Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

У вересні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі - ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 07.06.2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - ТОВ «Мілоан») та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 4761005, за умовами якого кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на погоджений умовами договору строк надати позичальнику грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у визначену дату платежу та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Відповідач здійснила дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердила, що вона ознайомилася з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість. 16.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») укладено договір факторингу № 16/12-2021-43, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі за договором № 4761005. 10.01.2023 року було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимог за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4761005. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Коллект Центр» за договором про споживчий кредит № 4761005 у розмірі 54 228,81 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) у розмірі 9 215,00 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги в розмірі 44 313,81 грн; заборгованість за комісією в розмірі 700,00 грн. Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором про споживчий кредит № 4761005 від 07.06.2021 року в розмірі 54 228,81 грн та судові витрати. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 25.09.2025 року позовну заяву ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано на розгляд за підсудністю до Лисянського районного суду Черкаської області. Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 21.10.2025 року цивільну справу за позовом ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором направлено за підсудністю до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області. Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18.11.2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи позивач повідомлений у встановленому законом порядку. У прохальній частині позовної заяви позивач просить розглядати справу за відсутності його представника та у випадку неявки відповідача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце судових засідань повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи в її відсутності до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не подано. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, суд розглядає справу в її відсутності та згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. У частині другій статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, встановив такі обставини. 07.06.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 4761005, відповідно до умов якого сума кредиту становить 10 000,00 грн, кредит надається загальним строком на 30 днів з 07.06.2021 року (а.с.8). Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом у визначену дату платежу 07.07.2021 року. Комісія за надання кредиту 700,00 грн, яка нараховується за ставкою 7,00 % від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом 2 640,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,88 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункт 1 кредитного договору). Відповідно до пункту 6 договору цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи іншим засобом. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцент) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Згідно з додатками № 1 та № 2 до договору про споживчий кредит № 4761005 від 07.06.2021 року банком було ознайомлено відповідача з графіком платежів за договором про споживчий кредит та паспортом споживчого кредиту № 4761005 (а.с.10-11). 16.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 16/12-2021-43, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі за договором № 4761005 (а.с.35). Відповідно до акта приймання-передавання реєстру боржників за договором факторингу № 16/12-2021-43 від 16.12.2021 року клієнт ТОВ «Мілоан» передав, а фактор ТОВ «Вердикт Капітал» прийняв реєстр боржників кількістю 1 880, після чого, з урахуванням умов договору факторингу № 16/12-2021-43 від 16.12.2021 року від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с.41). Згідно з витягом з реєстру боржників 16.12.2021 року до договору факторингу № 16/12-2021-43 від 16.12.2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 4761005 в розмірі 21 976,31 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) у розмірі 9 215,00 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги в розмірі 12 061,31 грн; заборгованість за комісією в розмірі 700,00 грн (а.с.43-46). 10.01.2023 року було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимог за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4761005 (а.с.21). Відповідно до акта прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 10-01/2023 від 10.01.2023 року клієнт ТОВ «Вердикт Капітал» передав, а фактор ТОВ «Коллект Центр» прийняв реєстр боржників кількістю 207 307, після чого, з урахуванням умов договору факторингу № 10-01/2023 від 10.01.2023 року від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с.29). Згідно з витягом з реєстру боржників від 10.01.2023 року до договору факторингу № 10-01/2023 від 10.01.2023 року ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 4761005 в розмірі 54 228,81 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) у розмірі 9 215,00 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги в розмірі 44 313,81 грн; заборгованість за комісією в розмірі 700,00 грн (а.с.31-34). При вирішенні спору суд застосовує такі норми законодавства. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Матеріали справи свідчать про те, що договір про споживчий кредит № 4761005 від 07.06.2021 року укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електрону комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електрону комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електрону комерцію»). Статтею 12 указаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договір про споживчий кредит № 4761005 від 07.06.2021 року підписано електронним підписом позичальника відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора V92742 (зазначений у довідці про ідентифікацію) (а.с.15). Таким чином, суд приходить до висновку про наявність волі відповідача на укладення договору про споживчий кредит на відповідних умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Як вбачається з досліджених доказів, ТОВ «Мілоан» виконані умови кредитного договору, грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн перераховані [PERSON] згідно з квитанцією № 1669632074 від 07.06.2021 року (а.с.16). Відповідачем умови кредитного договору належним чином не виконані, в передбачені договором строки грошові кошти не повернуто. Можливість заміни кредитора в зобов`язанні передбачена в статті 512 ЦК України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог цивільного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. При цьому відступлення права вимоги призводить до заміни сторони за кредитним договором (кредитора) та не змінює умови укладеного кредитного договору. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України). Факт сингулярного правонаступництва, тобто за яким до ТОВ «Вердикт Капітал», а потім до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право кредитора за договором про споживчий кредит № 4761005 від 07.06.2021 року підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами. Позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження виконання ним вимог статті 516 ЦК України. Разом з цим, тлумачення статті 516 та частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, де зазначено, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним», а також Верховним Судом у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 522/22802/17, які суд враховує відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до положень статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом установлено, оскільки не спростовано сторонами, що відповідач, після заміни кредитора, не вчиняла дій щодо погашення заборгованості за договором про споживчий кредит № 4761005 від 07.06.2021 року. Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Мілоан» за договором про споживчий кредит № 4761005 від 07.06.2021 року за період з 07.06.2021 року до 15.09.2021 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 21 976,31 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) у розмірі 9 215,00 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги в розмірі 12 061,31 грн; заборгованість за комісією в розмірі 700,00 грн (а.с.17). Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Коллект Центр» за договором про споживчий кредит № 4761005 від 07.06.2021 року станом на 10.01.2023 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 54 228,81 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) у розмірі 9 215,00 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги в розмірі 44 313,81 грн; заборгованість за комісією в розмірі 700,00 грн (а.с.20). Таким чином, всупереч умов кредитного договору відповідач свого зобов`язання щодо повернення грошових коштів не виконала. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено в частині другій статті 77 ЦПК України. У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, п`ята статті 263 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи та враховуючи те, що на день ухвалення судом рішення, доказів оплати відповідачем на рахунок первісного кредитора чи позивача заборгованості за договором про споживчий кредит у розмірі 54 228,81 грн суду не надано, відповідач не скористалася своїм правом надати суду у встановленому законом порядку відзив на позовну заяву із викладом своїх заперечень щодо стягнення заборгованості, у зв`язку з чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням таких процесуальних дій, суд на підставі наявних у справі доказів дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 0557080176 від 19.09.2025 року (а.с.7). Ураховуючи зазначене, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000,00 грн. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою - третьоюстатті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» також застосовує практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). На підтвердження надання юридичних послуг позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги від 01.07.2024 року № 01-07/2024, укладеного між ТОВ «Коллект Центр» і Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (а.с.54); копію заявки на надання юридичної допомоги № 975 від 01.08.2025 року (а.с.55); копію прайс листа Адвокатського об`єднання «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (а.с.56), копію витягу з акта № 13 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025 року (а.с.58). Аналіз змісту наданих стороною позивача доказів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу свідчить, що відповідні витрати складаються з оплати послуг адвоката за вчинення наступних процесуальних дій: надання усної консультації з вивчення документів 4 000,00 грн, кількість витраченого часу 2 год. (вартість 1 год. 2 000,00 грн); складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 12 000,00 грн, кількість витраченого часу 4 год. (вартість 1 год. 3 000,00 грн). Виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, результатом розгляду справи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в повному розмірі - 16 000,00 грн. На підставі статей 525, 526, 536, 626-629, 1054, 1056-1 ЦК України та

Outcome: approved