Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Представниця позивача адвокат Зизич Н.Ю. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову і до закінчення навчання сином, [PERSON] . Позовні вимоги мотивує тим, що згідно з свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] . З 2023 року позивач [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи по зору з дитинства. Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 21 грудня 2023 року, з [PERSON] було стягнуто на користь позивача [PERSON] аліменти на його утримання (як повнолітню працездатну дитину) в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, щомісячно, до 01 червня 2024 року. В подальшому, рішенням Перечинського районного суду від 20 серпня 2025 року, з відповідача [PERSON] повторно стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина до [INFO] . Разом з тим, 08 травня 2025 року позивачу [PERSON] встановлено III групу інвалідності, що стало підставою для припинення стягнення аліментів. 08 серпня 2025 року позивачем укладено договір № 174 про надання освітніх послуг із Державним торговельно-економічним університетом в особі відокремленого структурного підрозділу «Ужгородський торговельно-економічний фаховий коледж Державного торговельно-економічного університету». Відповідно до умов зазначеного договору [PERSON] зараховано на І курс навчання за денною формою здобуття освіти, за освітньо-професійною програмою «Технологія та організація ресторанного бізнесу», спеціальність G13 «Харчові технології», з присвоєнням ступеня фахового молодшого бакалавра. Фінансування навчання здійснюється за рахунок коштів фізичних осіб на підставі договору, укладеного між закладом освіти та фізичною особою, яка замовляє платну освітню послугу. 15 серпня 2025 року позивачем укладено з Державним торговельно-економічним університетом в особі відокремленого підрозділу «Ужгородський торговельно-економічний фаховий коледж Державного торговельно-економічного університету» договір № 174-К про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців. Відповідно до п. ІІІ.1 даного договору, загальна вартість освітньої послуги становить 70 000,00 грн, розмір плати за 1 рік навчання (2 семестри) 27 000,00 грн, 2 рік навчання (2 семестри) 28 000,00 грн, 3 рік навчання 15 000,00 грн. Строк дії договору, з 15 серпня 2025 року по 10 серпня 2027 рік. Згідно з довідкою відокремленого підрозділу «Ужгородський торговельно-економічний фаховий коледж Державного торговельно-економічного університету» № 383 від 18 вересня 2025 року, [PERSON] навчається на 1 курсі денної форми навчання ВСП «Ужгородський торговельно-економічний фаховий коледж ДТЕУ» заклад фахової передвищої освіти за спеціальністю «харчові технології» з 01 вересня 2025 року. Термін закінчення навчального закладу 30 січня 2028 року. На жаль, покрити позивачу ці витрати самостійно є вкрай важко. Тому, він вимушений звертатися до суду з даним позовом та просити суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Ухвалою суду від 07 листопада 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в справі. У судове засідання позивач та його представниця не з`явилися, однак остання подала заяву, у якій просила розгляд справи провести за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позов не подавав, про причини неявки суду не повідомив, а тому суд уважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів у справі, які є належними, допустимими та достатніми у своїй сукупності, суд дійшов такого висновку. Встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] . З 2023 року позивач [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи по зору з дитинства. Згідно з довідкою відокремленого структурного підрозділу «Ужгородський торговельно-економічний фаховий коледж Державного торговельно-економічного університету» від 18 вересня 2025 року № 383, [PERSON] навчається на І курсі денної форми навчання ВСП «Ужгородський торговельно-економічний фаховий коледж ДТЕУ», заклад фахової передвищої освіти, за спеціальністю «Харчові технології» з 01 вересня 2025 року. Термін закінчення навчального закладу 30 січня 2028 року. 15 серпня 2025 року позивачем укладено з Державним торговельно-економічним університетом в особі відокремленого підрозділу «Ужгородський торговельно-економічний фаховий коледж Державного торговельно-економічного університету» договір № 174-К про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців. Відповідно до п. ІІІ.1 даного договору, загальна вартість освітньої послуги становить 70 000,00 грн, розмір плати за 1 рік навчання (2 семестри) 27 000,00 грн, 2 рік навчання (2 семестри) 28 000,00 грн, 3 рік навчання 15 000,00 грн. Строк дії договору, з 15 серпня 2025 року по 10 серпня 2027 рік. Згідно з довідкою відокремленого підрозділу «Ужгородський торговельно-економічний фаховий коледж Державного торговельно-економічного університету» № 383 від 18 вересня 2025 року, [PERSON] навчається на 1 курсі денної форми навчання ВСП «Ужгородський торговельно-економічний фаховий коледж ДТЕУ» заклад фахової передвищої освіти за спеціальністю «харчові технології» з 01 вересня 2025 року. Термін закінчення навчального закладу 30 січня 2028 року. Відповідно до відповіді № 2357147 від 18 лютого 2026 року з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих само зайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи встановлено, що відповідач працює в ГУНП в Закарпатській області та отримує регулярний дохід. Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка або син, а також самі дочка або син, які продовжують навчання. Виходячи з роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» викладених у пункті 20, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). За таких обставин, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежного від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів із урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів із одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. За таких обставин, враховуючи необхідність у витратах дитини до закінчення ним навчання, беручи до уваги інтереси дитини, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 листопада 2025 року і до 30 січня 2028 року, тобто до закінчення повнолітньою дитиною навчання. В силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Крім цього, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України. З огляду на наведене та

Outcome: approved