Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить: - розірвати шлюб між позивачкою та відповідачем, зареєстрований 13.02.2025 року у відділі «Центр надання адміністративних послуг» Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської області, актовий запис № 16; - стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі: 3000 (три тисячі) гривень щомісяця, з індексацією відповідно до законодавства, до досягнення дитиною повноліття; - стягнути з відповідача аліменти на утримання позивачки як матері дитини віком до трьох років у твердій грошовій сумі: 3000 (три тисячі) гривень щомісяця, до досягнення дитиною трирічного віку; - визнати стягнення аліментів до негайного виконання; - судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову [PERSON] вказує, що 13.02.2025 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб у відділі «Центр надання адміністративних послуг» Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської області, актовий запис № 16. Від моменту укладення шлюбу подружні відносини фактично припинилися. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, немає підтримки, взаєморозуміння, довіри, матеріальна підтримка від відповідача не здійснюється, сімейні відносини не підтримуються. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Від шлюбу у позивачки та відповідача народилася донька: [PERSON] , [INFO] . Спір щодо місця проживання дитини - відсутній. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, проживає разом з дитиною, яка перебуває на її утриманні, займається її вихованням та годуванням. Витрати: харчування, ліки, одяг та розвиток - несе лише позивачка. Відповідач участі у матеріальному забезпеченні дитини не здійснює, або здійснює нерегулярно, добровільно коштів на утримання дитини не надає. Згоди щодо матеріального утримання дитини між сторонами не досягнуто. Інших утриманців відповідач немає. При обґрунтуванні позовних вимог позивачка [PERSON] посилається на ст. 84, 86, 105, 110, 112, 180-182, 191 СК України, ст. 175-177, 191 ЦПК України. Ухвалою суду від 29.12.2025 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом учасників у судове засідання. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивачкою подано до суду заяву вх.№1716 від 29.01.2026 р., у якій вона просить розглядати справу без її участі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, був належним чином повідомлений про час та місце його проведення. До суду повернулися поштові конверти, надіслані за зареєстрованим місцем проживання відповідача з відміткою про невручення "адресат відсутній за вказаною адресою". Відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки особі. Зазначена позиція висвітлена в постанові ВС України у складі суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.11.2022 року у справі № 760/25978/13-ц, провадження № 61-6788св22, висновки якої підлягають врахуванню для судів інших інстанцій. Також про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. За вказаних обставин, враховуючи відсутність заперечень з боку представника позивача, відсутність відзиву, неприбуття відповідача у судове засідання, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів, із ухваленням заочного рішення. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення позивачки, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 13.02.2025 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом «Центр надання адміністративних послуг» Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської області, актовий запис про шлюб №16 від 13.02.2025р. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується належним чином засвідченою копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21.08.2025 р. відділом «Центр надання адміністративних послуг» Клеванської селищної ради Рівненського району Рівненської області, актовий запис про народження №60 від 21.08.2025р. Як вказано позивачкою у позовній заяві, від моменту укладення шлюбу її подружні відносини із відповідачем фактично припинилися. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, між ними немає підтримки, взаєморозуміння, довіри, матеріальна підтримка позивачки від відповідача не здійснюється, сімейні стосунки не підтримуються. Згідно із ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із позовної заяви [PERSON] , подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам як одного з подружжя, а тому суд вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу між сторонами підлягають задоволенню. Позивачка [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Проживає разом з дитиною, займається її вихованням та годуванням. Витрати: харчування, ліки, одяг та розвиток - несе лише позивачка. Відповідач участі у матеріальному забезпеченні дитини не здійснює, або здійснює нерегулярно. Як вбачається із належним чином засвідчених копій витягів з реєстру територіальної громади щодо позивачки [PERSON] та її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , місце проживання матері та дитини зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як встановлено ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Таким чином, відповідач зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття шляхом сплати аліментів на її утримання у розмірі, визначеному судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років становить 2817 гривень. Позивачка у позовній заяві просить стягувати з відповідача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн. щомісяця, що не суперечить вимогам ст.182 СК України. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Як вбачається зі змісту ч.4 ст.84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.6 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно із ч.1 ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 3328 гривень. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті з відповідача на користь позивачки на її утримання до досягнення дитиною трьох років, суд враховує, що розмір аліментів, який вона просить стягувати з відповідача у твердій грошовій сумі, а саме 3000,00 грн., не перевищує встановленого державою прожитковому мінімуму на місяць для працездатної особи. Частиною 1 ст.12 ЦПК України закріплено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до роз`яснень п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує вимоги ст.ст. 84, 182 СК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а також бере до уваги, що відповідач є повнолітньою, працездатною особою, що здатна своєю працею заробляти собі на життя. Судом не встановлено факту перебування на утриманні у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків чи осіб з інвалідністю. Відповідачем доказів наявності обставин, які би звільняли його від обов`язку утримання неповнолітньої доньки та дружини, з якою дитина проживає, до досягнення дитиною трирічного віку, або обставин, які впливали би на зменшення розміру аліментів порівняно з тим, які просить стягнути з нього позивачка у позовній заяві, - суду не надано. Відтак, суд дійшов висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі 3000 грн. щомісячно, з індексацією відповідно до законодавства, на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] до досягнення дитиною повноліття, а також аліментів у твердій грошовій сумі 3000 грн. щомісячно на утримання позивачки [PERSON] , як матері, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Позов про стягнення аліментів був поданий 09.12.2025р., а тому, за правилами ст. 191 СК України, саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а відтак з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави, оскільки позивачка була звільнена від його сплати при подачі позову відповідно до п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved