Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та просила суд розірвати шлюб укладений між нею, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 25 вересня 2001 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Синельниківського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №194. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 25 вересня 2001 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] у Відділі реєстрації актів цивільного стану Синельниківського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 194, свідоцтво про одруження серія [NUMBER] від 25 вересня 2001 року. Мають спільну малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у них відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Вважає, що їхній з відповідачем шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитеме її інтересам, у зв`язку з чим наполягаю на його розірванні. Від позивача, надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. На задоволенні позовних вимог наполягає. При винесенні рішення просить врахувати систематичне вчинення домашнього насильства відповідачем по відношенню до неї, що суттєво вплинуло на психологічний стан їхньої неповнолітньої доньки та наявність у останнього діючих термінових заборонних приписів стосовно кривдника. Відповідач в судові засідання не з`являється хоча особисто 20.10.2025 року, 13.02.2026 року, через канцелярію суду надавав заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою та перебуванням на запланованій операції, зазначав, що бажає бути присутнім на засіданні суду. Разом з тим, доказів, щодо не можливості з`явитись до суду не надавав. Отже, подання заяв про відкладення свідчить про намір відповідача затягувати розгляд справи. З метою уникнення затягування розгляду справи, враховуючи, що позивач наполягає на розгляді справи, відповідачем відзив не надано, суд вважає, розглянути справу без участі відповідача за наявними у справі доказами. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25.09.2001 року, зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадянського стану Синельниківського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №194. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] та малолітню доньку, [PERSON] , [INFO] , про що свідчать відповідні свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 18.06.2002 р., [NUMBER] від 24 жовтня 2018 року. 10.10.2025 відносно [PERSON] складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №366313 терміном на 10 діб, та зазначено, що [PERSON] вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини [PERSON] , а саме ображав, словесно нецензурно висловлювався, принижував її у словесні формі. Згідно ізст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно зіст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім`єю. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб. Таким чином, суд приходить до висновку, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню На підставі ст.141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати в розмірі 1211 грн. 20 коп. за сплату судового збору.

Outcome: approved