Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

У липні 2025 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сімейне життя між нею та [PERSON] не склалося через відсутність з плином часу взаємопорозуміння між ними, в зв`язку з різними поглядами на сімейні відносини та сімейні обов`язки. З вини обох сторін спільне життя і збереження сім`ї стали неможливим. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Мають дітей: сина [PERSON] та дочку [PERSON] . Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 28.07.2025 року вказана цивільна справа прийнята до розгляду та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні. Позивачка до судового засідання не з`явилась, представник подав заяву, в якій просила розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, щодо позовних вимог не заперечував Наданий судом строк на примирення позитивного результату не дав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши й дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. 07 жовтня 2004 року між позивачкою та відповідачем зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 73 Виконкомом Української міської ради Обухівського районного Київської області. Від даного шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Позивач наполягає на розірванні шлюбу із відповідачкою, оскільки примирення подружжя є неможливим, а подальше перебування у шлюбі суперечить його інтересам. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею п`ятою Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частиною першою статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених положень свідчить про те, що як при укладенні шлюбу так і при його розірванні передбачається реалізація волі жінки та чоловіка без будь-якої дискримінації та примушування та/або утримання у шлюбних відносинах. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивачки про розлучення є виваженим та свідомим, причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу, підлягають задоволенню. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved