Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

11.12.2025 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - позивач) до [PERSON] (далі - відповідач), в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 00-10063203 від 11.11.2024 у загальному розмірі 15315,2 грн. Також просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 11.11.2024 ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та відповідач уклали кредитний договір № 00-10063203 у формі електронного документа із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов даного кредитного договору відповідачу надано кредит на умовах строковості, зворотності, платності, шляхом перерахування коштів на банківську карту. 14.05.2025 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу за №14052025-МК/Юніт Капітал, відповідно до якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» передало (відступило) ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимоги, зокрема до відповідача. Станом на дату звернення відповідач має заборгованість за кредитним договором у розмірі 19315,2 грн., яка складається з наступного: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 9600 грн; заборгованість по несплаченим процентам у розмірі 5715,2 грн; заборгованість за штрафними санкціями у розмірі 4000 грн. Ухвалою суду від 30.12.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Відповідачу надсилалась позивачем позовна заява з додатками до неї та судом ухвала про відкриття провадження у справі, однак судова кореспонденція повернулася до суду із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». У постанові Верховного Суду від 19 грудня 2022 року у справі № 910/1730/22 вказано, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ЦПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (близький за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2021 року у справі № 910/8197/19, від 09 грудня 2021 року у справі № 911/3113/20). Враховуючи, що судом вчинено всі необхідні та достатні дії для повідомлення відповідача про судовий розгляд даної справи, наявні підстави вважати, що відповідач вважається таким, що повідомлений про судовий розгляд належним чином. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина 3 ст. 12 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 11.11.2024 року ТОВ «Макс Кредит» та відповідач уклали кредитний договір № 00-10063203, відповідно до п. 1.2. 1.3. якого сума кредиту становить 8000 грн., строком на 360 днів (до 22 листопада 2025 року) Згідно з п. 1.5.1. 1.5.2. Договору стандартна процента ставка складає 0,94 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3. цього Договору, знижена 0,66% за умови сплати платежу, зазначеному в сумі та строк, визначений Графіком платежів. Згідно з п. 1.6. Договору кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 20 % від суми кредиту, що складає: 1600 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою на дату укладання цього Договору становить 2442,38%. Орієнтовна загальна вартість Кредиту за Стандартною процентною ставкою на дату укладання цього Договору становить 45840 грн. (п. 1.8 -1.9 Договору). У п.6.4. Договору передбачено, що у разі невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань за цим Договором, Сума кредиту за яким перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, Кредитодавець має право нарахувати, а Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю неустойку у вигляді штрафу в такому порядку: - на другий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі - 4050,00 грн.; - на п`ятий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі - 800,00 грн.; - на десятий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі - 1200,00 грн.; - на двадцять перший день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі - 800,00 грн.; - на сороковий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі - 800,00 грн. До матеріалів справи долучено довідку про ідентифікацію, відповідно до якої відповідач , з яким укладено договір № 00-10063203від 11.11.2024 ідентифікований Товариство з обмеженою відповідальністю "Макс Кредит". Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор 28971; час відправки ідентифікатора позичальнику Номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор 11.11.2024. У п.2.10. Договору визначено, що кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі Кредиту: "11" листопада 2024 р. Сума Кредиту перераховується Кредитодавцем в сумі 8000.00 грн. на рахунок Позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Згідно відповіді з АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що надійшла до суду 29.01.2026 року на виконання ухвали суду від 30.12.2025 року, банківська картка № [NUMBER] емітована на ім`я відповідача . Факт перерахування ТОВ «МАКС КРЕДИТ» на користь позивача грошової суми у розмірі 8 000,00 гривень підтверджується випискою по рахунку за період з 11.11.2024 року по 16.11.2024 року, що долучена до відповіді з АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, розмір заборгованості відповідача за кредитним договором № 00-10063203 від 11.11.2024 станом на 01.10.2025 становить 19315,2 грн., яка складається з наступного: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 9600 грн; заборгованість по несплаченим процентам у розмірі 5715,2 грн; заборгованість за штрафними санкціями у розмірі 4000 грн. 14 травня 2025 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу №14052025-МК/ЮнітКапітал, за яким в порядку та на умовах, визначеним договором фактор зобов`язався передати клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язався відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Згідно п.2.2. Договору, перехід права вимоги від клієнта до фактора до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку№2. За вказаним договором було відступлене право вимоги до відповідача за кредитним договором від 11.11.2024 року №00-10063203, що підтверджується копією реєстру боржників за договором факторингу від 14.05.2025 року №14052025-МК/ЮнітКапітал. Акт приймання-передачі реєстру боржників за договором факторингу від 14.05.2025 року №14052025-МК/ЮнітКапітал був підписаний учасниками справи 14 травня 2025 року. Згідно ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно дост. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1ст. 612 ЦК України). Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що позикодавець свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти, однак відповідач порушив взяті зобов`язання та має вищезазначену заборгованість. Факт прострочення відповідачем сплати заборгованості за наведеним кредитним договором не спростовано, доказів оплати відповідачем заборгованості суду не надані. Набуття права вимоги позивачем до відповідача підтверджується витягом з Реєстру боржників, що є додатком до договору факторингу. Враховуючи, що відповідачем були порушені взяті зобов`язання щодо порядку та строків оплати за кредитним договором від 11.11.2024 року №00-10063203, а тому з останнього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по тілу кредиту в розмірі 9600 грн; заборгованість по несплаченим процентам у розмірі 5715,2 грн. Вимог про про стягнення з відповідача 4000 грн штрафних санкцій за невиконання ним зобов`язання позивачем не заявлено, а тому суд правової оцінки законності їх нарахування не розглядає. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в розмірі 2 422,40 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, то на підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України позивачу за рахунок відповідача необхідно відшкодувати витрати, пов`язані з оплатою судового збору в повному обсязі. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. 10 вересня 2025 року між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та АБ «СОЛОМКО ТА ПАРТНЕРИ» було укладено договір про надання правничої допомоги №10/09/25-02, за яким клієнт доручив, а АБ прийняло на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором. 11 вересня 2025 року між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та АБ «СОЛОМКО ТА ПАРТНЕРИ» було укладено додаткову угоду №25770874906 до договору про надання правничої допомоги від 10 вересня 2025 року №10/09/25-02, за яким клієнт доручив здійснити захист прав та інтересів клієнта у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором, боржником за яким, зокрема, є відповідач . Згідно акту прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги 10 вересня 2025 року №10/09/25-02, що складений 01 жовтня 2025 року, адвокатом в процесі захисту прав клієнта щодо стягнення заборгованості за кредитним договором за яким боржником є відповідач було надано наступні види послуг: - вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості - 1 000,00 гривень; - складання позовної заяви - 5 000,00 гривень; - складання адвокатського запиту - 500,00 гривень; - складання клопотання про витребування доказів - 500,00 гривень. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11). Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved