Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

15 грудня 2025 року позивач звернувся до суду з відповідним позовом, через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС, який підписаний його представницею - Жабченко Т.М. В позові зазначено, що 08.11.2018 року між АТ "ОТП Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір №2021303160. 12.04.2021 року АТ "ОТП Банк" та ТОВ "Цикл Фінанс" уклали договір факторингу № 12/04/21 згідно умов якого, первісний кредитор АТ "ОТП Банк" відступив на користь ТОВ "Цикл Фінанс" право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2021303160 від 08.11.2018 року. Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою і становить 8287,48 грн. На підставі зазначеного позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ "Цикл Фінанс" заборгованість за кредитним договором №2021303160 від 08.11.2018 року в розмірі 8287,48 грн, а також судові витрати пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. Представниця позивача Жабченко Т.М. в судове засідання не з`явилась, в прохальній частині позовної заяви просила суд розгляди справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти заочного порядку розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. 08 листопада 2018 року між АТ "ОТП Банк" та відповідачем в письмовій формі було укладено кредитний договір №2021303160, за яким первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти, в розмірі 8076,70 грн., з яких: 7476,70 грн на придбання товару, а 300 грн. на сплату додаткових послуг банку, 400 грн - на придбання послуг із страхування строком на 2 роки, тобто до 08 листопада 2020 року, зі сплатою процентів за користування кредитом, в розмірі 0,01% річних від фактичного залишку кредиту. Вказаний договір підписано відповідачем власноручно (а.с.21). Також відповідачем того ж дня було підписано анкету-заяву на кредит, паспорт споживчого кредиту та орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, який є Додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 2021303160 споживчого кредиту від 08.11.2018 року, відповідно до якого відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом шляхом сплати щомісяця ануїтетних платежів у розмірі 458 грн, останній платіж 450 грн грн 95 коп, починаючи з 08.11.2018 року по 08.11 2020 року (а.с.22,24-на звороті). АТ "ОТП Банк" виконало зобов`язання за кредитним договором, перерахувавши грошові кошти за товар згідно специфікації до кредитного договору від 08 листопада 2018 року та рахунка-фактури №132ФТ-0081-3623462, однак останній не виконав взятих на себе за договором зобов`язань, грошові кошти та відсотки за їх користування не повернув(а.с.26, 28, 30-34). Згідно наданого первісним кредитором розрахунку заборгованості та виписці по рахунку, відповідачу нараховано заборгованість за вказаним кредитним договором за період з 09 листопада 2019 року до 09 грудня 2020 року, у розмірі 8287,48 грн., з яких: 5378,89 грн. заборгованість за тілом кредиту, 0.99 грн. заборгованість за відсотками та 2907,60 грн. комісія за розрахункове обслуговування (а.с.90-91). 11 грудня 2020 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу №11/2/20, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором з відповідачем. ( а.с.30-38). Того ж дня ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ "Фінансова компанія "Укрфінанс груп" уклали договір факторингу №437/ФК-20, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором з відповідачем. В подальшому, а саме 12 квітня 2021 року між ТОВ "Фінансова компанія "Укрфінанс груп" і ТОВ "Цикл Фінанс" було укладено договір факторингу №12/4/21 на підставі якого позивач набув право вимоги за кредитним договором укладеним зокрема з відповідачем 08 листопада 2018 року (а.с.39-45). 23 червня 2025 року позивач направив вимогу відповідачу про погашення кредитної заборгованості, яка на час розгляду справи відповідачем не виконана (а.с.60). Згідно зі статтею 629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526, ст. 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. На підставі ч. 2 ст. 1054 ЦК України положення статей 1048 та 1050 ЦК України застосовуються до правовідносин, що виникають за укладеним сторонами договором. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначається вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Таким чином, оскільки відповідач не виконав належним чином зобов`язання за кредитним договором, з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі 5379 грн 88 коп, яка є заборгованістю за тілом кредиту і відсотками. Щодо вимог про стягнення заборгованості за комісією в розмірі 2907 грн 60 коп, суд доходить наступного. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі,пункту 4 частини першої статті1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті12Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові Великої Палати від 13 липня 2022 року у справі № 194/1387/19 (провадження № № 14-44цс21). Графіком платежів та розрахунку загальної вартості кредиту, який є Додатком № 1 до Договору про надання споживчого кредиту передбачено сплату відповідачем щомісячної комісії за додаткові послуги банку, у розмірі 243 грн 30 коп починаючи з 08.01.2020 року по 08.11.2020 року. Однак розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості встановлено без уточнення найменування конкретних послуг та систематичності запиту споживачем інформації щодо обслуговування кредитної заборгованості. Таким чином, вказані умови договору не містять розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг, а значить передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту в тому числі, слід розуміти, і послуги на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць повідомляти йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надання виписки з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформації про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншої інформації , що суперечить вимогам частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», за яким надання таких послуг передбачено безоплатно. Враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд доходить висновку про те, що положення кредитного договору, укладеного між відповідачем та АТ «ОТП Банк» щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором,є нікчемними. Вказаний висновок ґрунтується на правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 194/1387/19 (провадження № 14-44цс21) та узгоджується з позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду висловленою у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) Оскільки умови договору щодо обов`язку здійснення платежів по комісії є нікчемними, суд доходить висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь банку нарахованої комісії у загальному розмірі 2907 грн 60 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, та витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн.

Outcome: partial