Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] , яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] , 24 червня 2025 року звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги вмотивовані тим, що малолітнього [PERSON] , [INFO] , у зв`язку зі смертю матері [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] видане Виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради 23 грудня 2024 року) та засудженням його батька [PERSON] , [INFO] , засуджений Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області до п`яти років позбавлення волі і відбуває покарання у Солонянській виправній колонії №21 з 20 червня 2022 року по теперішній час, згідно з рішенням від 15 січня 2025 року №23 прийнятим Виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області було визнано дитиною, позбавленою батьківського піклування, однак при винесенні даного рішення не було вирішено питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Останнє відоме місце проживання батька [PERSON] є: [ADDRESS] , але на теперішній час, останній відбуває покарання у Солонянській виправній колонії №21. А тому в інтересах малолітнього, [PERSON] , як опікун дитини звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на його утримання. Ухвалою судді від 10.09.2025 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. 07 січня 2026 року на адресу суду надіслана заява про уточнення позовних вимог. У судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги Відповідачу [PERSON] направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви та уточненої заяви з доданими до неї документами та було запропоновано подати відзив, однак відповідач своїм правом не скористався, відзиву на позовну заяву не надіслав. Матеріали справи містять розписку від відповідача [PERSON] про те, що 25.12.2025 року він отримав повідомлення про виклик до суду. Представник третьої особи подала 18.02.2026 клопотання про слухання справи за її відсутності, прохала позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Під час розгляду справи судом були досліджені письмові докази, що містяться у матеріалах справи. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи із наступного. У судовому засіданні судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в м. Дніпропетровську, матір`ю якого є [PERSON] , батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 22.01.2016 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського міського управління юстиції. У зв`язку зі смертю матері [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] видане Виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради 23 грудня 2024 року) та засудженням його батька [PERSON] , [INFO] , засуджений Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області до п`яти років позбавлення волі і відбуває покарання у Солонянській виправній колонії №21 з 20 червня 2022 року по теперішній час, згідно з рішенням від 15 січня 2025 року №23 прийнятим Виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області [PERSON] було визнано дитиною, позбавленою батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради №173 від 07.05.2025 року призначено [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] піклувальниками над [PERSON] , [INFO] , дитиною позбавленою батьківського піклування. Згідно ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Положеннями ст. 2 ЦПК України передбачено, що одним із основних завдань цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, є справедливий та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Право дитини на належне утримання передбачено низкою норм законодавства України. Так, частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, які полягають в обов`язку матері, батька утримувати неповнолітню дитину. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч.8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів - якщо дитина постійно проживає у державному чи комунальному закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі, а батьки не беруть участі в її утриманні, адміністрація цього закладу має право пред`явити до них позов в інтересах дитини, оскільки виконує функції опікуна та піклувальника згідно зі ст.245 СК України. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, які полягають в обов`язку матері, утримувати неповнолітню дитину. У статті 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з вказаною статтею СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Зважаючи, що суду не надано інформацію щодо доходів відповідача, належним способом захисту буде визначення розміру аліментів у частини всіх видів заробітку відповідача. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Відповідно до ст. 8 ЗУ Про охорону дитинства батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає із моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі), а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру. Оскільки на теперішній час [PERSON] , [INFO] забезпечує утримання, виховання та догляд за дитиною відповідно до Рішення виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради №173 від 07.05.2025, суд вважає, що позивач має право на отримання аліментів від батька дитини, який повинний виконувати свій обов`язок щодо утримання дитини належним чином. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом. Будь-які відомості щодо працевлаштування та середньомісячного заробітку (доходу), перебування на обліку лікарів відповідача сторонами не надані. З урахуванням вищевказаного, даних, які могли вказувати на неможливість або істотність обмеження надавати відповідачем матеріальну підтримку позивачу судом не встановлено. Датою подачі позову є 24.06.2025 року. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини. З врахуванням принципу співмірності, розумності аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму відповідатимуть інтересам дитини і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду у разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України. Враховуючи те, що [PERSON] на сьогоднішній день знаходиться на утриманні у [PERSON] і вона виступає його опікуном, а відповідно і одержувачем аліментів на дитину позбавлену батьківського піклування, суд приходить до висновку про стягнення із [PERSON] аліментів на користь позивача [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд, вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь держави 1211,20 коп. судового збору. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved