Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

У листопаді 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, просив розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 05 вересня 2009 року у Галицькому відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 219. В обґрунтування поданого позову зазначено, що 08 жовтня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Вказано, що спільне життя не склалося, втратили почуття любові та взаємної поваги один до одного, між ними часто виникали непорозуміння. Останні декілька років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Фактично не проживають з 2022 року. Сім`я фактично розпалась, в зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Від шлюбу мають дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Зазначено, що рішення про розірвання шлюбу є остаточним, тому просив не надавати строк на примирення. Ухвалою судді Фортечного районного суду міста Кропивницького від 10 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином і в установленому законом порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ч. 1 ст. 55 Сімейного кодексу України). Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 05 вересня 2009 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований шлюб у Галицькому відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 219. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 18.11.2025 року Від шлюбу мають дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до позовної заяви, спільне життя у сторін не склалось, не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин з 2022 року, у сторін виявились різні погляди на життя, на сімейні відносини. Відповідачем не надано доказів на заперечення обставин, викладених позивачем в позовній заяві. Відповідно до частини 2 статті 104, частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що сторони сумісного господарства не ведуть, на примирення не згодні, шлюбно-сімейні відносини припинені, суд вважає що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. З урахуванням викладених обставин суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 та абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved