Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору №б/н від 14.07.2021, шляхом підписання анкети-заяви, позичальник [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 15000 грн., який у подальшому було збільшено до 26000 грн. зі строком кредитування на 240 місяців з правом автоматичного продовження, з фіксованою пільговою відсотковою ставкою до 62 днів у розмірі 0,000001% річних та фіксованою базовою відсотковою ставкою у розмірі 3,4% на місяць (40,8% річних). Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 06.10.2025 складає 27375,93 грн. та складається з: 21664,92 грн. - заборгованість за кредитом, 5711,01 грн. - заборгованість за відсотками. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 08.10.2025 вказана позовна заява передана на розгляд до Оболонського районного суду м. Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2025 визначено головуючого суддю - Дибу О.В. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02.12.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу 28.11.2025 позивачем направлялась позовна заява з додатками на зареєстроване місце проживання відповідача, 04.12.2025 судом направлялась ухвала про відкриття провадження по справі, однак, кореспонденція повернулась на адресу суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Станом на 23.02.2026 відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило, як і не надходило інших заяв щодо предмету спору. За наявності відомостей про направлення відповідачу позовних матеріалів та відсутності відзиву на позовну заяву та заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами без (повідомлення) виклику учасників. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов`язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи убачається, 14.07.2021 між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 15000 грн., який у подальшому було збільшено до 26000 грн. зі строком кредитування на 240 місяців з правом автоматичного продовження, з фіксованою пільговою відсотковою ставкою до 62 днів у розмірі 0,000001% річних та фіксованою базовою відсотковою ставкою у розмірі 3,4% на місяць (40,8% річних). Паспортом споживчого кредиту обумовлено, що максимальна сума кредитного ліміту становить до 200 000 грн., шляхом кредитування рахунку на споживчі потреби, у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку кредитодавця, на підставі Договору про споживчий кредит. Загальні витрати за кредитом становлять 54571,06 грн., а орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом - 76571,06 грн. з реальною річною процентною ставкою у розмірі 49,34% річних. Відповідно до п. 2.1.1.2.3. Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» (далі - умови) підписання цього договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Пунктами 2.1.1.5.5. - 2.1.1.5.6. умов клієнт зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрату платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. Судом встановлено, що кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані АТ «Акцент-Банк» відповідачеві [PERSON] , які він використав у повному обсязі. Однак, [PERSON] систематично не виконує взяті на себе за кредитним договором зобов`язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, відсотків за його користування, допустив заборгованість зі сплати кредиту яка станом на 06.10.2025 складає 27375,93 грн. та складається з: 21664,92 грн. - заборгованість за кредитом, 5711,01 грн. - заборгованість за відсотками. Згідно зі ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Частиною 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. Пунктом 2.1.1.4.2 Умов банку надано право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за кредитним договором. Судом встановлено, що позичальник [PERSON] прострочив сплату частини кредиту, процентів за користування ним, що надає право кредитодавцю вимагати у позичальника дострокового повернення кредиту, процентів за користування ним та інших платежів. Позивач реалізував своє право на дострокове стягнення усієї заборгованості за кредитним договором №б/н від 14.07.2021 шляхом звернення до суду з позовом до позичальника, що відповідає нормі ст. 1050 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи. Отже, зважаючи на наведене вище, суд вважає, що позов є законним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved