Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

Позивач ТОВ «Коллект Центр» звернувся із позовом до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська до [PERSON] , про стягнення заборгованості. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2024 року матеріали позовної заяви були направленні за підсудністю до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області. 07 березня 2025 року матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] , про стягнення заборгованості надійшли до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 08.11.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №103106976, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 12500,00 грн., строком на 15 днів, відсоткова ставка 1637,467,00% річних. 10.02.2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №10-02/2022-50, відповідно умов якого ТОВ «Мілоан» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Договір про надання кредиту №103106976 від 08.11.2021 р., що укладений між ТОВ «Мілоан» та позичальником, яким є [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за Договір про надання споживчого кредиту №103106976 від 08.11.2021 р., що укладений між ТОВ «Мілоан» та позичальником, яким є [PERSON] . Заборгованість відповідача становить 64875,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 12 500,00 грн., відсотками - 50000,00 грн., заборгованість за комісіями 2375,00 грн. Вказану заборгованість, а також понесені судові витрати та витрати на правову допомогу позивач просив стягнути з відповідача на свою користь. Заочним рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2025 року по справі №932/7283/24 було ухвалено: «… Позовні вимоги позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту - задовольнити частково. Стягнути з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (код ЄДРПОУ 44276926) заборгованість за кредитним договором №103106976 від 08.11.2021 року у розмірі 64875,00 грн. Стягнути з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (код ЄДРПОУ 44276926) суму судових витрат, що складаються з судового збору в розмірі 3 028,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн., що загалом складає 8 028,00 грн. …». У вересні 2025 року до суду надійшла заява [PERSON] , про перегляд заочного рішення по цивільній справі №932/7283/24 від 01 липня 2025 року. Ухвалою суду від 01 грудня 2025 року заочне рішення суду скасовано та призначено справу до розгляду. Відповідачка [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги заперечує з огляду на наступне. Вважає, що позовні вимоги мають необґрунтовані розрахунки нарахування відсотків за кредитом та комісійних стягнень. Також, не погоджується із сумою витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином. Надала заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 08.11.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №103106976, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 12500,00 грн., строком на 15 днів, відсоткова ставка 1637,467,00% річних. 10.02.2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №10-02/2022-50, відповідно умов якого ТОВ «Мілоан» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Договір про надання кредиту №103106976 від 08.11.2021 р., що укладений між ТОВ «Мілоан» та позичальником, яким є [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за Договір про надання споживчого кредиту №103106976 від 08.11.2021 р., що укладений між ТОВ «Мілоан» та позичальником, яким є [PERSON] . Заборгованість відповідача становить 64875,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 12 500,00 грн., відсотками - 50000,00 грн., заборгованість за комісіями 2375,00 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Проте, суд не може погодитись із розміром нарахованих відсотків, з огляду на наступне. Велика Палата Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 зробила правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічні правові висновки підтверджені постановами у справах №296/10217/15-ц від 07.07.2020р., №912/1120/16 від 04.02.2020р., №910/18943/20 від 27.07.2021р. та іншими, де розмежовані поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» та вказано, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Отже, враховуючи вищенаведені правові висновки Верховного Суду стосовно правильного застосування положень ст.ст.625, 1048 ЦК України, позивач вправі був нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку кредиту, тобто з 08.11.2021 по 23.11.2021 (15 днів). Починаючи з 24.11.2021 позивач не вправі був нараховувати договірні відсотки, а надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення ст.625 ЦК України. З огляду на вищевикладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути відсотки, нараховані за період з 08.11.2021 по 23.11.2021, які суд розраховує таким чином, беручи до уваги розмір процентної ставки 2% на день: 12500 гривень х 15 днів х 2 % : 100 = 3750,00 грн. Щодо стягнення заборгованості за комісією 2375,00 грн., то слід вказати, що відповідно до пункту 1.5.1 Договору про споживчий кредит №103106976 від 08.11.2021 року сторони домовились, що комісія за надання кредиту становить 2375,00 грн., яка нараховується за ставкою 19% від суми кредиту одноразово. Із цією умовою погодилась відповідачка. Тобто за кредитним договором №103106976 від 08.11.2021 року стягненню підлягає заборгованість у розмірі 18625,00 грн. з яких: 12500,00 грн. - заборгованість за основним боргом, 3750,00 грн. - заборгованість за відсотками та 2375,00 грн. - заборгованість за комісією. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Приписами ч.1 ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що позичальник - відповідач скористався кредитними ресурсами та свої зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконував, а отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з правничою допомогою, позивачем додано: копію договору про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024 року, копію прайс-листа, копію платіжної інструкції, заявку на надання юридичної допомоги №467 від 30.07.2024 року, копію акту №1 про надання юридичної допомоги від 06.08.2024 року. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Статтею 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до правової позиції викладеної у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню з відповідача у розмірі 5 000,00 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,00 грн. та понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Outcome: partial