Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст-Капітал»» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в якій прохали стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 36400 грн, а також судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. В обґрунтування позову позивач вказує, що 05.03.2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] укладено Договір №1478828 про надання споживчого кредиту. На умовах, встановлених Договором, ТОВ «Слон Кредит» зобов`язується надати споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: сума кредиту складає 3500 грн.; строк кредиту 360 днів з 05.03.2024 року по 28.02.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. ТОВ «Слон Кредит» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало їй кредит в сумі 3500 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] . Враховуючи невиконання [PERSON] своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 27.06.2025 року ТОВ «Слон Кредит» на підставі Договору факторингу № 27062025 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до [PERSON] . Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 27062025 від 27.06.2025 року ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором №1478828 від 05.03.2024 року, загальна сума заборгованості склала 36400 грн. 00 коп., з якої заборгованість з тіла кредиту - 3500 грн, заборгованості за процентами 31150 грн, штрафні санкції 1750 грн. Всупереч вимогам кредитного договору відповідач не виконує взяті на себе договірні зобов`язання. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві вказав, що у разі відсутності відзиву на позов розглянути справу без його участі, позов задовольнити, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася, причини неявки в судове засідання не повідомила, відзив на позов не подав. За таких обставин відповідно до положень норм ст. ст. 280, 281 ЦПК України суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 05.03.2024 року між фінансовою установою ТОВ «Слон Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено договір №1478828 про надання споживчого кредиту. На умовах, встановлених Договором, ТОВ «Слон Кредит» зобов`язалося надати споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`ячався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: відповідно до п. 1.3. тип кредиту кредит, сума кредиту складає 3500 грн. Згідно із п. 1.4. Договору строк кредиту 360 днів з 05.03.2024 року по 28.02.2025 року зі сплатою відсотків за користування кредитом за стандартною процентною ставкою в розмірі 2,50% в день та зниженою процентною ставкою в розмірі 1,875% в день. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Цей договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом Н012, 05.03.2024, 13:05:55 год [PERSON] . Такі дії сторін повністю узгоджуються з вимогами ст. 6, 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписавши 05.03.2024 року договір №1478828 про надання коштів на умовах споживчого кредиту [PERSON] взяла на себе зобов`язання у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором (п.4.4.1 Договору). ТОВ «Слон Кредит» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало їй кредит в сумі 3500 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] . Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. 27 червня 2025 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ФК «Фінтраст-Капітал» було укладено договір факторингу №2762025, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №1478828 від 05.03.2024 перейшло до ТОВ «ФК «Фінтраст-Капітал». ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» є правонаступником ТОВ «Слон Кредит». У відповідності до умов договору факторингу ТОВ «Слон Кредит» за плату відступає для позивача право грошової вимоги, строк виконання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, суми грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників. На підставі акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 27 червня 2025 року Клієнт передав, а позивач прийняв Реєстр боржників. Витягом з Реєстру боржників до договору факторингу № 27/06/2025 від 27 червня 2025 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 36400 грн, яка включає в себе заборгованість за основною сумою боргу 3500 грн, заборгованість за процентами 31150 грн, штрафні санкції 1750 грн. Як вбачається із матеріалів справи, подаючи позов позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за процентами у розмірі 31150 грн. При цьому розмір процентної ставки відповідно до умов Договору розрахований відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», який становить 2,5 % в день. Проте ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», у редакції, що діяла на моменту укладення кредитного договору №1478828 від 05.03.2024 року, передбачає, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Враховуючи те, що укладений 05.03.2024 року договір №1478828 за своєю суттю є договором споживчого кредитування, а тому, позивач не мав права визначати проценту ставку у розмірі більшому ніж 1% в день та розраховувати за нею заборгованість, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% в день. Передбачений п. 17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» перехідний період у 240 днів із дозволеною ставкою: 120 днів 2,5%, 120 днів 1,5%, поширюється лише на договори, укладені до набрання Законом чинності, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання Законом чинності. Про це зазначено у ч. 2 розділу II Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Договір з відповідачем укладено 05.03.2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому, умова договорів щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 2,50% в день є нікчемною в силу положень ч. 5 ст. 8 та ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», тому суд приходить до висновку, що у зазначеному договорі розмір заборгованості по процентах необхідно розраховувати за процентною ставкою 1% в день за заявлений у позові період, а саме з 05.03.2024 року строком на 360 днів. Оскільки розмір кредиту становить 3500,00 грн, то 1% в день становить 35,00 грн, у зв`язку із чим розмір заборгованості за процентами за 360 днів становить 12600 грн (35 х 360). Згідно із ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк. Відповідно до ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит. Разом з тим, у відповідності до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи викладене, позов в частині стягнення з [PERSON] неустойки в розмірі 1750 грн до задоволення не підлягає. Отже, суд висновує, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача загального розмірі за договором у розмірі 16100 грн., який складає тіло кредиту 3 500 грн, проценти 12 600 грн., в іншій частині позовних вимог слід відмовити, тобто в частині стягнення за штрафними санкціями у розмірі 1750 грн. та процентами у розмірі 18 550 грн. Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу суд відзначає таке. Відповідно до положень ч.1 - 3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Поряд з цим, відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до умов ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Таким чином,

Outcome: partial