Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Калинівського районного суду Вінницької області із позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками. Позовна заява обгрунтована наступним. Позивачка є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , та земельних ділянок за цією ж адресою, площею 0,25 га, кадастровий номер 0521684200:01:002:0578, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; 0,084 га та 0,1166 га, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастрові номери 0521684200:01:002:0579 і 0521684200:01:002:0578. По спільній межі землекористувачем суміжної земельної ділянки та власником будинку [ADDRESS] , є відповідач [PERSON] .. При виготовленні технічної документації із землеутсрою щодо встановлення меж земельних ділянок було встановлено межі земельної ділянки позивачки, встановлено межові знаки. Дана технічна документація була затверджена рішенням 25 сесії 6 скликання Лісоволисіївської сільської ради Калинівського району Вінницької області від 26.03.2014. В подальшому на підставі вказаного рішення позивачкою було отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно. В ході проведення робіт із виготовлення технічної документації встановлено, що огорожа з дерев`яних штахет, яку встановив відповідач [PERSON] , проходить не по межі. Огорожа між їх земельними ділянками відповідачем встановлена з відхиленням на протязі від 15 м до 50 см згідно план-схеми с. Лісова Лисіївка. Її звернення до відповідача перенести огорожу відповідно до план-схеми та відповідно до розмірів і площ, які рахуються в облікових документах сільської ради та документах про право власності ним ігноруються. Все частіше на її звернення отримує образи та погрози. Крім того, встановлені межові знаки, згідно технічної документації із землеустрою, відповідач [PERSON] знищив. Його позов до неї про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та свідоцтва про право власності на земельну ділянку 26.10.2020 Калинівським районним судом Вінницької області залишено без задоволення. Дане рішення Вінницьким апеляційним судом від 19.01.2021 залишено без змін. Таким чином, законність права власності на належну їй земельну ділянку підтверджено рішенням суду. Відповідач продовжує порушувати її майнові права, відтак, вона бажає усунути вчинені ним перешкоди у здійненні нею права власності щодо належної їй земельної ділянки та відновити межові знаки, по яких спорудити паркан між їхніми земельними ділянками. На підставі викладеного, просила зобов`язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , шляхом перенесення існуючої огорожі на межі суміжного землекористування між земельними ділянками в [ADDRESS] та по [ADDRESS] , в бік земельної ділянки [PERSON] для приведення меж в стан, згідно з кадастровим планом земельної ділянки. Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Павленко І.В. від 17.01.2023 відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] , розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (т. 1 а.с. 28). Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Павленко І.В. від 31.01.2023 відкладено підготовче засідання (т. 1 а.с. 32). Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Павленко І.В. від 22.02.2023 відкладено підготовче засідання (т. 1 а.с. 36). Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Павленко І.В. від 20.03.2023 задоволено клопотання представника позивачки [PERSON] адвоката Костюк Г.М. про участь в судовому провадженні в режимі відеоконференції (т. 1 а.с. 41-42). Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Павленко І.В. від 21.03.2023 продовжено строк підготовчого провадження, відкладено підготовче засідання (т. 1 а.с. 48-49). Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Павленко І.В. від 11.04.2023 відкладено підготовче засідання (т. 1 а.с. 68). Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Павленко І.В. від 09.05.2023 задоволено заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Шимотюк О.В. про закриття провадження у справі; провадження у справі закрито (т. 1 а.с. 76-79). Постановою Вінницького апеляційного суду від 13.06.2023 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 09.05.2023 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (т. 1 а.с. 101, 102-104). Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 04.08.2023 задоволено заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Шимотюк О.В. про відвід судді Сєліна Є.В., справу передано до канцелярії Калинівського районного суду Вінницької області для повторного автоматизованого розподілу між суддями Калинівського районного суду Вінницької області (т. 1 а.с. 125-126). Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Аліменко Ю.О. від 22.08.2023 справу за позовом [PERSON] прийнято до свого провадження, призначено підготовче засідання (т. 1 а.с. 131). Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Аліменко Ю.О. від 28.09.2023 відкладено підготовче засідання (т. 1 а.с. 137). Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Аліменко Ю.О. від 17.10.2023 задоволено заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Шимотюк О.В. про відвід судді Аліменко Ю.О., справу передано до канцелярії Калинівського районного суду Вінницької області для повторного автоматизованого розподілу між суддями Калинівського районного суду Вінницької області (т. 1 а.с. 141-142). Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Павленко І.В. від 31.10.2023 задоволено заяву судді Павленко І.В. про самовідвід, справу передано до канцелярії Калинівського районного суду Вінницької області для повторного автоматизованого розподілу між суддями Калинівського районного суду Вінницької області (т. 1 а.с. 146). Розпорядженням голови Калинівського районного суду Вінницької області Аліменко Ю.О. цивільну справу №132/105/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою передано на розгляд до Вінницького районного суду Вінницької області відповідно до п. 3 ст. 41 ЦПК України (т. 1 а.с. 149-151). 16.11.2023 цивільна справа №132/105/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою надійшла до Вінницького районного суду Вінницької області (т. 1 а.с. 152). Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області Карпінської Ю.Ф. від 20.11.2023 прийнято до розгляду цивільну справу №132/105/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, призначено підготовче засідання (т. 1 а.с. 157). Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області Карпінської Ю.Ф. від 22.01.2024 задоволено заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Шимотюк О.В. про відвід судді Карпінської Ю.Ф., відведено суддю Карпінську Ю.Ф. від розгляду цивільної справи №132/105/23, матеріали справи передано до канцелярії суду для визначення іншого судді зігдно ст. 33 ЦПК України (т. 1 а.с. 172-173). Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області Шевчук Л.П. від 25.01.2024 прийнято до розгляду цивільну справу №132/105/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, призначено підготовче засідання (т. 1 а.с. 179). Ухвалою суду від 18.03.2024 задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Шимотюк О.В. про долучення доказів, задоволено клопотання представника позивачки [PERSON] адвоката Костюк Г.М. про витребування доказів (т. 2 а.с. 13-14). Ухвалою суду від 07.05.2024 задоволено клопотання представника позивачки [PERSON] адвоката Костюк Г.М. про призначення судової земельно-технічної експертизи, призначено у справі судову земельно-технічну експертизу, виконання якої доручено експертам ТОВ «Подільський центр судових експертиз», провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта (т. 2 а.с. 29, 30-31). Ухвалою суду від 11.10.2024 у зв`язку з надходженням до суду висновку експерта, провадження у справі поновлено, призначено підготовче засідання (т. 2 а.с. 75). Ухвалою суду від 23.04.2025 задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Шимотюк О.В. про виклик в судове засідання спеціаліста та експерта, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (т. 2 а.с. 99-100). В судовому засіданні 29.07.2025 позивачка [PERSON] та її представник адвокат Білан Г.М. позовні вимоги підтримали за викладених у позовній заяві обставин, просили їх задовоьнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Шимотюк О.В. заперечила щодо задоволення позову, просила в задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні 10.12.2025 позивачка [PERSON] та її представник адвокат Білан Г.М. просили задовольнити позовні вимоги, вважаючи, що висновок судової земельно-технічної експертизи підтверджує факт порушення відповідачем прав позивачки на володіння та розпорядження належними їй земельними ділянками. Відповідач [PERSON] не визнав позовні вимоги, вказав, що паркан між його земельною ділянкою та земельною ділянкою позивачки встановлений вже досить давно, він встановлений вірно та ця землеьна ділянка належить йому. А позивачка незаконно оформила право власності на цю частину земельної ділянки. Представник відповідача [PERSON] адвокат Шимотюк О.В. також заперечила щодо задоволення позову. Факт інсування паркану між земельними ділянками сторін у справі не заперечувала, вказавши, що даний паркан встановлено понад 30 років тому і перенесеню не підлягає, адже, якщо паркан перенести, то він буде знаходитися впритул до господарської будівлі відповідача [PERSON] .. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] підтримав наданий ним висновок судової земельно-технічної експертизи №770 від 07.10.2024. На запитання учасників справи пояснив, що на частині земельної ділянки з земельної ділянки з кадастровим номером 0521684200:01:002:0578, яка перебуває у приватній власності [PERSON] та фактично перебуває у користуванні [PERSON] від точки А за годиннковою стрілкою до точки 3,34 м по стороні з боку житлового будинку [PERSON] , наявний паркан, який зафіксовано на фототаблицях, що є додатками до висновку експерта. Надалі в судове засідання сторони та їх представники не з`явилися. Представником позивачки адвокатом Білан Г.М. подано заяву, в якій вона просила позовні вимоги [PERSON] задовольнити, справу розглянути у її відсутність та відсутність позивачки. Також до даної заяви долучено письмову промову в судових дебатах, яка за своїм змістом є аналогічною позовній заяві. Окрім того, зазначає, що факт порушення відповідачем прав позивачки на належну їй земельну ділянку підтверджено висновком експерта від 07.10.2024. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Шимотюк О.В. також подано заяву, в якій вона просила розгляд справи провести у її відсутність та відсутність відповідача, додавши письмову промову в судових дебатах. Відповідно до даної письмової промови сторона відповідача позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з підстав пропуску позивачкою строку позовної давності звернення до суду. Окрім того, свідоцтво про право приватної власності позивачці було видано 23.09.2014, у той час як межі земельної ділянки, належної відповідачу, визначені абрисом ділянки План-схемою, принаймі, з 1967 року. На момент формування земельної ділянки позивачки в 2014 році, земельна ділянка відповідача вже перебувала у його володінні, користуванні та розпорядженні. Відтак, частина земельної ділянки, на яку претендує позивачка, у її користуванні не перебувала. Відповідач своєї згоди на вилучення частини належної йому земельної ділянки не надавав, а видане позивачці свідоцтво на спірну земельну ділянку вважає таким, що видане всупереч закону. Відповідно до схеми розташування будівель та споруд, належна відповідачу господарська будівля сарай, розташована безпосередньо на межі земельних ділянок сторін, а не поблизу межі, як вказує позивачка. Будь-яких інших доказів того, що відповідач своїми діями порушив права позивачки, стороною позивачки суду не надано. Відповідач перешкоди у користуванні земельною ділянкою позивачці не створював, її земельну ділянку самовільно не захоплював, межа між земельними ділянками сторін визначена парканом вже більше 40 років. Щодо висновку експерта, то експертом визначено, що межа проходить по стіні сараю відповідача, однак там має бути відступ. Наразі, позивачка, фактично, займає частину території іншого сусіда. Експертом також встановлено, що зміщення меж земельних ділянок йде по всім земельним ділянкам, що розташовані по цій вулиці. Вказане викликано недосконалістю топографічних і геодезичних зйомок в попередні роки, коли межі земельних ділянок визначалися приблизно, без урахування рельєфу місцевості. Також вважає, що позивачем не було залучено до участі у справі Калинівську міську раду, як орган місцевого самоврядування, оскільки на даний час земельна ділянка не є власністю відповідача. З огляду на викладене, просила в задоволенні позову відмовити. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається, нез`явлення сторін не перешкоджає вирішенню спору, а відтак судом ухвалено проводити судове засідання у відсутність сторін. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши наявні у матеріалах справи заяви по суті, інші докази, оцінивши їх в сукупності, врахуваши позиції сторін, що висловлені ними в судовому засіданні 29.07.2025 та викладені письмово, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 26.10.2020 позов [PERSON] до [PERSON] , Лісоволисіївської сільської ради Калинівського району Вінницької області про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та свідоцтва про право власності на земельну ділянку залишено без задоводлення (т. 1 а.с. 6-10). Дане рішення суду набуло законної сили 19.01.2021, предметом спору було: рішення органу місцевого самоврядування від 26.03.2014 про передау у власність [PERSON] земельної ділянки розміром 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і спору по [ADDRESS] ; визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.09.2014, індексний номер 27144345, на земельну ділянку розміром 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0521684200:01:002:0578. Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 20.11.2021, що 22.11.2021 набуло законної сили, визнано за [PERSON] право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] та в цілому складається з житлового будинку літ. А, ганку, загальною площею 50,5 кв.м, житловою площею 46,3 кв.м, погріба з шиєю літ. Б, жомової ями літ. Б1, сараю з літньою кухнею літ. В, сараю літ. В1, убиральні з літнім душем літ. Г, огорожі № 1, хвіртки № 2, воріт № 3, огорожі № 4, колодязя № 5, огорожі № 6, вартістю 72000,00 грн., в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] в с. Лісова Лисіївка, Калинівського району Вінницької області (т. 1 а.с. 11). Відповідно до копії свідоцтва про право власності від 23.09.2014, індексний номер 27144345, земельна ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0521684200:01:002:0578, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,25 га, на праві приватної власності належить [PERSON] (т. 1 а.с. 12). Відповідно до копії свідоцтва про право власності від 23.09.2014, індексний номер 27191328, земельна ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0521684200:01:002:0579, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, площею 0,084 га, на праві приватної власності належить [PERSON] (т. 1 а.с. 13). Відповідно до копії свідоцтва про право власності від 23.09.2014, індексний номер 27157591, земельна ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0521684200:01:002:0580, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1166 га, на праві приватної власності належить [PERSON] (т. 1 а.с. 14). На а.с. 15-16 т. 1 містяться копії кадастрового плану земельних ділянок з кадастровими номерами 0521684200:01:002:0578 та 0521684200:01:002:0579, а також викопіювання з план-схеми [ADDRESS] . На а.с. 17-18 т. 1 міститься копія заяви [PERSON] від 23.06.2022, адресованої Коміссії з розгляду земельних спорів Калинівської міської ради, в якій остання просила зобов`язати [PERSON] , землекористувача суміжної земельної ділянки та власника будинку за адресою: [ADDRESS] , перенести існуючу, належну йому огорожу на межі суміжного землекористування між земельними ділянками в [ADDRESS] , та [ADDRESS] , в бік земельної ділянки [PERSON] для приведення меж в стан згідно з обліковими документами Лісоволисіївської сільської ради, план-схемою с. Лісова Лисіївка та правостановлюючими документами [PERSON] .. На а.с. 21 т. 1 міститься копія листа-вимоги [PERSON] від 22.06.2022, адресованої [PERSON] , де позивачка вимагає перенести існуючу, належну [PERSON] огорожу на межі суміжного землекористування між земельними ділянками в [ADDRESS] , та [ADDRESS] , в бік земельної ділянки [PERSON] для приведення меж в стан згідно з обліковими документами Лісоволисіївської сільської ради, план-схемою с. Лісова Лисіївка та правостановлюючими документами [PERSON] .. Відповідно до копії листа Відділу держкомзему у Калинівському районі Вінницької області №01-05-07/1324 від 03.07.2012, спеціалістом відділу Валюком М.І., за участі землеміра сільської ради [PERSON] , в присутності заявника [PERSON] та суміжного землекористувача [PERSON] , з виїздом на місцевість, було розглянуто звернення [PERSON] стосовно вирішення питання щодо встановлення межі між його земельною ділянкою та ділянкою сусідки [PERSON] .. При розгляді звернення встановлено, що земельні джілянки обох землекористувачів мають чітко виражені межі. За розробленими під час звернення промірами встановлено, що площі та розміри земельних ділянок суміжних землекористувачів [PERSON] та [PERSON] відповідають розмірам та площі, яка рахується в облікових документах Лісоволисіївської сільської ради та план-схемі села Лісова Лисіївка. Порушення меж між вказаними землекористувачами практично неможливе, так як між земельними ділянками встановлена огорожа відповідно до план-схеми села Лісова Лисіївка (т. 1 а.с. 63). На а.с. 64 64-зворот т. 1 міститься план-схема розташування земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] відповідно до меж визначених правовстановлюючими документами в системі координат 1963 року, земельна ділянка з кадастровим номером 0521684200:01:002:0579. На а.с. 190-199 т. 1 мітяться Витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки №НВ-0700585322023 та №НВ-5900586522023 від 25.09.2023 і від 29.09.2023, відповідно, щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 0521684200:01:002:0093 і 0521684200:01:002:0093, цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства та для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). На а.с. 200-250 т. 1 міститься копія технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в [ADDRESS] , що виготовлена ФОП [PERSON] 2003 року. З висновку експерта №770 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 07.10.2024, що проведено ТОВ «Подільський центр судових експертиз», вбачається наступне: 1. Після проведеного натурного обстеження, проведених інструментальних обмірів та дослідження матеріалів справи, які надійшли для проведення експертизи можливо зробити висновок, що конфігурація, проміри та площа земельних ділянок з кадастровими номерами 0521684200:01:002:0578 та 0521684200:01:002:0579, які перебувають у власності [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , згідно даних Державного земельного кадастру станом на час проведення дослідження не відповідають конфігурації, промірам та площі земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 2. На розгляд суду надається план співставлення земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , із земельними ділянками з кадастровими номерами 0521684200:01:002:0578 та 0521684200:01:002:0579, які перебувають у приватній власності [PERSON] , за результатами співставлення встановлено, що: - земельна ділянка, площею 0,0059 га, із земельної ділянки з кадастровим номером 0521684200:01:002:0578, яка перебуває у приватній власності [PERSON] та фактично перебуває у користуванні [PERSON] (на додатку 3 рожевого кольору): від точки А за годинниковою стрілкою: 0,16м, 4,3м, 3,18м, 3,04м, 3,01м, 2,8м, 2,97м, 2,42м, 0,51м, 2,10м, 1,25м, 2,81м, 2,23м, 0,41м, 7,21м, 7,04м, 3,29м, 3,61м, 5,19м, 5,15м, 5,07м, 4,98м, 5,09м, 5,14м, 5,05м, 4,91м, 5,0м, 4,82м, 4,88м, 4,60м, 3,73м, 0,41м, 12,70м, 19,27м, 25,15м, 26,98м, 0,90м, 6,09м, 3,34м, 22,14м; - земельна ділянка, площею 0,0014 га, із земельної ділянки з кадастровим номером 0521684200:01:002:0579, яка перебуває у приватній власності [PERSON] та фактично перебуває у користуванні [PERSON] (на додатку 3 зеленого кольору): від точки Б за годинниковою стрілкою: 0,41м, 1,05м, 4,62м, 5,54м, 4,40м, 5,12м, 3,74м, 4,05м, 3,40м, 4,28м, 4,44м, 4,86м, 0,38м, 45,72м; - земельна ділянка площею 0,0008 га, яка не перебуває у приватній власності [PERSON] та фактично перебуває у користуванні [PERSON] (на додатку 3 жовтого кольору): від точки В за годинниковою стрілкою: 0,44м, 10,88м, 7,09м, 4,28м; - земельна ділянка площею 0,0034 га із земельної ділянки з кадастровим номером 0521684200:01:002:0579, яка перебуває у приватній власності [PERSON] та фактично не перебуває у користуванні [PERSON] (на додатку 3 фіолетового кольору): від точки Г за годинниковою стрілкою: 19,19м, 14,76м, 3,49м, 22,52м, 16,60м; - земельна ділянка площею 0,0038 га, яка не перебуває у приватній власності [PERSON] та фактично перебуває у користуванні [PERSON] (на додатку 3 жовтого кольору): від точки Д за годинниковою стрілкою: 0,11м, 35,78м, 41,94м, 0,39м, 1,53м, 13,75м, 31,7м, 31,20м; - земельна ділянка площею 0,0031 га, із земельної ділянки з кадастровим номпером 0521684200:01:002:0578, яка перебуває у приватній власності [PERSON] та фактично не перебуває у користуванні [PERSON] (на додатку 3 блакитного кольору): від точки Е за годинниковою стрілкою: 10,06м, 1,3м, 2,38м, 0,35м, 3,02м, 4,55м, 0,15м, 3,19м, 3,03м, 3,11м, 1,46м, 20,65м, 6,51м, 4,97м. На додатку 3 графічно відображено план співставлення земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні [PERSON] за адресою: [ADDRESS] із земельними ділянками з кадастровими номерами 0521684200:01:002:0578 та 0521684200:01:002:0579, які перебувають у приватній власності [PERSON] (т. 2 а.с. 46-58) До даного висновку експерта долучено Додатки із графічним зображенням обставин, що викладені у висновку та на які є посилання у висновку (т. 2 а.с. 59-74). Оцінюючи вказані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є гарантією того, що учасник справи, незалежно від рівня фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, має можливість забезпечити захист своїх прав та інтересів. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які, зокрема, означають можливість належним чином використовувати річ для своїх потреб за її призначенням; при здійсненні права власності власник зобов`язаний дотримуватися вимог закону і моральних засад суспільства і не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Відповідно до ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до пунктів «г» та «е» частини першої статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цивільного призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив) Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та фізичним особам рівні умови захисту права власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. За загальним правилом власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою; захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України, у тому числі, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Згідно з абз. 15 ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки. Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду (ст. 212 ЗК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В постанові Верховного Суду у справі № 369/1843/18 від 08.02.2023 зазначено, що інститут земельних відносин добросусідства є нормативно встановленими обмеженнями щодо здійснення прав на землю (включаючи право власності), які мають на меті забезпечити захист інтересів власників (землекористувачів) сусідніх володінь від можливих порушень при використанні земельних ділянок. Основна мета цих правил полягає в сприянні і забезпеченні такому використанню земельних ділянок, при якому власникам сусідніх земельних ділянок і землекористувачам заподіюється менша кількість незручностей. Згідно з постановою Верховного Суду у справі 264/7200/18 від 18.01.2021 з аналізу положень статей 116, 123, 124, частини другої статті 134, статті 212 ЗК України, статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» можна зробити висновок, що відповідно до вимог наведеного законодавства обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки. В постанові Верховного Суду від 12.08.2020 (справа № 599/340/16-ц) зазначено, що підставою для подання позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є створення іншою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою цього позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо). Умовами для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є сукупність таких обставин: майно знаходиться у власника або титульного володільця; інша особа заважає користуванню, розпорядженню цим майном; для створення таких перешкод немає правомірних підстав (припису закону, договору між власником та іншою особою тощо); у позові має бути визначено дії, які повинен здійснити відповідач для усунення порушень права власника (володільця). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.ст. 79, 80 ЦПК України). Частиною першою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Таким чином, на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи, з врахуванням вищезназначених норм права, суд доходить всиновку, що відповідачем було порушено права позивачки, як власника земельних ділянок, на володіння, користування та розпорядження власними земельними ділянками, оскільки, як підтверджено висновком експерта №770 від 07.10.2024, саме відповідач самовільно зайняв частину земельних ділянок позивачки та встановив на них власні паркани. Суд не бере до уваги заперечення відповідача [PERSON] та його представнкиа адвоката Шимотюк О.В., що надані ними у судовому засіданні, та розцінює їх як спосіб захисту. Проте, таке невизнання позову не підтверджено жодним належним та допустимим доказом та суперечить вищенаведеним нормам матеріального права. При цьому, суд не вбачає підстав для відхилення наданого висновку експерта, вважає його обгрунтованим, таким що відповідає вимогам Закону, а також містить відповіді на поставлені перед експертом питання. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки позивачкою у відповідності до ст. 81 ЦПК України доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами порушення її права володіння, користування та розпорядження належними їй земельними ділянками. Щодо заяви представника відповідача [PERSON] адвоката Шимотюк О.В. про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне. Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном (стаття 391 ЦК України). Вказані способи захисту можуть бути реалізовані шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (частина перша статті 257 ЦК України). Вказані приписи поширюються, зокрема, на позови про витребування майна з чужого незаконного володіння. Натомість, до позовів про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном позовна давність не застосовується, оскільки негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує відповідне правопорушення. Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Таким чином, допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення. Такий правовий висновок було зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 (справа №653/1096/16-ц). Крім того, пунктом 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що за змістом статті 391 ЦК позовна давність не поширюється на вимоги власника чи іншого володільця про усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном, що не пов`язані з позбавленням володіння, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі. У зв`язку із цим тривалість порушення права не перешкоджає задоволенню такої вимоги судом. В даній справі позивачкою [PERSON] заявлено вимогу про усунення перешкоди у користуванні належними їй на праві власності земельними ділянками. Тобто, заявлено негаторний позов. Отже, враховуючи правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 (справа №653/1096/16-ц) та постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд доходить висновку, що в даній справі строк позовної давності не може бути застосований, а тому заява представника відповідача про застосування строку позовної давності задоволенню не підялгає. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вказані норми ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] слід стягнути судовий збір в сумі 1073,60 грн. та витрати по залученню експерта в сумі 1980,00 грн.. Щодо понесення позивачкою інших судових витрат, то позивачкою та її представником не надано суду доказів понесення стороною позивача таких витрат. Відповідно до ст.ст. 15, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 4, 10, 13, 76, 77, 78, 80, 81, 102, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

Outcome: approved