Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

05 грудня 2025 року до Полтавського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № ABH0CT155101694911144025 від 17.09.2023 у розмірі 28032.75 грн станом на 10.11.2025 року, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що 17.09.2023 року [PERSON] уклав з АТ «А-Банк» кредитний договір ABH0CT155101694911144025, щодо надання останньому кредиту в розмірі 20000.00 грн. строком на 36 місяців (тобто до 16.09.2026 року) зі сплатою процентів у розмірі 85.00% щорічно та комісії в розмірі 0.00 грн. Банк свій обов`язок виконав повністю, надав позичальнику кредит згідно до умов кредитного договору. Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти, однак умов договору не виконав. Станом на 10.11.2025 року заборгованість відповідача за даним кредитним договором складала суму в розмірі 28032.75 грн., яка складається з:15909.54 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 12123.21 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 08.12.2025 матеріали позовної заяви передано на розгляд за підсудністю до Машівського районного суду Полтавської області (а.с.17). 26.12.2025 ухвалою Машівського районного суду Полтавської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 48-49). Позивач, повідомлений належним чином, шляхом направлення електронних листів до його електронного кабінету та його представника (а.с.56-57, 64-65) у судове засідання не з`явився. Разом з позовною заявою подав клопотання в якому просить позов розглядати без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення судом заочного рішення (а.с.8). Відповідач в судове засідання вдруге та повторно не з`явився. Був належним чином, завчасно повідомлений про день, час та місце судового розгляду шляхом направлення рекомендованими листами з повідомленням за останнім відомим місцем проживання повідомленим позивачем, які він не отримав, а поштові конверти повернулися до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.58-59, 66-67). Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повістка вважається такою, що вручена відповідачу. Відповідач причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та надавши їм належну оцінку, судом установлено наступне. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 19.03.2019 [PERSON] підписав анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, в якій підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими у рекламному буклеті становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг. У даній Анкеті-заяві вказав свої персональні дані(а.с.30). 11.08.2023 у заяві про погодження використання удосконаленого електронного підпису [PERSON] , ІПН [NUMBER] , засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем 032b06ee6d01bd0136d94f1912659a3fe6881e87031e0439245e18e04d9164fccc, яка буде використовуватись для накладання удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку ABank24 з метою засвідчення його дій згідно з умовами та правилами надання банківських послуг та визнав, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях, а також підтвердив, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або банком з використанням електронного підпису (а.с.30 на зв.). 17.09.2023 [PERSON] подав заяву про надання послуги «Швидка готівка» № ABH0CT155101694911144025, в якій просив надати в АТ "А-Банк кредит на суму - 20000 грн., строк кредиту - 36 місяців з 17.09.2023 по16.09. 2026 включно, процентна ставка (фіксована) - 85 % на рік, комісія за надання фінансового інструменту - 0,00 грн., розмір щомісячного платежу - 1566.17 грн., платіжна картка, на який зараховується сума кредиту 5375235207050533, загальна сума до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій становить (загальна вартість кредиту) 56382.04 грн. (а.с.23). У пункті 18 вказаної заяви зазначено, що підписанням цієї заяви заявник підтверджує та погоджується що до укладання цієї угоди ознайомився з актуальними умовами та правилами надання банківських послуг АТ "А-БАНК", що розміщені за посиланням www.a-bank.com.ua/terms, та до укладання цієї угоди ознайомлений з інформацією, яка розміщується на веб-сайті та доступна за посиланням www.a bank.com.ua, в повному об`ємі(а.с.23 на зв.). Дана заява складена в електронній формі та підписана [PERSON] шляхом накладання електронного підпису, що перевіряється за допомогою відкритого ключа 032b06ee6d01bd0136d94f1912659a3fe6881e87 031e0439245e18e04d9164fccc (а.с.23 на зв. - 24). Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає: Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Частиною першою статті 627 ЦК України, визначено, що у відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі (абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України). Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Крім заяви про надання послуги «Швидка готівка» № ABH0CT155101694911144025, [PERSON] було підписано паспорт споживчого кредиту та Таблиця з обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит шляхом накладання електронного підпису, що перевіряється за допомогою відкритого ключа 032b06ee6d01bd0136d94f1912659a3fe6881e87 031e0439245e18e04d9164fccc (а.с.22-24 зв ) Таким чином, судом установлено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір у якому сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Також установлено, що кредитний договір між сторонами був укладений в електронній формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Частиною 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» установлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (абзац 3 ч.1). Враховуючи, що заява про надання послуги «Швидка готівка» № ABH0CT155101694911144025, паспорт споживчого кредиту, таблиця обчислення загальної вартості кредиту підписано електронними підписами позичальника, вказане свідчить, що [PERSON] підтвердив прийняття ним умов Кредитного договору щодо розміру, строку кредитування, процентної ставки та взяття на себе зобов`язань, передбачених умовами договору. Таким чином, суд вважає, що вказаний договір укладено саме з [PERSON] оскільки без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету, укладання договору між сторонами є технічно неможливим. Належних і допустимих доказів на спростування факту укладення договору та спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису відповідачем не надано. Згідно меморіального ордеру №TR.32036140.14999.65455 від 17.09.2023 [PERSON] отримав кошти в сумі 20000, 00 грн. на рахунок згідно договору № ABH0CT155101694911144025 від 17/09/2023 (а.с. 26зв). Отже, АТ «А-Банк» виконало свої надало [PERSON] грошові кошти, які він зазначив при оформленні кредиту. Суд зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, а тому є всі підстави стверджувати, що [PERSON] отримав 17.09.2023 від ПАТ «Акцент Банк» 20000,00 грн. кредитних коштів та скористався ними на власний розсуд. Доказів на спростування вказаного відповідач не надав. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в загальному розмірі 28032,75 грн. суд зазначає наступне. У позовній заяві представник позивача вказує, що станом на 10.11.2025 заборгованість відповідача перед позивачем становить 28032.75 грн, де: - 15909.54 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); - 12123.21 грн - загальний залишок заборгованості за процентами. За вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Як визначено в ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Частиною 1 ст. 514 Цивільного кодексу України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом установлено, що за договором № ABH0CT155101694911144025 від 17.09.2023 відповідач отримав кредит в розмірі 20000,00 грн. зі сплатою процентів в розмірі 85 % річних. За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Отже, за приписом зазначеної статті нарахування процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку користування кредитом. Тобто, нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється виключно в межах строку кредиту, що передбачено, крім ст. 1048 ЦК України, і самим Договором. Аналіз викладених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050ЦКУкраїни право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (позиція Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018року у справі № 202/4494/16-ц). Проценти за «користування кредитом» нараховані після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від5 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження N12-16гс22). З виписки по кредиту від 10.11.2025, вбачається, що залишок заборгованості за тілом кредиту становить 15909.54, залишок заборгованості за процентами - 12123.21, разом 28032.75 (а.с.25 на зв. -26). Судом установлено що проценти за користування кредитом нараховані у межах строку кредитного договору. Доказів щодо повернення тіла кредиту та процентів у повному обсязі відповідач не надав. Таким чином, зобов`язання за кредитним договором щодо повернення тіла кредиту та процентів у повному обсязі відповідачем не виконані. Приймаючи до уваги те, що відповідач отримавши кредитні кошти, зобов`язання з їх повернення не виконав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 28032.75 грн., де 15909.54 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 2123.21 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішення питання стягнення судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, що на момент подання позову до суду складає 2422,40 грн. Позовна заява з доданими до неї матеріалами позивачем подано через систему «Електронний суд» 26.12.2025 та сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн. Позивачем при подачі позову до суду було заявлено позовні вимоги в загальному розмірі 28032,75 грн, судом задоволено позовні вимоги в повному обсязі, що становить 100% від ціни позову. Отже з відповідача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422,40 грн. На підставі наведеного, ст.247,263-265,273,279,354 ЦПК України, суд,

Outcome: approved