Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з вказаним позовом до [PERSON] . Позов обґрунтовано тим, що 23.11.2021 [PERSON] уклав з АТ «Таксомбанк» договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 002/12710257-СК-SB. За даним договором відповідачу було встановлено кредитний ліміт стрком на 365 днів із можливою пролонгацією. На підставі договору факторингу право вимоги за названим кредитним договором перейшло від первинного кредитодавця до позивача. Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконав, що призвело до утворення заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 14999,61 грн, з яких заборгованість по кредиту становить 9307,07 грн., заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 5692,54 грн., які разом з судовим збором ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути з відповідача. Ухвалою Шевченківський районний суд м. Харкова від 22.09.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, також було встановлено строки для реалізації права сторін на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Від сторін не надходило заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 23.11.2021 [PERSON] на екрані свого смартфону у мобільному додатку власноруч підписав Заяву-договір на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування без номера (далі за текстом Кредитний договір). За умовами даного Кредитного договору відповідач просив відкрити поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на споживчі цілі у сумі 19000,00 грн. шляхом кредитування поточного рахунку, із строком користування 12 місяців (Розділ 1 Кредитного договору). Підписанням названого кредитного договору відповідач: акцептував Публічну пропозицію АТ «Таксомбанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (далі за текстом - ДКБО) і беззастережно приєднався до його умов; погодився, що вищевказана заява, тарифи є невід`ємними частинами ДКБО; ознайомився, що процентна ставка є фіксованою, відсотки нараховуються щомісяця на суму залишку заборговності за кредитним лімітом та сплачуються в складі обов`язкового мінімального платежу; погодився, що погашення ліміту відбувається обов`язковим щомісячним платіжем, який складається з частки 5% від суми поточної заборгованості на останній робочий день місяця; погодився, що повернення кредиту та сплати процентів здійснюється через щомісячний платіж в розмірі не менше 100 грн. та не більше залшку заборгованості, з урахуванням зміни тарифів (п.п. 3, 10, 12-13 Кредитного договору). До позову додано розрахунок заборгованості за кредитним договором 002/12710257-СК-SB. Матеріали справи на момент її розгляду не містять погоджену АТ «Таксомбанк» і відповідачем Публічну пропозицію АТ «Таксомбанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і Тарифи. АТ «Таксомбанк» (Клієнт) за догвором факторингу № НІ/11/20-Ф від 26.2024 відступило права вимоги до боржників ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор). Право вимоги переходить від клієнта фактору, як встановлено п. 2.3 договору факторингу, в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру прав вимог згідно додатку № 2, але не раніше здійснення оплати Фактором згідно п. 3.1 цього договору. За п. 3.1 Договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язалася сплатити АТ «Таксомбанк» 3080334,23 грн. Дану суму було сплачено платіжною інструкцією № 21522 від 26.06.2024. В день укладення договору факторингу АТ «Таксомбанк» і ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» складено Акт прийому-передачі Реєстру прав виомги за договором факторингу № НІ/11/20-Ф від 26.2024. Даний акт засвідчив передачу Реєстру прав вимоги кількістю 4859 кредитних договорів із загальною сумою боргу 80264506,10 грн. Згідно наявного у справі реєтру прав вимог (додаток № 1 до договору факторингу № НІ/11/20-Ф від 26.2024) Клієнт відступив Фактору право вимоги до [PERSON] за кредитним договором 002/12710257-СК-SB із загальною сумою заборгованості 14999,61 грн. з яких: 9307,07 грн. заборгованість за кредитом, 5692,54 грн. за відсотками. Даний реєстр не містить загальної суми заборгованості у 80264506,10 грн. чи позначки, що це є витяг з названого реєстру. За правилом частинипершоїстатті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". За правилами статті 12 Законом України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є, зокрема, використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину. Цифровий власноручний підпис визначено пп. 5 п. 3 Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 13.12.2019 № 151, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, як власноручний підпис фізичної особи, створений на екрані електронного сенсорного пристрою та нерозривно пов`язаний з електронним документом, підписаним цим підписом У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Договір позики, за правилами частини другої статті 1046 ЦК України, є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до приписів статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України.) Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частинами 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В даній справі суд виходить з того, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню (висновок Верховного суду, викладений в постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 569/15311/21). За правилами частин 1-3 статті 50 Закону України «Про платіжні послуги» встановлено, що небанківські надавачі платіжних послуг забезпечують виконання платіжних операцій користувачів через розрахункові рахунки, відкриті в банках або в розрахунковому банку платіжної системи, учасниками якої вони є. Розрахунки між небанківськими надавачами платіжних послуг для забезпечення виконання платіжних операцій користувачів (крім платіжних операцій у межах одного надавача платіжних послуг) здійснюються шляхом проведення суми платіжної операції між розрахунковими рахунками небанківських надавачів платіжних послуг, що відкриті в банках (розрахунковому банку платіжної системи). Банки забезпечують виконання платіжних операцій своїх клієнтів, у тому числі операцій небанківських надавачів платіжних послуг, шляхом виконання міжбанківських платіжних операцій або платіжних операцій, що виконуються в межах одного банку. Засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Поняття бухгалтерського обліку визначено частиною 1 статті названого закону як процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень. В цій статті визначається поняття господарської операції - дії або події, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства та первинного документу - документу, який містить відомості про господарську операціюю Основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України встановлено Положенням про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 № 75 (далі за текстом - Положення). Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту (п. 62 Положення). За правилами п. 63 Положення виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: назву документа (форми); дату складання; найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку. Однак, на момент розгляду справа не містить документів, які б слугували первинними документами згідно Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України та належним чином підтверджували б операцію з надання в безготівковій формі кредиту [PERSON] за Кредитним договором. За вказаних обставин, зокрема відсутності належнх доказів з виконання розрахункової операції щодо видачі кредитних коштів відповідату, складання Акту прийому-передачі реєстру прав вимог із сумою заборгованості у 80264506,10 грн., але долученням до позову реєстру прав вимог із заборгованістю лише відповідача, відступлення згідно реєстру прав вимог закредитним договором 002/12710257-СК-SB, в той час як підписана відповідачем Заява-договір на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування номеру не має в позові слід відмовити. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, сума судового збору, сплачена позивачем при зерненні до суду стягненню з відповідача не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed