Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.02.2024 року між ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1405739123761, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит на картковий рахунок у розмірі 5000,00 грн. 18.10.2024 року згідно умов договору факторингу №22072024 ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» відступлено право вимоги за кредитним договором № 18102024 від 18.10.2024 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача. Згідно договору факторингу сума боргу перед ТОВ «Діджи Фінанс» становить 19700,00 грн., із яких: за тілом кредиту заборгованість становить 5000,00 грн.; заборгованість за відсотками становить 14700,00 грн.; заборгованість за комісією становить 0,00 грн.; заборгованість за пенею становить 0,00 грн. Всупереч умов кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач в повному обсязі не виконав свого зобов`язання, та після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача, останній не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором, для погашення заборгованості ні на рахунок позивача, ні на рахунок попереднього кредитора, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. Тому позивач просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 19700,00 грн., понесені судові витрати, а також витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді Калинівського районного суду від 20.01.2026 року відкрито провадження в даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно роз`яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. На адресу суду 05.02.2026 надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач не заперечує факту отримання кредитних коштів у розмірі 5000,00 грн., однак заперечує проти стягнення 14700,00 грн. відсотків. Окрім того, заперечив у частині вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки вважає їх завищеними. 06.02.2026 позивач надав суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що долучений до позовної заяви розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором, підготовлений кредитодавцем ТОВ «ФК «Віва Капітал», повністю відповідає умовам кредитного договору, підписаного [PERSON] , чітко та послідовно відображає порядок і розмір нарахування заборгованості з моменту надання кредиту до моменту звернення позивача до суду з даним позовом та не суперечить нормам матеріального права. Жодних платежів за кредитним договором відповідач не здійснював, тому позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість по кредиту в повному обсязі. 06.02.2026 відповідач надав до суду заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якого просить провести перевірку правильності нарахування процентів за кредитним договором та обгрунтованість витрат на правничу допомогу позивача. 09.02.2026 відповідач надав до суду клопотання, відповідно до якого просить перевірити розумність та співмірність витрат на правничу допомогу та відмовити у стягненні або істотно зменшити зазначені витрати. Частиною 1 статті 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч. 5 ст. 279 ЦПК України). Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі. Сторони у справі не подавали клопотань про розгляд зазначеної справи з повідомленням сторін, а суд не вбачав підстав для розгляду справи з повідомленням сторін з власної ініціативи. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Виходячи з наведеного, суд вважає, що розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін слід здійснювати у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, в силу вимог ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що розгляд зазначеної справи здійснюється у порядку письмового провадження у спрощеному провадженні без повідомлення сторін, тобто за їх відсутності, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 26.02.2024 року між ТОВ «Віва Капітал» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1405739123761, відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти на наступних умовах: загальна сума кредиту 5000 грн.; строком на 120 днів; дата повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитом 25.06.2024 року. Дисконтна процентна ставка становить 2,25% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується в межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього договору, але не більше перших 20 днів користування кредитом, тобто з 1 по 20 день включно. Базова процентна ставка складає 2,45% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується в межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього договору, після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом, по день повернення кредиту. Грошові кошти у сумі 5000,00 грн. були зараховані 26.02.2024 року на картковий рахунок [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою № 21155-1370950947-23122025 від 23.12.2025 року. Крім того, судом встановлено, що 18.10.2024 року між ТОВ «Віва Капітал» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 18102024, відповідно до умов якого ТОВ «Віва Капітал» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за кредитним договором № 1405739123761 від 26.02.2024 року, укладеним між ТОВ «Віва Капітал» та [PERSON] . З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1405739123761 від 26.02.2024 року вбачається, що заборгованість [PERSON] становить 19700,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 14700,00 грн. - заборгованість за відсотками. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне. Статтями 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Разом з тим, згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18) від 28.03.2018 року. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року. При цьому, Закон України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг`набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування`передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Національний банк України у листі від 20 лютого 2024 року «Щодо дотримання законодавства у сфері споживчого кредитування» надав роз`яснення щодо застосування Закону України №3498-ІХ, а також п. 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» з метою недопущення порушення прав споживачів. Так, у пункті 2 вказаного листа щодо максимального розміру денної процентної ставки Національним банком України роз`яснено, що «відповідно до пункту 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування`тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України № 3498-ІХ, тобто до 20 серпня 2024 року включно, встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 % (до 22 квітня 2024 року включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23 квітня до 20 серпня 2024 року включно). На підставі частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом України № 3498-ІХ, тобто з 21 серпня 2024 року, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини 4 статті 8 Закону «Про споживче кредитування», не може перевищувати 1%. З огляду на те, що відсоткова ставка встановлена законом, який регулює спірні правовідносини між сторонами, не може бути збільшена умовами договору, суд вбачає за необхідне навести власний розрахунок відсоткової ставки, враховуючи умови договору та норми законодавства, які діяли на час виникнення правовідносин. Так, з 24 грудня 2023 року дата набрання чинності Законом України № 3498-ІХ перші 120 днів закінчуються 22 квітня 2024 року, тому за цей період, враховуючи умови договору, процентна ставка становить з 26.02.2024 року по 16.03.2024 року - 2,25 % в день, а з 17.03.2024 року по 22.04.2024 року 2,45% в день. З 23 квітня по 25 червня 2024 року відсоткова ставка становитиме 1,5 % в день. Відтак, з 26.02.2024 року по 16.03.2024 року розмір заборгованості становитиме 2250,00 грн (5000*2,25%*20 днів), з 17.03.2024 року по 22.04.2025 року 4532,50 грн (5000*2,45%*37 днів), з 23.04.2024 року по 25.06.2024 року 4725,00 грн., а загальна сума заборгованості з процентами за Кредитним договором № 1405739123761 від 26.02.2024 року становить 11507,50 грн. Враховуючи викладене, позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» підлягають частковому задоволенню у розмірі 16507,50 грн. Щодо розподілу судових витрат, то згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач за подачу позову сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Таким чином, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2029,83 грн (16507,5*2422,4/19700) Представник ТОВ «Діджи Фінанс» заявив про відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, в розмірі 6 000,00 грн. На підтвердження цих витрат надано: договір про надання правової допомоги №42649746 від 01.01.2025, укладений між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатом Лівак І.М.; додаткову угоду № 1405739123761 від 17.11.2025 рокудо договору № 42649746 про надання правової допомоги від 01.01.2025; акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 17.11.2025 року; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Лівак І.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги від 17.11.2025 року; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно якої заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Враховуючи категорію та складність справи, яка відноситься до малозначних, а також те, що розмір витрат є не співмірним відповідно до вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд вважає, що заявлена сума витрат в розмірі 6000,00 грн за надані адвокатом послуги, які фактично зводяться до підготовки позовної заяви, є завищеними та не відповідають критерію розумності. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе вимогу щодо стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково у розмірі 3000 грн, що з огляду на характер та обсяг виконаної адвокатом роботи, співмірність витрат зі складністю справи та виконаною роботою, часом, який необхідний для виконання такої роботи адвокатом, буде відповідати засадам цивільного законодавства щодо розумності та справедливості. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява № 4909/04).

Outcome: partial