Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» звернувся до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , у якому просить: 1) стягнути із [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , дата народження [INFO] ) на користь ТОВ «Свеа Фінанс» заборгованість за договором №449436 від 14.10.2022 у розмірі 64765,30 грн; 2) стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Свеа Фінанс» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 14.10.2022 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №449436 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». З боку позичальника договір підписаний одноразовим ідентифікатором Н918, який був надісланий на повідомлений позичальником в анкеті телефон [NUMBER] . ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в сумі 8000 грн шляхом їх перерахування на картку позичальника № [NUMBER] , яку позичальник вказав при оформленні кредиту. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, не сплачуючи передбачені договором поточні щомісячні платежі вчасно, сплачуючи з простроченням сплати або не в повному обсязі, або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 11.01.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу №01.02-95/25, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу №01.02-95/25 від 11.01.2024, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №449436 від 14.10.2022 складає 64765,30 грн, у т.ч. за тілом кредиту 7884,00 грн, за процентами 56881,30 грн. Наявність заборгованості зумовила звернення позивача до суду із відповідним позовом. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 20.11.2025 позовну заяву ТОВ «Свеа Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу запропоновано в установлений судом строк подати письмовий відзив на позов. 05.12.2025 від представника відповідачки до суду надійшов письмовий відзив, у якому він зазначив, що позивачем не надано обґрунтованого розрахунку сум, заявлених до стягнення. У розумінні п.п.57-59, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності у банках України, затвердженого постановою Правління НБУ № 75 від 04.07.2018, саме виписки з особових рахунків клієнтів є належним підтвердженням виконаних по ним операцій та сум оборотів по дебету і кредиту, та повинні містити прізвища, посади, інші ідентифікуючі дані осіб, які брали участь у їх складанні. Натомість, наданий позивачем розрахунок не є належним доказом, оскільки підписаний керівником ТОВ «Селфі Кредит», яке не є учасником даної справи, тобто, особою, чиї повноваження на підписання оригіналу документу в рамках даної справи не підтверджено, та не підписаний головним бухгалтером вказаної установи. Зазначений розрахунок не є первинним обліковим бухгалтерським документом, його зміст не відповідає вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», як наслідок, він не може підтверджувати існування тих чи інших операцій. Зокрема, вказаний розрахунок не містить відомостей про суму боргу, ставки процентів, комісії, початок періоду нарахування основного боргу або процентів та його закінчення, кількість днів прострочення, та порядок нарахування відповідних сум за кожним критерієм заборгованості. Враховуючи викладене, цей розрахунок не є належним доказом надання кредиту та наявності заборгованості та її розміру. Крім того, вказує, що наданий позивачем реєстр боржників, підписаний первісним кредитором, не містить відомостей про [PERSON] , в той час як у витягу з реєстру боржників № 1 до договору факторингу зазначено боржником [PERSON] , тобто, наявні суперечності між реєстром та витягом. Надані позивачем перша та остання сторінки реєстрів боржників не є доказом наявності відповідачки у реєстрах боржників. Списки боржників з реєстру до договору факторингу не містять відомостей про дату, станом на яку нараховано заборгованість, залишок заборгованості на початок і кінець кожного періоду, відомості про суми коштів, які були сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості. Враховуючи викладене, вважає, що позивачем не доведено ані наявності заборгованості у [PERSON] та її розміру, ані наявності у позивача права вимоги за вказаним кредитним договором та просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У судове засідання представник позивача не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. У позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності. Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи не подали, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що до матеріалів справи ТОВ "Свеа Фінанс" додано паперову копію договору 449436 про надання споживчого кредиту від 14.10.2022, укладеного між ТОВ "Селфі Кредит" та [PERSON] .. У розділі «Реквізити та підписи сторін» вказано прізвище, ім`я, по батькові [PERSON] , РНОКПП, серія та номер паспорту, а також адреса місця проживання. Також міститься напис про проставлення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, однак не зазначено самого ідентифікатора та пароля. Згідно з п.1.1 договору укладення Договору здійснюється Сторонами за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в особистий кабінет, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в т.ч. шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення паролю входу до особистого кабінету (п.1.1 Договору). Відповідно п.п. 1.2-1.3 Договору Товариство надає Споживачу кредит в розмірі 8000,00 грн, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Строк кредиту 365 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Графік платежів), що є Додатком № 1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, що встановлені договором (п.1.4 договору). Згідно з п.1.5.1, 1.5.2 договору Стандартна процента ставка становить 2,2% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п.1.4 договору. Знижена процентна ставка 1,43% в день, яка застосовується за наступних умови. Якщо до 13.11.2022 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного у Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник програми лояльності, отримує від Товариства індивідуальну знижку на стандартну проценту ставку, у зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється на стандартних звичайних умовах, передбачених Договором. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: 1.8.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом - 71360 грн; 1.8.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки - 69512 грн. Відповідно до п. 2.1 Договору Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на поточний рахунок Споживача, включаючи реквізити платіжної картки № [NUMBER] . Згідно із п. 3.1 Договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту. До позовної заяви ТОВ "Свеа Фінанс" також надано Додаток №1 до договору № 449436 від 14.10.2022 (Графік платежів), згідно з яким період знижки становить до 13.11.2022 року включно, дати внесення платежів 13.11.2022 3432 грн, 123.12.2022, 12.01.2023, 11.02.2023, 13.03.2023, 12.04.2023, 12.05.2023, 11.06.2023, 11.07.2023, 10.08.2023, 09.09.2023, 09.09.2023 по 5280 грн, 09.10.2023 13280 грн (тіло кредиту та проценти). Графік платежів містить посилання на прізвище та ініціали [PERSON] із зазначенням про проставлення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, однак не зазначено самого ідентифікатора та пароля. Суд також зауважує, що у договорі не вказано телефону або адреси електронної пошти, на які відправлявся одноразовий ідентифікатор, та з якого відбувалося підтвердження підписання договору. Як вбачається з Листа ТОВ «Пейтек» від 12.09.2025 №20250912-4117, ним підтверджується факт перерахування грошових коштів у сумі 8000,00 грн від ТОВ «Селфі Кредит» 14.10.2022 о 16.07 год. на платіжну картку клієнта № [NUMBER] . Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, наданим ТОВ «Селфі Кредит», станом на 11.01.2024 [PERSON] має заборгованість за договором № 449436 від 14.10.2022 у розмірі 64765,30 грн, у т.ч. за основною сумою боргу 7884,00 грн, за процентами 56881,30 грн. З посиланням на наявність вказаної заборгованості за кредитним договором ТОВ "Свеа Фінанс" звернулось до суду за захистом своїх прав. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК Українивизначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 78 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження факту укладення 14.10.2022 кредитного договору між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] позивачем до матеріалів справи додано роздрукований примірник договору, в якому у розділі відомостей про позичальника вказано прізвище, ім`я, по батькові відповідача, адреса його проживання та ідентифікаційний код, серію та номер паспорту. При цьому, кредитний договір не містить відомостей про одноразовий ідентифікатор, який має бути згенерований при підписанні відповідачем [PERSON] цього договору. Суд зауважує, що не містить відомостей про такий одноразовий ідентифікатор і Графік платежів (Додаток № 1 до договору, який є його невд`ємною частиною), доданий позивачем до позовної заяви в обґрунтування укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору. Суд зазначає, що доказів проведення ідентифікації відповідача при вході в особистий кабінет в порядку, передбаченомуЗаконом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету ТОВ «Свеа Фінанс» суду не надано. Зазначення у тексті договору особистих даних [PERSON] (прізвище, ім`я, по батькові відповідача, адреса його проживання та ідентифікаційний код) не підтверджує підписання останньою кредитного договору в електронній формі. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм, суд дійшов висновку про недоведеність в межах цієї справи укладання 14.10.2022 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] кредитного договору. Щодо отримання відповідачкою коштів у розмірі 8000 грн., то надана позивачем довідка про успішність операцій, здійснених ТОВ «Пейтек» не є первинним бухгалтерським документом, вона не містить даних щодо власника банківської картки, на яку були перераховані кошти, зокрема, що таким власником є [PERSON] , що позбавляє можливості вважати доведеним факт переказу ТОВ «Селфі Кредит» коштів в сумі 8000,00 грн. на картковий рахунок, який належить саме [PERSON] .. На підтвердження наявності заборгованості позивачем надано до матеріалів справи розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 449436 від 14.10.2022 станом на 11.01.2024, згідно з яким [PERSON] має заборгованість за договором № 449436 від 14.10.2022 у розмірі 64765,30 грн, у т.ч. за основною сумою боргу 7884,00 грн, за процентами 56881,30 грн. Суд зауважує, що відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимогабо заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 751/861/17 (провадження № 61-28582ск18). Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію», розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до Законів України «Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг. Частиною 3 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що продавець (виконавець, постачальник), надавач платіжних послуг, оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала плату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів, із зазначенням дати здійснення розрахунку. Підставою бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти господарських операцій і повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо-безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»). Разом з тим, наданий ТОВ «Свеа Фінанс» розрахунок заборгованості за кредитним договором від 14.10.2022 за боржником [PERSON] не підтверджується первинними документами. Позивачем не надано належних доказів на підтвердження передачі ТОВ «Селфі Кредит» грошових коштів [PERSON] , що встановлено умовами вказаного договору. Зазначений розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, в даному випадку (банку). Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 03.07.2019 року (№ 342/180/17) та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 року (№ 6-16цс15). Належних та допустимих доказів на підтвердження факту перерахування відповідачці грошових коштів за кредитним договором суду не надано. Суд зауважує, що в силу ч.2 ст. 83, ч.1 ст.84 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Разом з тим, позивачем ані з позовною заявою, ані в ході розгляду справи не було подано клопотання про витребування доказів на підтвердження факту перерахування кредитодавцем коштів на адресу [PERSON] (доказів випуску на її ім`я банківської картки № [NUMBER] , зокрема, емітентом АТ «ПУМБ», прив`язки цієї картки до номеру телефону [PERSON] , факту надходження на цю картку грошових коштів від кредитодавця у дату і в сумі, які вказані у кредитному договорі тощо). З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про недоведеність факту укладення 14.10.2022 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] кредитного договору та надання [PERSON] кредитних коштів, а тому, відповідно, і наявність правових підстав для стягнення коштів. Отже, позивачем не доведено факту порушення його прав як кредитора за кредитним договором № 449436 від 14.10.2022, а відтак, в задоволенні позову в повному обсязі. В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, беручи до уваги, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати у вигляді сплаченого судового збору слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed