Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшла матеріали цивільної справи за позовною заявою Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до [PERSON] про стягнення заборгованості за поставлену теплову енергію в розмірі 11862,25 гривень та витрат зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» забезпечує тепловою енергією квартиру за адресою: [ADDRESS] , у якій мешкає боржник [PERSON] (особовий рахунок № [NUMBER] ), у якої станом на 01.05.2025 існує заборгованість у розмірі 11862,25 гривень, що свідчить про невиконання споживачем комунальної послуги свого зобов`язання по сплаті наданих послуг та порушенні прав комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси». З цих підстав захисту порушеного права позивач звертається до суду. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані для розгляду судді Чорнусі Ю.В. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01.07.2025 відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання на 24.09.2025. У судове засідання 24.09.2025 сторони не з`явились, повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомили, клопотання та заяви не подавали. Розгляд справи відкладено на 22.12.2025 у зв`язку з неявкою сторін у справі. У судове засідання 22.12.2025 сторони не з`явились, повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомили, клопотання та заяви не подавали. Розгляд справи відкладено на 06.02.2026 у зв`язку з неявкою сторін у справі. У судове засідання 06.02.2026 сторони не з`явились, повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомили, клопотання та заяви не подавали. Відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 (провадження № 61-22682св19) зазначив про те, що у разі, коли наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Оскільки судом вжито всіх заходів для забезпечення належного сповіщення відповідача про судовий розгляд, однак відповідач до суду не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, з метою недопущення затягування строків розгляду справи та зважаючи на її малозначність, суд дійшов висновку про необхідність розглядати справу по суті за відсутності сторін, повідомлених про дату, час і місце розгляду справи судом належним чином. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. На підставі ч. 1 ст. 244 ЦПК України суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 18.02.2026. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, надавши оцінку доказам, наявним у справі, суд дійшов наступних висновків. Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно з ч. ч. 1, 4 статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч.1 ст. 527 ЦК України). Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання (ст. 901 ЦК України). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VIII (введений в дію 01.05.2019) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України № 2189-VIII індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України № 2189-VIII). Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України № 2189-VIII надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Відповідно до абз. 19 ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» (далі - Закон № 2633-IV) споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Згідно з положеннями ст. 19 Закону України № 2633-IV споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати регулюються Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830. Надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статті 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги (п. 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830, в редакції чинній станом на початок виникнення заборгованості). У постанові Верховного Суду від 09.02.2022 (справа № 953/24063/19 провадження № 61-5095 св 21) зазначено, що положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Суд встановив, що Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» забезпечує надання послуг із постачання тепловою енергією квартиру за адресою: [ADDRESS] . З наявного у матеріалах справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , 13.06.2008 набула право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування квартири від 14.04.2008, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пишечева Г.Л., зареєстровано в реєстрі за № 1563. Кабінет Міністрів України постановою від 21 серпня 2019 р. № 830 постановив затвердити типовий договір з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії, предметом якого є зобов`язання із надання споживачу послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення/на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, та зобов`язання споживача своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Текст типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 04.10.2021 розміщено на офіційному сайті Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» www.teplo.od.ua. Відповідно до п. 1 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 04.10.2021, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022) цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на сайті Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» https://www.teplo.od.ua/ (п. 2 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 04.10.2021). Згідно з п. 4 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 04.10.2021 фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] акцептувала умови Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 04.10.2021, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022) шляхом часткової оплати за надані послуги. З реєстру нарахувань та оплат за абонентом за особовим рахунком № [NUMBER] вбачається, що за відповідачем [PERSON] станом на 01.04.2025 обліковується заборгованість у розмірі 11862,25 гривень. До матеріалів справи долучено копію листа-претензії від 28.04.2025 № 13.02-04-1076 про сплату заборгованості за надані комунальні послуги з постачання теплової енергії, що утворилась станом на 01.04.2025, з доказами направлення претензії відповідачу, однак у матеріалах справи відсутні докази погашення заборгованості відповідачем у зазначеному розмірі. Відповідно до постанови Верховного Суду від 06.12.2023 (справа № 212/10834/21 провадження № 61-5039св23) споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з відповідачем не позбавляє позивача за первісним позовом обов`язку оплачувати надані йому послуги. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18). Відповідач не скористався правом подати до суду відзив на позовну заяву та надати суду контррозрахунок заборгованості. Таким чином, суд вважає доведеною обставину існування у відповідача перед позивачем заборгованості за надану теплову енергію у розмірі 11862,25 гривень, отже, позовні вимоги Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До матеріалів справи долучено копію платіжної інструкції № 447 від 10.03.2025 про сплату позивачем суми судового збору у розмірі 3028,00 гривень. При відкритті провадження у справі суд встановив факт надходження та зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Оскільки позовні вимоги про стягнення заборгованості за теплову енергію підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачену суму судового збору у розмірі 3028,00 гривень. Враховуючи відключення електропостачання у приміщенні Примосрького районного суду м. Одеси, повний текст рішення складений 11.03.2026.

Outcome: approved