Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

заявник звернулась до Залізничного районного суду м. Львова із заявою, в якій просить встановити факт, що договір купівлі-продажу квартири від 23.04.2002 року серії АЕР № 556657, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Забродською О. С. на прізвище [PERSON] ім`я [PERSON] по батькові [PERSON] та реєстраційне посвідчення серії [NUMBER] , видане Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки на прізвище [PERSON] ім`я [PERSON] по батькові [PERSON] належить [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви покликається на те, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 23.04.2002 року серії АЕР № 556657 вона « [PERSON] » купила квартиру [ADDRESS] . Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Забродською О. С. 10.05.2002 року Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки їй було видано реєстраційне посвідчення серії [NUMBER] , у якому зазначено, що «Львівське обласне бюро технічної інвентаризації посвідчує, що квартира [ADDRESS] , складається з чотирьох кімнат, житловою площею 63,8 кв.м. по [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] ». В договорі купівлі-продажу квартири від 23.04.2002 року та реєстраційному посвідченні, виданому 10.05.2002 року ЛОДКБ ТІ та ЕО на її ім`я зазначено « [PERSON] », що не відповідає її імені « [PERSON] », яке значиться у свідоцтві про її народження, паспорті та довідці про присвоєння ідентифікаційного номеру. Дані розбіжності в зазначені її імені як « [PERSON] » свого часу вона не помітила. Вона звернулась до Залізничного центру надання адміністративних послуг щодо внесесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належної їй на праві власності квартири, однак їй було відмовлено у такій реєстрації у зв`язку із наявністю розбіжностей у свідоцтві про народження та паспорті, в яких її ім`я зазначено як « [PERSON] », а в договорі купівлі продажу квартири від 23.04.2002 року та реєстраційному посвідчені ЛОДКБ ТІ та ЕО від 10.05.2002 року її ім`я зазначено, як « [PERSON] », що не відповідає дійсності. У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала покликаючись на мотиви такої, просила задовольнити. Представник заінтересованої особи Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради зазначила, що покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст. 12 ЦПК України). Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положеннями ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України зазначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як вбачається з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» було роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст.273 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені та по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Як роз`яснив Пленуму Верховного Суду України в п. 12 постанови № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] народилась [INFO] у м. Дрогобич, Львівської області про що 07.05.1965 року зроблено відповідний запис № 357 (а.с. 5). Паспорт громадянина України видано Залізничним РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Згідно довідки про присвоєння ідентифікаційного номера від 06.12.1996 року [PERSON] одержала ідентифікаційний номер [NUMBER] (а.с. 7). 23.04.2002 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (продавці) та [PERSON] (покупець) уклали договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Забродською О. С. та зареєстровано у реєстрі за № 587 (а.с. 9). Як вбачається із реєстраційного посвідчення, виданого Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки від 10.05.2002 року, квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на праві особистої власності на підставі договору купівлі продажу квартири посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Забродською О. С. 23.04.2002 року за реєстром № 587 та записано в реєстрову книгу № 73 за реєстровим № 55727 (а.с. 8). 19.08.2025 року рішенням про відмову в проведені реєстраційних дій № 80430082 державним реєстратором прав на нерухоме майно Управління держаної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Львівської області відмовлено у проведенні реєстраційних дій, оскільки наявні розбіжності щодо ПІБ власника, а саме у імені, в поданих заявником документах у договорі купівлі-продажу квартири від 23.04.2002 року, реєстраційному посвідчені і документі отриманому від Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» вказано ім`я « [PERSON] », у поданій заяві про державну реєстрацію прав у заявника вказано ім`я « [PERSON] » (а.с. 29). Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, а тому слід встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , правовстановлюючих документів, а саме договору купівлі-продажу квартири від 23.04.2002 року серії АЕР № 556657, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Забродською О. С. та реєстраційного посвідчення серії КММ № 074613, виданого Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки.

Outcome: approved