Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

29.12.2025 до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №1554-5705 від 19.05.2025 в розмірі 48641,00 грн. та понесені судові витрати в сумі 2422,40 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 19.05.2025 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою Веб-сайту (creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1554-5705. У відповідності до норм ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» Договір про відкриття кредитної лінії №1554-5705 був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ "Про електронну комерцію". Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Укр Кредит Фінанс» взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 13500,00 грн.; строк кредитування 365 днів; базовий період 21 день; знижена відсоткова ставка 1,00% в день; стандартна відсоткова ставка 1,00% в день (застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору) та 0,74 % (застосовується з 181 календарного дня з дати укладення договору і до закінчення строку дії договору). Крім цього, 10.06.2025 між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду №1 до Договору про відкриття кредитної лінії №1554-5705, згідно якої позивач надав відповідачу у кредит додаткові кошти в сумі 3400,00 грн. ТОВ «Укр Кредит Фінанс» свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок, вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс», відповідно до умов укладеного Кредитного договору. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед ТОВ «Укр Кредит Фінанс», відповідач здійснила часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1554-5705 від 19.05.2025, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за кредитним договором. В подальшому, відповідач всупереч умовам кредитного договору, порушила умови кредитного договору і не повернула в повному обсязі кредит ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а також не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед позивачем. У результаті цього, станом на 22.10.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором №1554-5705 від 19.05.2025 становить : 48641,00 гривень, а саме: - прострочена заборгованість за кредитом 16900,00 гривень, - прострочена заборгованість за нарахованими процентами 22781,00 гривень, заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦКУ 8450,00 грн., заборгованість по комісії 510,00 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №1554-5705 від 19.05.2025 у розмірі 48641,00 грн. та понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи. 31.12.2025 суддею отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання відповідача,/а.с.36/. Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.01.2026 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін на 13.02.2026. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Дана ухвала направлялась сторонам по справі, позивачем отримана в системі "Електронний суд", відповідачем ухвала отримана засобами поштового зв`язку 13.01.2026. 26.01.2026 від представника позивача надійшла заява про долучення доказів у справі. Пунктом 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України визначено, що судова повістка фізичній особі направляється за адресою її місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Пунктом 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України визначено, що днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку. Відтак, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час, місце та порядок судового розгляду зазначеної справи. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідачем клопотання про розгляд справи за участю сторін суду не надано, відзиву на позовну заяву не подано. Враховуючи, що справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, ненадходження від відповідача відзиву на позовну заяву, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 19.05.2025 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою Веб-сайту (creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1554-5705. Згідно п. 2.2. Договору №1554-5705 Кредитодавець відкрив кредитну лінію для відповідача шляхом надання кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб відповідача, останній зобов`язався повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому договором. Відповідно до п. 4.1.Договору №1554-5705 загальний розмір кредиту (сума кредиту) становить 13500,00 грн., а у відповідності до п. 4.13. строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит 365 календарних днів з моменту перерахування кредиту. Як встановлено матеріалами справи, між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] укладено Додаткову угоду до Договору про відкриття кредитної лінії №1554-5705, яка знаходиться в електронних матеріалах справи. Як передбачено п. 2.1. Додаткової угоди Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику у кредит додаткові кошти в розмірі 3400,00 грн., а відповідно до п.2.3. цієї Угоди Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю суму грошових коштів, яка складається з суми кредиту, яка надана позичальнику за кредитним договором та не повернута на момент укладення Додаткової угоди, та суми коштів наданих у кредит на підставі цієї Угоди. Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. У відповідності до ч. 1ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування», договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію». Як передбачено в умовах договору укладеного між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] , останній було надано одноразовий ідентифікатор А4474 для підписання кредитного договору та підтвердження ознайомлення з Правилами відкриття кредитної лінії та Паспортом споживчого кредиту. Як вбачається з вищенаведеного порядку при укладенні договору відповідачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливе. ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши [PERSON] кредитні кошти відповідно до умов укладеного кредитного договору, факт перерахування відповідачу коштів підтверджується листом ТОВ «ФК «Контрактовий дім» за вих. №17296 від 30.10.2025. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Устатті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №1554-5705, який знаходиться в електронних матеріалах справи, відповідач здійснила часткову оплату в рахунок погашення заборгованості, тим самим вчинила конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. Однак в порушення зазначених вище норм закону та умов кредитного договору відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором в повному обсязі не виконала та допустила заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості за укладеним договором, станом на 22.10.2025 становить 48641,00 гривень, а саме основний борг 16900,00 грн., нараховані проценти 22781,00 грн., нараховані проценти річних на підставі ст. 625 ЦК України 8450,00 грн., комісія 510,00 грн. Оскільки будь-яких доводів чи доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем по справі суду надано не було, а відтак, наданий позивачем розрахунок заборгованості суд вважає правильним, оскільки такий містить період нарахування сум заборгованості, проценту ставку, за якою нараховувалися проценти за користування кредитними коштами, суми відсотків нарахованих за кожен день користування кредитними коштами, інформацію щодо наявності/відсутності платежів позичальника на погашення заборгованості. Отже, право позивача порушене невиконанням свого зобов`язання з повернення кредиту відповідачем, а тому підлягає судовому захисту. Як зазначено вище, доказом, який підтверджує заборгованість відповідача, є розрахунок заборгованості за договором №1554-5705 станом на 22.10.2025, наявний в електронних матеріалах справи. Зважаючи на те, що відповідач свої зобов`язання щодо сплати кредитних коштів не виконувала в повному обсязі, допустила заборгованість, тому наявні підстави для її стягнення у примусовому порядку в межах пред`явлених позовних вимог. Крім цього, надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі ним не наведені. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1554-5705 від 19.05.2025 в розмірі 39681,00 грн., що складається з суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 16900,00 грн. та суми заборгованості за процентами в розмірі 22781,00 грн. Щодо вимог позивача про стягнення процентів річних на підставі ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Кредитні відносини між сторонами у справі виникли 19.05.2025 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час. Таким чином, з огляду на положення норми пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яка поширюються на спірні правовідносини, [PERSON] як позичальник звільнена від обов`язку сплати на користь позивача штрафів за прострочення ним виконання грошового зобов`язання за кредитними договорами, оскільки на час укладення та дії кредитних договорів, а також розгляду справи у суді та ухвалення у ній рішення в Україні діяв та продовжує діяти воєнний стан. За наведених обставин, аргументи сторони позивача про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за штрафами нарахованими у порядку ст. 625 ЦК України у розмірі 8450,00 грн. суд вважає необґрунтованими та безпідставними, а тому такі задоволенню не підлягають. Щодо позовної вимоги в частині стягнення комісії за договором у сумі 510,00 грн., суд зазначає наступне. Законом України «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 6 вересня2017року у справі №6-2071цс16. У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.09.2024 у справі №479/191/17. Виходячи з вищезазначеного, суд приходить до висновку, що положення договору №1554-5705 від 19.05.2025 про сплату комісії є нікчемними, суперечать положенням статей 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на підставі цих положень договору - комісії в розмірі 510,00 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат у виді судового збору в розмірі 2442,40 грн. підтверджено відповідним платіжним дорученням №9977 від 09.12.2025. Враховуючи вищевикладене, оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1976,17 грн., виходячи з розрахунку 39681,00 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2422,40 грн. (ставка судового збору) : 48641,00 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 1976,17 грн., що буде пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved