Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

18 лютого 2026 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті його батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в с. Михайлівка Запорізької області. Обгрунтував заявник свою заяву тим, що його батько [PERSON] помер [INFO] в с. Михайлівка Запорізької області, яке є тимчасово окупованою територією України. Оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, а тому в заявника відсутні документи для реєстрації смерті батька відповідно до вимог законодавства та отримання свідоцтва про його смерть. Встановлення даного факту необхідно заявнику для державної реєстрації смерті батька та в подальшому оформлення спадкових прав. У судове засідання заявник не з`явився, просив справу розглянути за його відсутності. Представник заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. Відповідно до копії свідоцтва про народження заявника його батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (запис здійснено російською мовою) (а.с. 5). Згідно із копією свідоцтва про смерть, виданого 15 січня 2026 року Територіальним відділом реєстрації актів цивільного стану Михайлівського району Управління реєстрації актів цивільного стану Запорізької області, [PERSON] помер [INFO] в с. Михайлівка Михайлівського р-ну Запорізької обл. (а.с. 10). Копією лікарського свідоцтва про смерть від 29 грудня 2025 року також підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 11). Відповідно до положень статті 49 Цивільного кодексу України смерть фізичної особи є актом цивільного стану та підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно із частиною першою статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. Пунктом 8 частини першої статті 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до пункту 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Згідно з абзацом 2 частини першої статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Статтею 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, внутрішні морські води, прилеглі до сухопутної території інших тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку; 4) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1, 2 і 3 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями. Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376, Михайлівська селищна територіальна громада з 28 лютого 2022 року є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України. У частині першій статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», зокрема, визначено, що тимчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав. Згідно із частиною першою статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституціїта законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Таким чином, оскільки смерть [PERSON] настала [INFO] в селищі Михайлівка Василівського району Запорізької області, тобто на тимчасово окупованій території України, і отримати лікарське свідоцтво про смерть, видане компетентним органом державної влади України - є неможливим, а тому підставою для державної реєстрації смерті в даному випадку може бути і рішення суду про встановлення факту смерті. За таких обставин, суд вважає за можливе заяву задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved