну ділянку на протязі 6 місяців, що буде підтверджене відповідним актом. У пункті 1.10 Договору іпотеки, сторони визначили загальну договірну вартість предмета іпотеки у розмірі 3 141 394,00 грн, в тому числі: для житлового будинку - 3 010 604,00 грн, для земельної ділянки - 130 790,00 грн. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.04.2008 за №18502091, будинок за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] 1/2 частка та [PERSON] 1/2 частка. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЛ №308482, виданного [PERSON] , земельна ділянка за кадастровим номером 3220489500:01:028:0176, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1310 га належить в рівних частках (по 0,50) [PERSON] та [PERSON] . Пунктом 4.1.4 Договору іпотеки встановлено, що у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов`язання за кредитним договором та/або обов`язків за цим договором, а також в інших випадках передбачених цим договором, законодавством, кредитним договором, Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на Предмет іпотеки і задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги в повному обсязі. Згідно п. 4.1.10 Договору іпотеки, у разі порушення зобов`язання та/або умов цього Договору та прийняття Іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на Предмет іпотеки, Іпотекодержатель зобов`язаний надіслати Іпотекодавцю та Боржнику письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушеного Зобов`язання, вимога про його виконання протягом 60 календарних днів з моменту її отримання та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки. Крім того, 16.03.2010 [PERSON] звернулася до банку з заявою про продовження на наступний рік дії кредитного договору процентної ставки. 25.04.2014 [PERSON] звернулася до позивача з клопотанням про реструктуризацію заборгованості. Також, судом встановлено, що позивачем на адресу відповідачів було направлено лист - повідомлення від 10.11.2022 за №100.19-07/35258/4/2022- 26/вих, 01.03.2023 за №100.19-07/6341 /2023-26/вих. №100.19-07/6340/2023-26/вих, якими позивач повідомив, що Позичальником не виконано зобов`язання за Кредитним договором та порушено умови, передбачені Договором, у зв`язку з чим за кредитом виникла прострочена заборгованість. Банк пропонував позичальнику та/або фінансовому поручителю звернутися до управління реструктуризації заборгованості та стягнення філії-Головне управління по м. Києву та Київській області AT «Ощадбанк», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 27, телефон (044)247-29-24, адреса електронної пошти debtrestructuring.26@oschadbank.ua, для врегулювання питання погашення заборгованості. Банк просив з метою всебічного розгляду питання щодо визначення можливих шляхів врегулювання просимо надати Банку інформацію щодо місця Вашого фактичного перебування, місця роботи та наявних доходів. Крім того, позивачем на адресу відповідача [PERSON] направлялася вимога від 25.09.2024 за №55/5.1-02/120691/2024 про дострокове повернення кредиту. Також, позивачем на адресу відповідачів [PERSON] та [PERSON] направлялися повідомлення від 25.09.2024 за №55/5.1-02/120680/2024 та №55/5.1- 02/120679/2024 про виконання забезпеченого порукою зобов`язання за договором про іпотечний кредит № 070 від 28.03.2008. Крім того, позивач на адреси [PERSON] та [PERSON] , засобами поштового зв`язку направлялись вимога від 25.09.2024 за №55/5.1-02/120682/2024 та вимога від 25.09.2024 за №55/5.1-02/120689/2024 про усунення порушення зобов`язань за договором про іпотечний кредит № 070 від 28.03.2008 (в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку»). Банк повідомляв позичальника/майнового поручителя про наявність та розмір заборгованості, встановлював строк для усунення порушень та повідомляв, що у разі непогашення всієї заборгованості за Кредитом, Банком буде розпочато процедуру звернення стягнення на майно, що є Предметом іпотеки за Іпотечним договором і є забезпеченням виконання Боржником зобов`язань за кредитним договором, шляхом звернення до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості по договору про кредитному договору з Позичальника та Поручителя та звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Як встановлено судом, дані листи, повідомлення та вимоги залишились без виконання, порушення умов кредитного договору, договору поруки та іпотечного договору позичальником та/або поручителями усунуті не були. З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за Кредитним договором №070 від 28.03.2008 вбачається, що заборгованість за кредитним договором станом 19.11.2024 становить 1 604 127,70 грн, яка складається з: 1 260 190,14 грн - заборгованість за основним боргом (кредитом); 343 841,62 грн - проценти за користування кредитом; 31,36 грн - 3% річних по простроченому основному боргу; 64,58 грн - 3% річних по прострочених відсотках, що також підтверджується виписками з особового рахунку. Також, судом встановлено, що після відкриття провадження у справі, а саме 21.01.2026 [PERSON] було внесено суму у розмірі 802 063, 85 грн в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Враховуючи часткові сплати за кредитним договором, заборгованість за кредитним договором станом на 11.02.2026 становить 802 063,85 грн, з яких: 801 967,91 грн - заборгованість за основним боргом (кредитом), 31,36 грн - 3% річних по простроченому основному боргу, 64,58 грн - 3% річних по прострочених відсотках. Крім того, як встановлено судом, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2011 № 502 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2003 № 261, 07.06.2011, здійснено державну реєстрацію змін до Статуту відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», які стосуються, в тому числі найменування банку. У Статуті відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», затвердженому вищезазначеною постановою, слово «відкритого» замінено словом «публічного». Постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 року № 568 «Питання акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», яка набрала чинності 10.07.2019р., змінено тип публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Щодо стягнення заборгованості суд зазначає наступне. Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позивач умови договору виконав, надавши кредитні кошти відповідачу. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених договором строків (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до статті 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Статтею 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Отже, поручитель за кредитним договором несе відповідальність перед банком за невиконання боржником зобов`язання як солідарний боржник, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, а позивач як кредитор має право вимагати виконання основного зобов`язання як від боржника і його поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо, при цьому у разі пред`явлення таких вимог до поручителя останній відповідає в межах взятих на себе зобов`язань перед банком. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі неналежним чином не виконували взяті на себе зобов`язання за договором, у зв`язку з чим позивач звертався до відповідачів з вимогами про дострокове повернення кредиту. У зв`язку з викладеним, та з урахуванням часткової сплати відповідачем заборгованості, суд вважає вимогу позивача про солідарне стягнення з відповідачів залишку несплаченої заборгованості за договором про іпотечний кредит №070 від 28.03.2008 в розмірі 802 063,85 грн такою, що підлягає до задоволення. Щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ст. 575 ЦК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 року у справі № 310/11024/15-ц, відповідно до статей 12 і 33 Закону одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права й обов`язки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням). Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна). Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання. Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку» одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки. Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 Закону): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону. Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 39 Закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону). У вищевказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту. Також Велика Палата Верховного Суду у зазначеній постанові суду вказала, що частина друга статті 36 Закону, яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса. Іпотечним договором №065 від 28.03.2008 укладений між ВAT «Державний ощадний банк України» та [PERSON] і [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Губенко Т.А. та зареєстрованим в реєстрі за № 1547, передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов`язання за кредитним договором та/або обов`язків за цим договором, а також в інших випадках передбачених цим договором, законодавством, кредитним договором, Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на Предмет іпотеки і задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги в повному обсязі. У разі порушення зобов`язання та/або умов цього Договору та прийняття Іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на Предмет іпотеки, Іпотекодержатель зобов`язаний надіслати Іпотекодавцю та Боржнику письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушеного Зобов`язання, вимога про його виконання протягом 60 календарних днів з моменту її отримання та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. За наявності таких обставин та наданих доказів учасниками справи, суд дійшов до висновку про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 28.03.2008, оскільки відповідачами не доведено, що позичальником виконано належним чином умови договору кредитування. Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованою та позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Згідно ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. При цьому суд також зазначає, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжує діяти на день ухвалення рішення. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Верховна Рада України постановила розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» доповнити пунктом 5-2 такого змісту: «5-2. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону. Положення абзацу першого цього пункту не поширюються на нерухоме майно (нерухомість), оформлене в іпотеку з метою забезпечення виконання зобов`язань за договорами, укладеними після дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", або за договорами, до яких після дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" за погодженням сторін вносилися зміни в частині продовження строків виконання зобов`язань та/або зменшення розміру процентів, штрафних санкцій.» Враховуючи, що на момент ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки воєнний стан в Україні триває, виконання рішення суду слід зупинити на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Такий висновок також викладений у Постанові Верховного Суду від 22 червня 2022 року у справі № 296/7213/15, провадження № 61-10125св21. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Поняття судових витрат міститься в п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», де судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи. Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом (ст. 1 Закону України «Про судовий збір»). Згідно із п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. При зверненні до суду з вказаним позовом, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 48123,84 грн. Судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача у рівних частинах. Однак, враховуючи, що відповідачем [PERSON] було сплачено на користь позивача судовий збір у розмірі 24 061, 92 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1.497551587.1 від 21.01.2026, тому інша частина судових витрат позивача в розмір 24061,92 грн підлягають розподілу між відповідачем [PERSON] та [PERSON] . Тому, з урахуванням вищезазначеного та вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 24061,92 грн підлягає стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача у рівних частинах, а саме по 12030,96 грн з кожного. Враховуючи викладене,

Outcome: approved