Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, посилаючись на те, що між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем 18.01.2024 було укладено кредитний договір №26927-01/2024, відповідно до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» надав відповідачу кредит в сумі 10000 грн на строк 120 днів, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки. 20.06.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №20062024, у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заплату належні йому права вимоги за вказаним кредитним договором, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, в т.ч. за вказаним кредитним договором до відповідача. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань по вказаних кредитних договорах у відповідача перед позивачем виник борг по ним в сумі 31250 грн. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики №26927-01/2024 в розмірі 31250 грн. Тому просить суд стягнути з відповідача на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за договором позики №26927-01/2024 в розмірі сумі 31250 грн, з яких: 10000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21250 грн - сума заборгованості за процентами. Представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. У відповіді на відзив зазнає, що норми ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023, зокрема на ч. 5 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування», що встановлює «Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %» не порушувались щодо Кредитних договорів та Договорів позики укладених Відповідачем, оскільки даний закон вступив в силу 24.12.2023. В той же час Розділом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування», зокрема п.17, встановлено тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже згідно матеріалів справи не вбачається порушення Первісними кредиторами вимог вищевказаного закону при встановленні денної процентної ставки за Договорами, зокрема у договорі №26927-01/2024, який укладено 18.01.2024. Представник відповідачки - адвокат Кондратенко С.Ю. позовні вимоги визнала частково, а саме зазначила, що заборгованість [PERSON] перед відповідачем становить 13250 грн. Мотивує свої вимоги тим, що відповідачкою не заперечується факт укладання кредитного договору №26927\-01/2024 від 18.01.2024р. з ТОВ «Аванс кредит», право грошової вимоги за яким за договором факторингу набув позивач, в електронному вигляді та отримання кредиту у розмірі 10000грн. строком на 120днів шляхом переказу на її платіжну картку. Позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором, зазначену у реєстрі боржників, що є Додатком №1 до Договору факторингу від 20.06.2024р., в розмірі 31250 грн., з яких: 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 21250 грн. - сума заборгованість за відсоткам. Стягнення відсотків позивач мотивує п.1.4.1 договору про надання фінансового кредиту від 18.01.2024р., відповідно до якого процентна ставка становить 2,5% в день та застосовується у межах строку кредитування, а також паспортом споживчого кредиту та графіком платежів. У графіку платежів та паспорті споживчого кредитування зазначено, що загальний розмір процентів становить 30000грн. (10000грн. х 2,5% х 120днів). Як зазначено у п.1.4.1 кредитного договору процентна ставка за користування кредитом становить 2,5% в день. Проте, на день укладення цього кредитного договору, а саме станом на 18.01.2024р. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-1Х, прийнятим 22.11.2023р. (набрав чинності 24.12.2023р.) статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» було доповнено частиною 5 , відповідно до якої: «Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %». Отже, на день укладення кредитного договору на законодавчому рівні було обмежено розмір максимальної денної процентної ставки, що не може перевищувати 1%. У зв`язку з цим розмір денної процентної ставки 2,5%, зазначений у п.1.4.1 кредитного договору, не відповідає вимогам закону, що обмежив цей розмір до 1%. Таким чином, відповідачка визнає розмір заборгованості по не сплаченим процентам за кредитним договором за період з 18.01.2024р. по 16.05.2024р., виходячи з денної процентної ставки за користування кредитом, встановленої ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» (станом на день укладання кредитного договору) в 1%. Це становить: 10000грн. х 1% х 120днів = 1200 грн. З урахуванням того, що нею фактично сплачено відсотки у розмірі 8750 грн. (30000грн. 21250грн.), то заборгованість за відсотками становить 3250грн. (12000грн. 8750грн.), і в цій частині позов визнається. Таким чином, стягненню підлягає заборгованість за основною сумою боргу 10000 грн., за відсотками 3250грн., а всього 13250грн. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем 18.01.2024 було укладено кредитний договір №26927-01/2024, відповідно до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» надав відповідачу кредит в сумі 10000 грн на строк 120 днів, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки. Дата погашення кредиту 16.05.2024. За користування кредитом товариством нараховується проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована, денна процентна ставка складає 2,5%. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 5168-74хх-ххх-4443 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Договір підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора (W6630). Кредитні кошти у розмірі 10000,00 грн. перераховані на рахунок [PERSON] маска картки № [NUMBER] , що підтверджується даними платіжного сервісу iPay.uа та визнається сторонами. [PERSON] , отримавши кредит, своїх зобов`язань не виконала у зв`язку із чим утворилась заборгованість в загальному розмірі 31250 грн., в тому числі 10000,00 грн. основного боргу, 21250,00 грн. заборгованості за відсотками. 20.06.2024 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Аванс Кредит» укладено договір факторингу № 20062024, відповідно до якого позивач отримав право грошової вимоги до відповідача. Згідно з копією реєстру боржників від 20.06.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 31250 грн., в тому числі 10000,00 грн. заборгованості по кредиту; 21250,00 грн. сума заборгованості за процентами. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з ч. 3, 4, 6, 8, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як встановлено судом, відповідачем було укладено кредитний договір в електронній формі. Відповідні відомості зазначені безпосередньо у кредитному договорі, а саме відомості щодо ідентифікації клієнта та інформацію про одноразовий ідентифікатор. Грошові кошти на виконання умов такого договору були перераховані відповідачу, що підтверджується дослідженими судом доказами. Щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, суд зазначає наступне. Щодо стягненя відсотків. Позивач мотивує п.1.4.1 договору про надання фінансового кредиту від 18.01.2024р., відповідно до якого процентна ставка становить 2,5% в день та застосовується у межах строку кредитування, а також паспортом споживчого кредиту та графіком платежів. У графіку платежів та паспорті споживчого кредитування зазначено, що загальний розмір процентів становить 30000грн. (10000грн. х 2,5% х 120днів). Як зазначено у п.1.4.1 кредитного договору процентна ставка за користування кредитом становить 2,5% в день. Проте, на день укладення цього кредитного договору, а саме станом на 18.01.2024р. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-1Х, прийнятим 22.11.2023р. (набрав чинності 24.12.2023р.) статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» було доповнено частиною 5 , відповідно до якої: «Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %». Отже, на день укладення кредитного договору на законодавчому рівні було обмежено розмір максимальної денної процентної ставки, що не може перевищувати 1%. Відповідно до ст.5 ЦК України: Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. У зв`язку з цим розмір денної процентної ставки 2,5%, зазначений у п.1.4.1 кредитного договору, не відповідає вимогам закону, що обмежив цей розмір до 1%. Таким чином, суд вважає за необхідне зменшити розмір нарахаваної заборгованості по несплаченим процентам за кредитним договором за період з 18.01.2024р. по 16.05.2024р., виходячи з денної процентної ставки за користування кредитом, встановленої ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» (станом на день укладання кредитного договору) в 1%. Це становить: 10000грн. х 1% х 120днів = 12000грн. З урахуванням того, що відповідачкою фактично сплачено відсотки у розмірі 8750грн. (30000 грн. 21250грн.), то заборгованість за відсотками становить 3250грн. (12000грн. 8750грн.), За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягають частковому задоволенню, а з [PERSON] слід стягнути заборгованість в загальному розмірі 13250 (тринадцять тисяч двісті п`ятдесят) грн. з яких: 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3250 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» пілягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до розміру позовних вимог в сумі 1283,87 грн.

Outcome: partial