Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

I. Стислий виклад позиції учасників справи 1.Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі Позивач, ПАТ «Страхова компанія «УСГ») звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач, [PERSON] ) про стягнення сплаченого страхового відшкодування у розмірі 31 127,05 грн та витрати на оплату судового збору. Як на підставу своїх вимог Позивач посилався на ті обставини, що 24.02.2023 року о 16 год. 30 хв. у м. Дніпро, по вул. Генерала Волівача, біля буд. 21, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки «MERCEDES», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Зазначає, Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «MERCEDES», державний реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «УСГ» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕP-211756388. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.03.2023 року по справі про адміністративне правопорушення № 205/2409/23 відповідача було визнано винним та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Страхувальник звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» із повідомленням про ДТП від 27.02.2023 року та заявою при виплату страхового відшкодування від 27.02.2023 року. Дана заява була розглянута та пошкодження автомобіля потерпілого внаслідок ДТП було визнано страховим випадком. Позивач відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту виплатив страхове відшкодування у розмірі 31 127 грн. 05 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 47349 від 11.04.2023 року. Оскільки Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.06.2023 року у справі про адміністративне правопорушення № 205/2409/23 встановлено, що на момент ДТП Відповідач керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, то з останнього слід стягнути на користь Позивача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 31 127,05 коп. II. Процесуальні дії у справі 2.Ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 26.12.2025 року відкрито провадження у справі. Судовий розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 3.Ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 22.01.2026 року відкладено судовий розгляд. 4.Ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 20.02.2026 року постановлено проводити заочний розгляд справи. III. Заяви, клопотання 5.Представник Позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розглядати справу у відсутність представника позивача, позов просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. 6.Відповідач у судове засідання не з`явився. Судом вживалися заходи щодо повідомлення Відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Клопотань та заяв до суду не надходило. 7.З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. IV. Установлені судом фактичні обставини 8.У постанові Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.03.2023 року по справі про адміністративне правопорушення № 205/2409/23 установлені такі факти: 24.02.2023 року о 16 год. 30 хв. у м. Дніпро, по вул. Генерала Волівача, біля буд. 21, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Mercedes-190D, д.н.з. [NUMBER] , при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним та здійснив наїзд на автомобіль Toyota Camry, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку, після наїзду на автомобіль Toyota Camry, д.н.з. [NUMBER] , здійснив некерований наїзд на електроопору. Внаслідок ДТП транспортним засобам завдані механічні пошкодження з матеріальними збитками. 9.Вказаною постановою, яка набрала законної сили 11.04.2023 року, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. 10.Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.06.2023 року по справі про адміністративне правопорушення № 205/2426/23, яка набрала законної сили 13.06.2023 року, встановлено, що на момент ДТП, що сталась 24.02.2023 року о 16 год. 30 хв. у м. Дніпро, по вул. Генерала Волівача, біля буд. 21, відповідач керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останнього притягнуто адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами. 11.На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «MERCEDES», державний реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована в Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕP-211756388. 12.Страхувальник звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» із повідомленням про ДТП від 27.02.2023 року та заявою при виплату страхового відшкодування від 27.02.2023 року. 13.Указана заява розглянута страховиком, а пошкодження автомобіля потерпілого внаслідок ДТП було визнано страховим випадком. 14.Розрахунок та виплата страхового відшкодування проводилися на основі: Акту огляду пошкодженого транспортного засобу (дефектна відомість); Ремонтної калькуляції № ССЦВ-2485 від 27.02.2023 року; Протокол - узгодження про розмір страхового відшкодування від 11.04.2023 року; Страхового акту № ССЦВ-2485 від 11.04.2023 року; Розрахунку суми страхового відшкодування від 11.04.2023 року. 15.Позивач, відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту виплатив страхове відшкодування у розмірі 31 127,05 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 47349 від 11.04.2023 року. V. Оцінка суду 16.Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. 17.Відповідно до ч. 1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. 18.Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. 19.Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. 20.З огляду на вказане, ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. 21.У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик особи, яка заподіяла шкоду. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до особи яка заподіяла шкоду на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. 22.Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин). 23.Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 вказаного Закону). 24.Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. 25.Згідно з п. 1.1 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальники - це юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. 26.Пунктом 38-1.1. ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов уразі, якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну підчас використання забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 27.Постановами Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.03.2023 року у справі № 205/2409/23 та від 01.06.2023 року у справі № 205/2426/23 про адміністративні правопорушення [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Тобто, Відповідач спричинив ДТП у стані алкогольного сп`яніння. 28.Згідно вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 29.Відповідно до частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 30.Правова позиція Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду щодо преюдиційності рішення суду з приводу наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення містить такі висновки: розглядаючи цивільний позов, суд не може досліджувати питання вини особи у ДТП, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування завданої шкоди (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, провадження № 61-31395сво18). 31.Отже, обставини ДТП та вина Відповідача, а також перебування такої особи у стані алкогольного сп`яніння встановлені вищевказаною постановою, яка має преюдиційне значення в силу ч. 2ст. 82 ЦПК України для суду під час розгляду цієї цивільної справи. 32.Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у їх повному обсязі, оскільки Позивач відшкодував завдану відповідачем шкоду, та набув право регресної вимоги до відповідача на підставі п. 38-1.1.ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин). 33.Статтями 12, 13 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 34.Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. 35.Однак Відповідачем у ході судового розгляду справи не надано будь-яких заперечень чи спростувань фактів, викладених у позовній заяві. 36.Ураховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. VI. Розподіл судових витрат між сторонами 37.Судові витрати підлягають покладенню на сторін пропорційно розміру задоволених вимог відповідно до ст. 141 ЦПК. З огляду на викладене,

Outcome: approved