Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що він перебував у шлюбі з [PERSON] , який відповідно до рішення суду було розірвано. Від даного шлюбу в них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Зарічного районного суду м. Суми №2-7135/10 від 06 вересня 2010 року було ухвалено стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення повноліття дитиною, починаючи з 16 червня 2010 року. Відповідачка звернулася до примусового виконання рішення у вересні 2025 року, у зв`язку із чим у позивача утворилась велика заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки, та станом на 01 грудня 2025 року становить 192 969 грн. 30 коп. З жовтня 2025 року позивач почав частково сплачувати цю заборгованість. Позивач перебував у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] , яка народила доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивач є батьком [PERSON] . Відповідно до судового наказу Зарічного суду м. Суми від 27 жовтня 2025 року з позивача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку (доходу) платника податків, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 22 жовтня 2025 року. Таким чином, загальний розмір аліментів, що стягуються з позивача на утримання двох дітей становить 50 % його заробітку (доходу). Окрім того, між позивачем та [PERSON] укладено договір про надання утримання матері спільної дитини від 28 жовтня 2025 року, відповідно до якого [PERSON] зобов`язаний надавати [PERSON] щомісячне грошове утримання для забезпечення її потреб, як матері спільної малолітньої дитини. Сімейний та матеріальний стан позивача істотно змінився, оскільки він є батьком двох малолітніх дітей, він несе додатковий фінансовий обов`язок на утримання матері доньки [PERSON] , та фактичне фінансове навантаження суттєво перевищує межі розумності та справедливості. Позивач не має постійного місця роботи, не отримує стабільного доходу та перебуває у складному фінансовому становищі. Просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини доходу до 1/6 частини заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідачка правом на подання відзиву не скористалась. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про дату та час судового засідання. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 грудня 2025 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 06 вересня 2010 року було ухвалено стягувати з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Суми, на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини усіх видів доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття дитиною, починаючи стягнення з 16 червня 2010 року (а.с.14). Згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] , і її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). З постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №79124315 вбачається, що державним виконавцем, 17 вересня 2025 року, було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-7135/10, виданого 08 серпня 2025 року Зарічним судом м. Суми, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини усіх видів доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття дитиною, починаючи з 10 липня 2020 року (а.с.16-17). Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що станом на 30 листопада 2025 року розмір заборгованості [PERSON] перед [PERSON] по сплаті аліментів становить 192 969 грн. 30 коп. (а.с. 19-20). Згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] , її батьком значиться [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (а.с. 21). Судовим наказом Зарічного районного суду м. Суми від 27 жовтня 2025 року, з [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання дитини доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку (доходу) платника податків, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 22 жовтня 2025 року (а.с. 26-27). Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми, вбачається, що станом на грудень 2025 року заборгованість [PERSON] перед [PERSON] становить 1 742 грн. 37 коп. (а.с. 29). Згідно Договору про надання утримання матері спільної дитини від 28 жовтня 2025 року, [PERSON] зобов`язується надавати щомісячне утримання [PERSON] в розмірі 2 000 грн. (а.с. 30). V. Оцінка Суду. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан. Так, у позовній заяві зазначив, що в нього народилась ще одна дитина - [PERSON] , [INFO] , на утримання якої, згідно судового наказу Зарічного районного суду м. Суми, з нього стягнуто аліменти на її утримання дитини у розмірі частини заробітку (доходу) платника податків, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 22 жовтня 2025 року. Також між ним, та [PERSON] укладено договір про надання утримання матері спільної дитини від 28 жовтня 2025 року, згідно якого він зобов`язується надавати щомісячне утримання [PERSON] в розмірі 2 000 грн. Цими обставинами підтверджується факт погіршення матеріального становища позивача. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що після видачі 27 жовтня 2025 року судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] та укладення договору про надання утримання матері спільної дитини від 28 жовтня 2025 року, згідно якого позивач зобов`язується надавати щомісячне утримання [PERSON] в розмірі 2 000 грн., його матеріальне становище змінилося у зв`язку з наявністю на його утриманні малолітньої дитини. Водночас зміни у матеріальному становищі позивача відбулися у бік його погіршення, враховуючи, що останній повинен утримувати [PERSON] та її матір. Ці обставини відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про зменшення розміру аліментів, через погіршення його матеріального становища, обґрунтовані належними та допустимими доказами, таке зменшення не буде порушувати право дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини (ст. 27 Конвенції про права дитини), відтак визначений розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] , на користь [PERSON] , на підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 06 вересня 2010 року, на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини усіх видів доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зменшити до 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 1 211 гривні 20 копійок судового збору. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: partial