Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Процедура (рух справи): У жовтні 2025 року ТОВ "Споживчий Центр" звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №06.08.2023-100002029 від 06.08.2023 року в розмірі 28049,87 грн. та судових витрат. Відповідно до ч.4 та ч.6 ст.19, ч.ч. 1-4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 17 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача надав суду письмові заяви про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності позивача, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про визнання позовних вимог. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом в силу ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Аргументи позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий Центр": Позовні вимоги позивач мотивував тим, що 06.08.2023 року між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем оферти на укладання угоди про надання кредиту №06.08.2023-100002029. Позивач належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту, та надав відповідачу кредит строком на 140 днів у розмірі 11000 грн., вказаними коштами відповідач скористався. Через неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, станом на момент пред`явлення позову заборгованість відповідача за кредитом становить 28049,87 грн. що складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 11000 грн., процентам у розмірі 15399,87 грн., комісії у розмірі 1650 грн. Вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача. Позиція відповідача: Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяви позивача по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в судовому засіданні доведені належними та допустимими доказами, тому позов належить задовольнити з таких підстав. Встановлені судом обставини справи: Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , укладено кредитний договір №06.08.2023-100002029 від 06.08.2023 року відповідно до якого відповідач отримав від ТОВ «Споживчий центр» кредит строком на 140 днів у розмірі 11000 грн., якими [PERSON] скористався. Згідно розрахунку заборгованості встановлено, що загальна заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Споживчий центр» за кредитним договором складає 28049,87 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 11000 грн., процентам у розмірі 15 399,87 грн.., комісії у розмірі 1650 грн., неустойки у розмірі 3500 грн. 06.08.2023 року [PERSON] електронним цифровим підписом підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 11000 грн., а отже акцептовано умови Договору. Під час ідентифікації Позичальника - [PERSON] з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів у розмірі, встановленому договором, що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку. В свою чергу, відповідач умов кредитного договору належним не виконав, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, встановлених графіком платежів. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідно до розрахунку, поданого позивачем у позичальника утворилася заборгованість . У жовтні 2025 року ТОВ "Споживчий Центр" звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором . Оцінка суду: Згідно статті 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ст.526, 527 та 530 ЦК України, - зобов`язання має виконуватися належним чином та в установлений строку відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення позичальником чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Крім цього, за змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Згідно ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» - електронна ідентифікація - процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. Ідентифікація особи - процедура використання ідентифікаційних даних - особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, в результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи. Стаття 14 вищезазначеного закону передбачено, що електронна ідентифікація здійснюється за допомогою засобів електронної ідентифікації, що підпадають під схему електронної ідентифікації, затверджену Кабінетом Міністрів України. Висновок суду: В судовому засіданні встановлено, що 06.08.2023 року між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] укладено кредитний договір №06.08.2023-100002029. Надавши суму кредиту відповідачу, позивач виконав умови укладеного кредитного договору №06.08.2023-100002029 від 06.08.2023 року, однак [PERSON] всупереч умовам такого свої зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати процентів належним чином не виконував, внаслідок чого заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 28049,87 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує його прав, свобод чи інтересів, суд, оцінивши в сукупності надані до справи докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Таким чином, в судовому засіданні з достовірно встановлено, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача 50% понесених витрат на оплату судового збору в сумі 1 211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved