Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що 12.03.2024 [PERSON] встановив мобільний додаток monobank та, пройшовши реєстрацію, підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг «Monobank» шляхом застосування цифрового власноручного підпису. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Monobank/UniversalBank), таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms та тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають Договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірник у мобільному додатку вищевказаних документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. У п. 2 Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг Monobank, відповідач просив встановити кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному додатку; у разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися відсоткова ставка на 3,1% в місяць з першого дня користування кредитом. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 100000грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка № [NUMBER] . АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» свої зобов`язання виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте, станом на 27.12.2024 у відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 27.12.2024 направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте, відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості, у зв`язку з чим та відповідно до п. 5.18, 5.19 кредит 26.01.2025 став у формі «на вимогу». У зв`язку з порушенням умов Договору банківських послуг у позичальника виникла заборгованість, яка станом на 05.10.2025 становить у загальному розмірі 260918,24грн, яка складається з: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 126497,6грн; заборгованості за пенею - 25504,32грн; заборгованості за порушення грошового зобов`язання - 108916,32грн. З урахуванням викладеного представник позивача просив стягнути з відповідача вищевказану заборгованість та судові витрати у розмірі 3913,77грн. 09.12.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, штрафних санкцій та нарахувань за прострочення виконання грошового зобов`язання у сумі 134420,64грн як таких, що протиправно нараховані під час дії воєнного стану з огляду на таке. У позовній заяві АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» вказує, що відповідно до Договору станом на 05.10.2025 заборгованість за кредитом складає 260918,24грн, в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) 126497,6грн; заборгованість за пенею 25504,32грн, заборгованість за порушення грошового зобов`язання 108916,32грн. Відповідно до виписки руху коштів по картці № [NUMBER] від 21.11.2025: 12.03.2024 підвищено кредитний ліміт у розмірі 70000 (сімдесят тисяч) гривень 00 копійок; 28.03.2024 підвищено кредитний ліміт до 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок; 03.04.2024 підвищено кредитний ліміт до 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок. Як вбачається з вище зазначеної виписки [PERSON] здійснював часткову сплату: 04.04.2024 (15:02) 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок; 04.04.2024 (15:03) 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок; 11.04.2024 1927 (одна тисяча дев`ятсот двадцять сім) гривень 80 копійок; 26.04.2024 (12:55) 29000 (двадцять дев`ять тисяч) гривень 00 копійок; 26.04.2024 (12:57) 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок; 09.05.2024 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок. Також банком здійснено списання відсотків: 01.06.2024 у розмірі 3505,91грн; 01.07.2024 у розмірі 6066,40грн; 01.08.2024 у розмірі 6684,53грн; 01.09.2024 у розмірі 7112,33грн; 01.10.2024 у розмірі 7322,70грн. Згідно наданого розрахунку заборгованості АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» станом на 31.05.2024 рік заборгованість за тілом кредиту складає 93543 (дев`яносто три тисячі п`ятсот сорок три) гривні 73 копійки; станом на 05.10.2025 заборгованість за тілом кредиту складає 126497 (сто двадцять шість тисяч чотириста дев`яносто сім тисяч) гривень 60 копійок. Як вбачається з наданої виписки так і з розрахунку, наданого до позовної заяви позивачем, з 03.04.2024 сума тіла кредиту не збільшувалась, отже вказана сума заборгованості не відповідає дійсності. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Касаційний суд вже робив висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі №706/68/23 (провадження № 61-8279св23). Касаційний суд зауважує, що законодавець в пункті 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України не передбачив особливостей у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) грошового зобов`язань щодо повернення авансу (Постанова Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №183/7850/22 (61-14740св23). Також представник відповідача наголошує на тому, що позивач не надав суду жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували правомірність заявлених до стягнення сум, порядок їх обчислення та наявність договірних підстав для нарахування штрафних санкцій, пені та інших додаткових платежів. Зокрема, Банк не подав доказів ознайомлення Відповідача з тарифами та умовами кредитування на момент укладення договору, не надав підтвердження, що саме в тарифах передбачені заявлені розміри штрафів, не долучив повного тексту договору з усіма додатками, змінами, правилами обслуговування, а також не надав належним чином оформленого розрахунку, який би дозволяв суду перевірити арифметичну правильність та законність заявленої до стягнення заборгованості. Відповідно до статей 76-83 ЦПК України, саме позивач зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, а тягар доказування покладається на сторону, що подає позов. Ненадання позивачем договору, тарифів та повного розрахунку унеможливлює встановлення правового зв`язку між діями відповідача та розміром заявлених вимог, а також позбавляє суд можливості перевірити, чи дійсно існували погоджені сторонами підстави для нарахування будь-яких штрафних санкцій. Судова практика Верховного Суду неодноразово наголошує, що недоведені та не підтверджені документально нарахування, у тому числі штрафи, пеня та додаткові платежі, не можуть бути стягнуті, оскільки суперечать принципу правової визначеності та вимогам щодо доказування. За відсутності підтверджених документами умов договору, тарифів і коректного розрахунку позов у частині штрафних санкцій не може бути задоволений. Таким чином, представник відповідача вказує на те, що є підстави для висновку, що стягненню може підлягати виключно доведений розмір основної заборгованості (тіло кредиту), який також потребує перевірки на предмет відповідності фактичним обставинам. Усі заявлені Банком додаткові нарахування, у тому числі штрафи, пеня, комісії та вимоги, розраховані за статтею 625 ЦК України, не підлягають задоволенню через відсутність належних доказів, правових підстав і підтвердженого розрахунку. У зв`язку з цим вимоги Банку в частині стягнення 108916,32грн та 25504,32грн є необгрунтованими та такими, що підлягають відмові. Загальна сума недоведених вимог, що не підлягають стягненню, становить 134420,64грн (а.с.37-39). 11.12.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив згідно з якою позивач не погоджується з доводами відповідача і викладеною у ньому правовою оцінкою з огляду на наступне. До позовної заяви були додані наступні докази, що підтверджують факт укладення Договору про надання банківських послуг від 12.03.2024: копія Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг; Витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank і Universal Bank; Витяг з Тарифів за карткою Monobank, розрахунок заборгованості, Довідка про наявність рахунку, Довідка про встановлення кредитного ліміту, рух коштів по картковому рахунку. Окрім цього в позовній заяві надане посилання на офіційний інтернет ресурс АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», а саме https://www.monobank.ua/terms, де у вільному доступі опубліковані Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank. Умови опубліковані і є безперервно доступними в їх поточній редакції, а також архів редакцій за весь період існування, зокрема в чинній на момент укладення Договору між Позивачем та Відповідачем. На момент укладення Договору чинною була редакцію Умов від 07.03.2024. Умови у вказаній редакції (від 07.03.2024) доступні на сайті Банку з моменту набуття їх чинності, а отже відповідач мав безперешкодний доступ до них в момент укладення Договору та в подальшому. Відповідно до змісту Анкети-заяви, яка була підписана відповідачем при відкритті банківського рахунку, відповідач погодився з тим, що ця Анкета-заява разом з умовами і правилами обслуговування в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" при наданні банківських послуг щодо продуктів (MONOBANK/Universal Bank), таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms; тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають Договір про надання банківських послуг. Окрім цього, згідно п. 5 Анкети-заяву, Клієнт ознайомився та погодився, що невід`ємною частиною Анкети-заяви є Запевнення Клієнта до Договору про надання банківських послуг "Monobank", з підписанням якого в Мобільному додатку Договір набуває чинність. Пунктом 1 Запевнення відповідач підтвердив: отримання примірника Договору в Мобільному додатку MONOBANK, ознайомлення та згоду з умовами Договору, згідно з яким буде здійснюватись відкриття та обслуговування його рахунків, розміщення ним вкладів, отримання споживчого кредиту тощо; укладання Договору; зобов`язався виконувати умови Договору; що інформація передбачена ч. 2. ст. 12 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» надана шляхом її розміщення у Договорі та на офіційному сайті Банку. Отже, Анкета-заява є невід`ємною частиною Договору і враховуючи її зміст, підписавши Анкету-заяву, відповідач також підтвердив, що ознайомлений з усіма частинами договору і отримав відповідні примірники. Щодо законності укладення електронного договору та можливості фіксування змісту правочину у кількох документах шляхом посилання в одному з цих документів на інші, представник позивача зазначає наступне. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа. якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Отже, підписанням відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, який буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного цифрового підпису. З метою підтвердження згоди споживача із умовами надання банківських послуг у момент реєстрації АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" генерує і відправляє на вказаний особою мобільний номер ОТР-пароль. Фактом підтвердження згоди є введення споживачем у мобільному додатку "Monobank" ОТР-паролю, який попередньо був надісланий Банком на зазначений номер. Відповідач повідомив про свою згоду з умовами надання банківських послуг, які надає АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" за Договором про надання банківських послуг "Monobank", у підтвердження чого у мобільному додатку Відповідачем було введено ОТР-пароль, який попередньо був надісланий на зазначений ним мобільний номер. Успішно пройшовши процедуру ідентифікації, Відповідач 12.03.2024 успішно пройшов процедуру верифікації та підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг MONOBANK І Universal Bank. З наведеного алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, подальше укладення електронного кредитного договору є неможливим. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Щодо внесення змін до Договору представник позивача вказує таке. В момент підписання Договору 12.03.2024 діяли Умови і правила обслуговування в редакції від 07.03.2024. Саме в цій редакції відповідач отримав примірники вказаних умов у Мобільному додатку в день укладання Договору. Вони були йому зрозумілі та не потребували додаткового тлумачення, що підтверджено в підписаній відповідачем Анкеті-заяві. Серед іншого, у вказаних Умовах і правилах обслуговування сторони фактично погодили і порядок внесення змін до Договору (пункт 7 Розділу І Умов і правил обслуговування). Відповідач не надає жодних підтверджень та доказів недобросовісного виконання банком умов щодо внесення змін до укладеного Договору. Представник позивача не погоджується з запереченням відповідача щодо того, що розрахунок заборгованості не може підтверджувати існування заборгованості, оскільки не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку. Адже пунктом 59 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 встановлено, що Банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри, як клієнтські рахунки та виписки з них. Згідно п. 62 вказаного Положення виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Пункт 63 Положення визначає, що виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнт. Отже, оскільки виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/ цей рахунку/рахунок клієнта, тому разом з позовом позивачем було надано Деталізовану виписку про рух коштів по картковому рахунку відповідача, яка, в свою чергу, є допустимим, належним та достатнім доказом, що підтверджує факт користування відповідачем кредитними коштами, факт та дату надання кредитних коштів, а також існування заборгованості і її розмір. З деталізованої виписки про рух коштів по картковому рахунку відповідача та наданого разом з позовною заявою розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувався отриманою кредитною карткою та частково погашав утворену заборгованість, але станом на момент подання позову має заборгованість перед АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» у розмірі 260918,24грн. Щодо підтвердження фактів відкриття рахунку, отримання відповідачем банківської картки та встановлення кредитного ліміту представник позивача вказує на те, що для підтвердження фактів відкриття рахунку, отримання відповідачем банківської картки та встановлення кредитного ліміту позивач надав довідку про наявність рахунку та довідку про розмір встановленого кредитного ліміту, що є належними, допустимими та достатніми доказами. Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку кредитний ліміт боржника складає 100000грн, баланс складає (мінус) 160918,24грн, тобто заборгованість складає 260918,24грн. Ця заборгованість складається з повністю використаного Боржником кредитного ліміту у сумі 100000грн та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить (мінус) 160918,24грн. Овердрафт (мінус) 160918,24грн виник наступним чином. Якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. При цьому Банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами, платежі розстрочки. У зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, виникла заборгованість. Процентна ставка (поточна) Базова процентна ставка: 3,1% в місяць (37,2% річних). Процентна ставка (прострочена) збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості): 6,2 % y місяць (74,4% річних). Тобто у випадку, коли Боржник сплачує щомісячні платежі, то нараховується процентна ставка базова 3,1% в місяць (37,2% річних). У випадку коли Боржник не сплачує щомісячні платежі, тобто має вже прострочену заборгованість, тоді нараховується процента (прострочена) збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості 6,2% у місяць (74,4% річних). Відповідно до пункту п. 5.13 «Надання та обслуговування кредиту», розділу ІІ Умов (додавалися до позову) погашення заборгованості клієнта за договором здійснюється коштом, що надходить на рахунок клієнта в наступному порядку: у першу чергу сплачується прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; у третю чергу сплачуються неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, що передбачені договором. У випадку, якщо клієнт має заборгованість по сплаті більше ніж одного щомісячного мінімального платежу (тобто по сплаті процентів та/або частини кредиту), погашення його грошових зобов`язань за такими щомісячними платежами відбувається згідно зі строками виникнення заборгованості починаючи з найдавнішого за строком виникнення щомісячного платежу і включно до поточного щомісячного платежу, дотримуючись черговості погашення, вказаної у цьому пункті, стосовно кожного окремого щомісячного мінімального платежу. У випадку переказу/перерахування грошових коштів на погашення будь-яких грошових зобов`язань клієнта за договором з порушенням зазначеної черговості, Банк вправі самостійно перерозподілити кошти, що надійшли в рахунок погашення таких грошових зобов`язань, відповідно до зазначеної черговості шляхом проведення відповідних бухгалтерських проводок. В разі коли у клієнта закінчується пільговий період і клієнт не вносить мінімальний платіж, для того щоб не виходити в першого дня пільгового періоду, коли клієнт розпочав прострочення, то з використовувати кредитні кошті нараховується пеня, відшкодуванню також. яка підлягає повному. Відповідно до Тарифів, дійсних на дату підписання: пільговий період за карткою до 62 днів (діє з моменту виникнення заборгованості до кінця місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, при умові її погашення в повному обсязі). Розмір обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитними коштами 4% від заборгованості (не менше 100грн, але не більше залишку заборгованості). Відповідно до пп. 5.16 (4.16) п. 5 (4), розділу ІІ Умов "Надання та обслуговування кредит" у разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся Заборгованість за Кредитом вважається простроченою (Істотне порушення Клієнтом зобов`язань). Згідно пп. 5.23 розділу ІІ Умов в редакції, що діяла на момент укладення Договору, сторони погодили, що Кредит збільшується на суму заборгованості за Договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості. При цьому Банк надає кредит згідно з Договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з Тарифами, якщо інше не передбачено умовами цього Договору. Таким чином, сума регулярного платежу, який клієнт вчасно не сплачує власними коштами, списується за рахунок кредитних коштів та відноситься до тіла кредиту. Якщо кошти на погашення заборгованості клієнт не вносить, заборгованість за тілом кредиту зростає. Відповідно до виписки про рух коштів по картці всього за весь час користування карткою боржником було проведено поповнень карткового рахунку на суму 109427,80грн, та зроблено витрат по картці на суму 370346,04грн. Отже, сума коштів, яка досі не була повернута банку становить 260918,24грн (370346,04грн 109427,80грн = 260918,24грн). Всі поповнення використовувалися відповідачем на власні потреби і на рахунку не залишалися, саме тому повернутими їх вважати не можна. У зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку, виникла заборгованість. В свою чергу поповнення, які проводив відповідач, свідчать про те, що відповідач усвідомлював, що винен Банку кошти, які використав з кредитного ліміту, а отже повною мірою розумів наслідки та був ознайомлений з умовами використання наданих йому коштів. Сума регулярного платежу відноситься до тіла кредиту, оскільки банк надав кошти у користування, а клієнт їх виплачує відповідно до договору. Оскільки кошти на погашення цих послуг відповідач не вносив, заборгованість за тілом кредиту зростала. Щодо штрафних санкцій представник позивача зазначає таке. Проценти за користування кредитом - це плата, яку позичальник сплачує кредитору за використання позичених коштів. Це винагорода кредитора за надання позики та ризик неповернення коштів. Відсотки нараховуються на суму кредиту (тіло кредиту) протягом терміну кредитування і визначаються у вигляді процентної ставки, встановленої в кредитному договорі (це зобов`язання, а не штрафні санкції за невиконання зобов`язання які передбачені додатково ст. 625 ЦК України). Зазначені нарахування мають характер відповідальності за порушення зобов`язання, а не є частиною самого грошового зобов`язання (тобто не є платою за користування кредитом). Таким чином, санкції, передбачені статтею 625 ЦК України, не є і не прирівнюються до процентів за користування кредитом. Водночас, проценти за користування кредитом це складова самого зобов`язання за договором, а не штрафна санкція. Тому звільнення від нарахування процентів по кредиту не передбачене пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (у редакції, чинній в умовах воєнного стану). У цьому випадку Банк діє добросовісно та розсудливо: нарахування штрафних санкцій, передбачених статтею 625 ЦК України (інфляційні втрати та 3% річних), не здійснювалося і не заявлялося до стягнення. Однак нарахування відсотків за користування кредитом, як частини основного зобов`язання, є правомірним і не скасовується положеннями пункту 18, оскільки вони не є санкцією, а суттю самого зобов`язання. Сторонами в договорі було погоджено спеціальний вид пені, яка не є штрафною санкцією за невиконання чи неналежне виконання грошового зобов`язання, а є формою забезпечення виконання зобов`язань, прямо передбаченою умовами договору. З огляду на зазначене представник позивача вказує на те, що нарахування та стягнення пені з відповідача є правомірним, оскільки ця пеня не відноситься до штрафних санкцій, заборонених до нарахування та стягнення у період дії воєнного стану. З урахуванням вищезазначеного, представник позивача наголошує на тому, що наявні правові підстави для стягнення заборгованості з боржника у повному обсязі. Представник АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Представниця відповідача в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву, позовні вимоги визнають частково, а саме в частині заборгованості за тілом кредиту, в іншій частині позовних вимог представник відповідача просила відмовити. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом установлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 12.03.2024 між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг (Монобанк), відповідно до умов якого АТ «Універсал Банк» відкрило [PERSON] поточний рахунок у гривні та надало кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок № [NUMBER] у розмірі зазначеному у мобільному за стосунку. У заяві зазначено, що [PERSON] згоден з тим, що ця заява разом із Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення. Відповідно до п. 2 Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг Monobank, відповідач просив встановити кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному додатку; у разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися відсоткова ставка на 3,1% в місяць з першого дня користування кредитом. Пунктом 4 Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг відповідач засвідчив генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису (далі - УЕП) з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватись ним для вчинення правочинів та платіжних операцій. Також відповідач визнав, що УЕП є аналогом власноручного підпису. Зі змісту Анкети-заяви вбачається, що відповідач надав дозвіл на встановлення кредитного ліміту на суму, вказану в мобільному додатку. АТ «Універсал Банк» відкрило відповідачу [PERSON] рахунок № [NUMBER] ( [NUMBER] ), тип рахунку чорна картка, термін дії до 04/30, що підтверджується довідкою про наявність рахунку від 05.10.2025. Із довідки про розмір встановленого кредитного ліміту встановлено, що 12.03.2024 на картку № [NUMBER] було встановлено кредитний ліміт у розмірі 70000,00грн, який 12.03.2024 було змінено до 30000грн, 28.03.3034 змінено до 50000грн, 03.04.2024 збільшено до 100000,00грн. Із виписки про рух коштів по картці від 05.10.2025 суд вбачає, що за період з 12.03.2024 по 10.10.2024 відповідач [PERSON] активно користувався вказаною карткою, про що свідчать відповідні операції по картці, а саме: розрахунок за товар в супермаркетах, магазинах, кафе, крім того, поповнював власну картку, здійснював перекази, інші платежі тощо. Із цієї виписки також вбачається, що баланс на початок періоду (кредитний ліміт) станом на 05.10.2025 складає 100000,00 грн. Сума витрат за період складає 370346,04грн, сума зарахувань за період складає - 109427,80грн. Розмір заборгованості складає 260918,24грн, яку позивач і просить стягнути з відповідача, що згідно розрахунку заборгованості складається з: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 126497,60грн, заборгованості за пенею 25504,32грн, заборгованості за порушення грошового зобов`язання 108916,32грн. Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями частини 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з частинами 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до п.5, 6, 7 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Згідно з ч.3 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. У відповідності до ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Місцем укладення електронного договору є місцезнаходження юридичної особи або місце фактичного проживання фізичної особи, яка є продавцем (виконавцем, постачальником) товарів, робіт, послуг. Момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар визначається згідно з положеннями Цивільного кодексу України про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі якщо предметом електронного договору є надання послуг у сфері електронної комерції, обов`язок постачальника перед споживачем вважається виконаним у момент, коли надана постачальником послуга відповідає властивостям, визначеним договором або законодавством. У разі якщо предметом електронного договору є виконання робіт у сфері електронної комерції, обов`язок виконавця перед замовником вважається виконаним у момент, коли результат виконаної роботи відповідає вимогам, встановленим договором або законодавством. Електронним договором може бути визначено інший момент виконання зобов`язань між сторонами. Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Підтвердження вчинення електронного правочину повинно містити такі відомості: умови і порядок обміну (повернення) товару або відмови від виконання роботи чи надання послуги; найменування продавця (виконавця, постачальника), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії щодо товару, роботи, послуги; гарантійні зобов`язання та інформація про інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом товару або з виконанням роботи чи наданням послуги; порядок розірвання договору, якщо строк його дії не визначено. Дія цього положення не поширюється на електронні правочини, пов`язані з одноразовим наданням інформаційних електронних послуг або послуг проміжного характеру в інформаційній сфері, оплата яких здійснюється дистанційно. Постачальник таких послуг має надати змогу споживачеві ознайомитися з найменуванням постачальника, його місцезнаходженням та порядком прийняття претензії щодо послуги. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Пропозиція укласти електронний договір (оферта), текст електронного договору, електронні повідомлення укладаються державною мовою. За бажанням покупця електронний договір може укладатися іншою мовою за згодою сторін. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, судом встановлено, та доказів іншого відповідачем не надано, що кредитний договір між відповідачем та ТОВ «УНІВЕРСАЛ БАНК» було укладено відповідно до приписів указаних вище норм закону, в Інформаційно-телекомунікаційній системі кредитора в електронній формі. До відповіді на відзив позивачем додано Умови і правила обслуговування в АТ«Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів Monobank/UniversalBank від 06.03.2024. Проте, факт ознайомлення відповідача з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту в матеріалах справи відсутній. До того ж, матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані фінансовою установою Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» були надані при укладенні договору позичальнику та який ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір. Умови та правила [PERSON] не підписані, а тому згідно з роз`ясненнями, що викладені у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17, надані позивачем Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою договору кредиту й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в договорі, який безпосередньо підписаний відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому правил приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови, зокрема, й щодо сплати відсотків за порушення грошового зобов`язання та неустойки за прострочені платежі у розмірі, зазначеному в Умовах і правилах, що додані банком до відзиву, розміру і порядку їх нарахування. Адже в підписаній відповідачем Анкеті-заяві відсутні умови щодо нарахування заборгованості за порушення грошового зобов`язання та неустойки (пені). Доводи позивача про те, що факт ознайомлення з Умовами та правилами підтверджується тим, що на підставі Анкети-заяви відповідач висловив свою згоду з вказаними вище документами в електронному вигляді у мобільному застосунку «Monobank» шляхом застосування електронного цифрового підпису, є необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» та тарифів. З огляду на зазначене, з відповідача не підлягає стягненню заборгованість за пенею в сумі 25504,32грн та заборгованість за порушення грошового зобов`язання в сумі 108916,32грн. Як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості, загальний залишок заборгованості за кредитом (тілом кредиту) становить 126497,60грн. Проте, фактично ця сума не є заборгованістю лише за тілом кредиту, оскільки банком також нараховувались проценти на заборгованість за кредитом у розмірі 74,4%, тому цей розрахунок не є належним доказом щодо розміру коштів, які фактично отримані позичальником та його заборгованості. При цьому, з даного розрахунку боргу вбачається, що банком також здійснювалось автоматичне списання процентів та штрафів/пені, що також враховано ним як заборгованість за тілом кредиту, однак фактично такою не є. У Анкеті-заяві передбачено нарахування процентів за ставкою 3,1% на місяць у разі виходу з пільгового періоду, що складає 62 календарних днів. За недоведеності бази для нарахування, домовленість у Анкеті-заяві про те, що у разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1% на місяць із першого дня користування кредитом, не дозволяє суду простим математичним підрахунком перевірити правильність нарахування коштів, які позивач просить стягнути з відповідача, як заборгованість за тілом кредиту. Виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів. Банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджується Переліком типових документів, затвердженим наказом Мін`юсту від 12.04.2012 № 578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання операцій та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Отже доказом, який підтверджує заборгованість клієнта, є виписка з банківського рахунку. Із наданої позивачем виписки з банківського рахунку вбачається факт користування відповідачем кредитними коштами. Позичальник взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, обов`язкові щомісячні платежі в рахунок погашення кредитних зобов`язань своєчасно та у погодженому розмірі не вносив, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. В свою чергу, позовних вимог про стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами позивачем не заявлено. Судом встановлено, що Банком нараховувалися проценти за користування кредитними коштами у розмірі 74,4% річних, розмір яких Анкетою - заявою від 12.03.2024 не передбачено, які за підрахунком суду, складають 30691,87грн (3505,91 + 6066,40 + 6684,53 + 7112,33 + 7322,70), та які банк автоматично списував з рахунку відповідача. Такі неправомірно включені проценти до тіла кредиту та автоматично списані з рахунку відповідача у сумі 30691,87грн, а також автоматично списані з рахунку штрафи/пені на суму 350,00грн необхідно вирахувати з суми заборгованості за тілом кредиту. Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 95455,73грн (126497,60грн - 30691,87грн - 350,00грн), яку слід стягнути з відповідача на користь позивача. Натомість, у стягненні заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 31041,87грн (30691,87+350) належить відмовити за безпідставністю. Отже, підсумовуючи все викладене вище, суд зазначає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1431,83грн з розрахунку: 95455,73грн х 3913,77грн/260918,24грн = 1431,83грн. Таким чином, всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1431,83грн судових витрат.

Outcome: partial