Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

11.12.2025 від представника ТОВ "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС" до суду надійшла позовна заява до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 3837141 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 21.07.2023, станом на 24.04.2024 у розмірі 71 298 грн 61 коп., з яких: 11 499 грн 99 коп. - заборгованість за кредитом; 59 798 грн 62 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп. та на правову допомогу допомогу у розмірі 10 000 грн 00 коп. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.07.2023 між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та [PERSON] було укладено договір № 3837141. Відповідач отримав кредит у розмірі 11 500 грн 00 коп., строком на 360 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № 5354-32XX-XXXX-0317 емітовану АТ "УКРСИББАНК" зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2 % від суми кредиту за кожен день користування (730 % річних). 24.04.2024 між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ТОВ "ФК "УКРГЛОБАЛ ФІНАНС", укладено Договір факторингу № 24/04/24 від 24.04.2024, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 3837141 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 21.07.2023 перейшло до ТОВ "ФК "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС". Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора. Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, правила надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті https://credit7.ua/pro-nas/. Відповідач відповідно до умов кредитного договору, п. 6.1.16, 6.1.17, 6.1.18 Правил, в особистому кабінеті в інформаційно-телекомунікаційній системі прийняв пропозицію укласти кредитний договір та підписав кредитний договір 21.07.2023 о 14 год. 57 хв. шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, надісланий на номер телефону, що наданий відповідачем. Кредитні кошти були перераховані відповідачу 21.07.2023 на платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ "УКРСИББАНК". Сума кредиту по укладеному кредитному договору, перераховується на платіжну карту відповідача, яка була верифікована шляхом блокування певної суми коштів або іншим способом. Провести верифікацію платіжної карти може здійснити виключно відповідач. Номер телефону відповідача, в тому числі збігається з даними Українського бюро кредитних історій. Таким чином, виключно особа відповідача може отримати кредит після укладення кредитного договору. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Таким чином, між первісним кредитором та відповідачем було укладено кредитний договір у електронній формі, що прирівнюється до письмової форми договору з усіма правовими наслідками невиконання зобов`язань за договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до п. 1.4. кредитного договору, первісний кредитор нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 2 % від суми кредиту за кожен день користування. Строк надання кредиту відповідно до п. 1.3. Кредитного договору становить 360 днів. Відповідно до п.1.2 кредитного договору, відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно п.5.4.1 кредитного договору, відповідач зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором. Первісним кредитором не здійснювалось нарахування комісій, пені та інших штрафних санкцій. Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов кредитного договору, що має відображення у розрахунку заборгованості, що наданий первісним кредитором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за кредитним договором, станом на 24.04.2024 (дата переходу права вимоги до позивача) становить 71 298 грн 61 коп., яка складається з: - 11 499 грн 99 коп. - заборгованість за кредитом; - 59 798 грн 62 коп. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.4. кредитного договору за ставкою 2 % за кожен день користування кредитом (730 % річних) за період з 21.07.2023 по 24.04.2024 (включно). Стягнення нарахованих процентів за користування кредитом за кредитним договором здійснюється за період строку дії кредитного договору. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним кредитним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Сума заборгованості, відповідача [PERSON] за кредитним договором відповідно до реєстру боржників від 24.04.2024 до Договору факторингу № 24/04/24 від 24.04.2024 становить 71 298 грн 61 коп. Щодо переходу права вимоги до позивача. 24.04.2024 між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ТОВ "ФК "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС", укладено Договір факторингу № 24/04/24 від 24.04.2024, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 3837141 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 21.07.2023 перейшло до ТОВ "ФК "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС". Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. ст. 512-514 ЦК України новий кредитор набуває права первісного кредитора у зобов`язанні, у тому числі і право вимоги за кредитним договором. Таким чином відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Частина 1 статті 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Заміна стягувача його правонаступником жодним чином не порушує законних прав та інтересів боржника із врахуванням статті 516 ЦК України не залежить від його думки щодо такої заміни. Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідач не оспорював правомірність Договору факторингу 24/04/24 від 24.04.2024. За таких обставин, виходячи з презумпції правомірності договору, встановленої в статті 204 ЦК України, Договір факторингу 24/04/24 від 24.04.2024 є дійсним та правомірним. Невиконання відповідачем умов кредитного договору дало підстави новому кредитору для пред`явлення в суді цього позову. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 19.12.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 16.01.2026, та витребувано від АТ "УКРСИББАНК" інформацію щодо банківської картки [PERSON] , щодо зарахування останньому грошових коштів, а також належність йому номеру мобільного телефону. 30.12.2025 витребувана інформація надійшла до суду. 16.01.2026 у зв`язку з першою неявкою відповідача відкладено судовий розгляд до 18.02.2026. 18.02.2026 належним чином повідомлені учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися повторно. Представник позивача Руденко К. В. надіслав до суду клопотання, в якому просив проводити розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав, про причини неявки не повідомив. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ЦПК України, і від якого не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за відсутності відповідача, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, проти чого не заперечував представник позивача. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18.) У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, тому вирішив спір по суті за відсутності відповідача. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Під час судового розгляду встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Даними Договору № 3837141 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 21.07.2023, таблицею обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (додаток № 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3837141 від 21.07.2023), паспорту споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" (нова редакція) від 08.05.2023 № 26-ОД (набрав чинності 09.05.2023) підтверджується, що 21.07.2023 між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та [PERSON] був укладений кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 11 500 грн 00 коп., строк кредиту - 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 10 днів, стандартна процентна ставка становить - 2,00 % в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 Договору, знижена процентна ставка становить 1,40 % в день та застосовується на таких умовах. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредиту - 77 545, 36 % річних, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки - 57 789, 69 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом - 94 300 грн 00 коп., за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки - 93 610 грн 00 коп. (а. с. 14-27, 35-39). 24.04.2024 між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС" укладено договір факторингу № 24/04/24, відповідно до якого право вимоги до [PERSON] перейшло до ТОВ "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС" (а. с. 47-51). Згідно розрахунку заборгованості за договором № 3837141 від 21.07.2023 за [PERSON] станом на 24.04.2024, рахується заборгованість у розмірі 71 298 грн 61 коп., з яких: 11 499 грн 99 коп. - заборгованість за кредитом; 59 798 грн 62 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками (а. с. 29-34). У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Положеннями статей 512-514 ЦК України врегульовано, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку укладанням: 21.07.2023 між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] кредитного договору № 3837141, та подальшим укладанням договору відступлення прав вимог, у результаті чого ТОВ "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС" набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 3837141 від 21.07.2023, та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором. Розмір невиконаних зобов`язань підтверджується даними розрахунку заборгованості за кредитним договором, який не спростовано відповідачем. Будь-яких заперечень проти позову чи доказів, які б спростовували наданий позивачем розрахунок, або зобов`язання по сплаті нарахованої суми, відповідачем не надано. За таких обставин, позовна заява ТОВ "ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ "УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС" про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 3837141 від 21.07.2023, в розмірі 71 298 грн 61 коп., з яких: 11 499 грн 99 коп. - заборгованість за кредитом; 59 798 грн 62 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками. Щодо витрат на правову допомогу суд виходить з наступного. У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії: Договору № 02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024, акта № 109 приймання-передачі наданих послуг згідно Договору № 02/08/2024 від 02.08.2024, витягу з реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг № 109 (а. с. 56, 57, 60, 61). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі № 275/150/22. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача 2 422 грн 40 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору та 10 000 грн 00 коп. на відшкодування витрат на правову допомогу.

Outcome: approved