Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

У поданій в системі «Електронний суд» заяві представник позивача просить стягнути зі [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №05.03.2025-100003082 від 06 березня 2025 року в розмірі 9300грн. та судові витрати в справі, обґрунтовуючи невиконанням відповідачем договірних зобов`язань. Відзив на позов відповідач не подавав. Сторони у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, у тому числі шляхом розміщення 03 лютого 2026 року оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, клопотань про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття з поважних причин не надходило. Згідно поданого представником позивача клопотання позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без його участі. За таких умовах суд вважає за можливе винести заочне рішення по справі на підставі наявних доказів, при цьому позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору. З`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Установлено, що 06 березня 2025 року між сторонами укладено договір (оферти) №05.03.2025-100003082 у вигляді електронного документа відповідно до вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» з урахуванням передбачених Законом України «Про електронну комерція» особливостей, за яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000 грн. шляхом перерахування на рахунок позичальника 5354-32хх-хххх-8144 строком на 140 днів до 23 липня 2025 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% за день, яка застосовується протягом всього строку кредитування, та комісії в сумі 600 грн. за надання кредиту. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитора встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Кредитор виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу обумовлені кредитним договором кошти, що підтверджується повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про успішне зарахування коштів в сумі 3000 грн. на платіжну картку клієнта та не спростовано відповідачем. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст.530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач передбачені кредитним договором обов`язкові платежі по поверненню суми кредиту та відсотків за його користування у встановлені строки не сплачував, чим порушив умови договору. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк. Відповідно до ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит. З представленого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором становить 9300 грн. та складається з простроченого тіла кредиту 3000 грн., відсотків 4200 грн., нарахованих в межах строку кредитування, комісії 600 грн. та неустойки 1500 грн. Разом з тим, відповідно до п.18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України вбачається, що в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та наданий час не припинений. А тому вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки в сумі 1500 грн. за порушення договірних зобов`язань є безпідставними. У решті вимог суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню в сумі 7800 грн. При постановлені рішення відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог (83,87%) в сумі 2031 грн. 67 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved