Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

У липні 2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому вказувало, що 07 жовтня 2024 року ТОВ «Аванс Кредит» уклало з [PERSON] . Договір про надання фінансового кредиту №07860-10/2024. Відповідно до договору ТОВ «Аванс Кредит» зобов?язалося надати та надало [PERSON] кредит у розмірі 6 300 грн зі строком користування протягом 120 днів, а відповідачка зобов?язалася повернути кредит до 03 лютого 2025 року, а також сплачувати проценти у розмірі 0,99 % за кожен день користування кредитом, а в разі порушення умов кредитного договору - сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 100 % від суми несплаченого платежу. 24 грудня 2024 року ТОВ «Аванс Кредит» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Договір факторингу №24122024, за яким первісний кредитор відступив позивачу право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №07860-10/2024 від 07 жовтня 2024 року. Позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 15 904,98 грн, у тому числі: -заборгованість за кредитом 6 300 грн; -заборгованість за процентами 4 927,23 грн; -нарахований штраф 4 677,75 грн. Крім цього, 08 жовтня 2024 року ТОВ «Аванс Кредит» уклало з [PERSON] . Договір про надання фінансового кредиту №08792-10/2024. Відповідно до договору ТОВ «Аванс Кредит» зобов?язалося надати та надало [PERSON] кредит у розмірі 5 100 грн зі строком користування протягом 120 днів, а відповідачка зобов?язалася повернути кредит до 04 лютого 2025 року, а також сплачувати проценти у розмірі 0,99 % за кожен день користування кредитом, а в разі порушення умов кредитного договору - сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 100 % від суми несплаченого платежу. 24 грудня 2024 року ТОВ «Аванс Кредит» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Договір факторингу №24122024, за яким первісний кредитор відступив позивачу право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №08792-10/2024 від 08 жовтня 2024 року. Позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 10 048,02 грн, у тому числі: -заборгованість за кредитом 5 100 грн; -заборгованість за процентами 2 928,42 грн; -нарахований штраф за порушення умов договору 2 019,60 грн. Крім цього, 15 жовтня 2024 року ТОВ «Аванс Кредит» уклало з [PERSON] . Договір про надання фінансового кредиту №15647-10/2024. Відповідно до договору ТОВ «Аванс Кредит» зобов?язалося надати та надало [PERSON] кредит у розмірі 7 400 грн зі строком користування протягом 120 днів, а відповідачка зобов?язалася повернути кредит до 11 лютого 2025 року, а також сплачувати проценти у розмірі 0,99 % за кожен день користування кредитом, а в разі порушення умов кредитного договору - сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 100 % від суми несплаченого платежу. 24 грудня 2024 року ТОВ «Аванс Кредит» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Договір факторингу №24122024, за яким первісний кредитор відступив позивачу право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №15647-10/2024 від 15 жовтня 2024 року. Позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 16 997,06 грн, у тому числі: -заборгованість за кредитом 7 400 грн; -заборгованість за процентами 5 201,46 грн; -нарахований штраф за порушення умов договору 4 395,60 грн. Крім цього, 29 вересня 2024 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з [PERSON] . Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №73421239. За умовами договору ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» зобов?язалося передати та передало [PERSON] в борг на умовах позики грошові кошти у розмірі 8 000 грн, які відповідачка зобов`язалася повернути позикодавцю протягом 25 днів не пізніше 23 жовтня 2024 року. За користування позикою [PERSON] зобов`язалася сплачувати на користь позикодавця: - проценти у розмірі 0,180 % від суми позики за кожен день користування коштами; - комісію за надання позики у розмірі 15 % від суми позики; - проценти у розмірі 2,70 % від суми позики за кожен день понадстрокового користування коштами (нараховуються у разі порушення позичальницею строку повернення позики). Наслідком невиконання позичальницею умов договору позики є її обов`язок сплатити неустойку пеню у розмірі 2,70 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. 14 червня 2021 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Договір факторингу №14/06/21 (з додатковими угодами), за яким первісний кредитор відступив позивачу право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з договору позики №73421239 від 29 вересня 2024 року. Позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 25 964 грн, у тому числі: -заборгованість за позикою 8 000 грн; -заборгованість за процентами 1 934,40 грн; -заборгованість за комісією за надання позики 45,60 грн; -нарахована пеня за порушення умов договору 15 984 грн. Крім цього, 07 жовтня 2024 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з [PERSON] . Договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №8522671. За умовами договору ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» зобов?язалося надати та надало [PERSON] кредит у розмірі 5 500 грн зі строком користування протягом 30 днів до 05 листопада 2024 року. За користування кредитом [PERSON] зобов`язалася сплачувати на користь кредитодавця: - проценти у розмірі 0,01 % від суми кредиту за кожен день користування коштами; - комісію за надання кредиту у розмірі 23,71 % від суми кредиту; - проценти у розмірі 5 % від суми кредиту за кожен день понадстрокового користування коштами (нараховуються у разі порушення позичальницею строку повернення кредиту). Наслідком невиконання позичальницею умов кредитного договору є її обов`язок сплатити неустойку пеню у розмірі 5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. 14 червня 2021 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Договір факторингу №14/06/21 (з додатковими угодами), за яким первісний кредитор відступив позивачу право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №8522671 від 07 жовтня 2024 року. Позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 17 820 грн, у тому числі: -заборгованість за кредитом 5 500 грн; -заборгованість за процентами 15,95 грн; -заборгованість за комісією за надання кредиту 1 304,05 грн; -нарахована пеня за порушення умов договору 11 000 грн. Крім цього, 08 жовтня 2024 року ТОВ «Авентус Україна» уклало з [PERSON] . Договір про надання споживчого кредиту №8366143. Відповідно до договору ТОВ «Авентус Україна» зобов`язалося надати та надало [PERSON] кредит у розмірі 5 100 грн зі строком користування коштами протягом 360 днів, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит до 03 жовтня 2025 року, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0,90 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом у разі повної сплати позичальником до 07 листопада 2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, першого платежу згідно графіку платежів або здійснення часткового дострокового повернення кредиту (вказана процентна ставка діє протягом вказаного періоду), а в інших випадках проценти підлягають до нарахування за ставкою 1 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом. У разі порушення позичальницею умов кредитного договору остання зобов?язалася сплатити штраф: на 4 день порушення зобов?язань у розмірі 459 грн; починаючи з 5-го дня порушення у розмірі 102 грн за кожен день порушення зобов?язань. 09 жовтня 2024 року сторони уклали між собою додаткову угоду до договору, згідно якої узгодили збільшення розміру кредиту на 4 400 грн, до 9 500 грн. В іншій частині умови основного договору не змінювали. 15 травня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №15052025, за яким ТОВ «Авентус Україна» відступило позивачу право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №8366143 від 08 жовтня 2024 року. Позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 25 606 грн, у тому числі: -заборгованість за кредитом 9 500 грн; -заборгованість за процентами 11 356 грн; -нарахований штраф за порушення умов договору 4 750 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки у повному обсязі. В судове засідання представниця позивача не з`явилася, проте в матеріалах справи (позові) міститься заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації, причину неявки суду не повідомила. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представниця позивача у позові не заперечувала проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, суд встановив, що 07 жовтня 2024 року ТОВ «Аванс Кредит» уклало з [PERSON] . Договір про надання фінансового кредиту №07860-10/2024. Відповідно до договору ТОВ «Аванс Кредит» зобов?язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 6 300 грн зі строком користування протягом 120 днів, а відповідачка зобов?язалася повернути кредит до 03 лютого 2025 року, а також сплачувати проценти у розмірі 0,99 % за кожен день користування кредитом, а в разі порушення умов кредитного договору - сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 100 % від суми несплаченого платежу. 24 грудня 2024 року ТОВ «Аванс Кредит» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Договір факторингу №24122024, за яким первісний кредитор відступив позивачу право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №07860-10/2024 від 07 жовтня 2024 року. Крім цього, 08 жовтня 2024 року ТОВ «Аванс Кредит» уклало з [PERSON] . Договір про надання фінансового кредиту №08792-10/2024. Відповідно до договору ТОВ «Аванс Кредит» зобов?язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 5 100 грн зі строком користування протягом 120 днів, а відповідачка зобов?язалася повернути кредит до 04 лютого 2025 року, а також сплачувати проценти у розмірі 0,99 % за кожен день користування кредитом, а в разі порушення умов кредитного договору - сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 100 % від суми несплаченого платежу. 24 грудня 2024 року ТОВ «Аванс Кредит» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Договір факторингу №24122024, за яким первісний кредитор відступив позивачу право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №08792-10/2024 від 08 жовтня 2024 року. Крім цього, 15 жовтня 2024 року ТОВ «Аванс Кредит» уклало з [PERSON] . Договір про надання фінансового кредиту №15647-10/2024. Відповідно до договору ТОВ «Аванс Кредит» зобов?язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 7 400 грн зі строком користування протягом 120 днів, а відповідачка зобов?язалася повернути кредит до 11 лютого 2025 року, а також сплачувати проценти у розмірі 0,99 % за кожен день користування кредитом, а в разі порушення умов кредитного договору - сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 100 % від суми несплаченого платежу. 24 грудня 2024 року ТОВ «Аванс Кредит» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Договір факторингу №24122024, за яким первісний кредитор відступив позивачу право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №15647-10/2024 від 15 жовтня 2024 року. Крім цього, 29 вересня 2024 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з [PERSON] . Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №73421239. За умовами договору ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» зобов?язалося передати [PERSON] в борг на умовах позики грошові кошти у розмірі 8 000 грн, які відповідачка зобов`язалася повернути позикодавцю протягом 25 днів не пізніше 23 жовтня 2024 року. За користування позикою [PERSON] зобов`язалася сплачувати на користь позикодавця: - проценти у розмірі 0,180 % від суми позики за кожен день користування коштами; - комісію за надання позики у розмірі 15 % від суми позики; - проценти у розмірі 2,70 % від суми позики за кожен день понадстрокового користування коштами (нараховуються у разі порушення позичальницею строку повернення позики). Наслідком невиконання позичальницею умов договору позики є її обов`язок сплатити неустойку пеню у розмірі 2,70 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. 14 червня 2021 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Договір факторингу №14/06/21 (з додатковими угодами), за яким первісний кредитор відступив позивачу право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з договору позики №73421239 від 29 вересня 2024 року. Крім цього, 07 жовтня 2024 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з [PERSON] . Договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №8522671. За умовами договору ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» зобов?язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 5 500 грн зі строком користування протягом 30 днів до 05 листопада 2024 року. За користування кредитом [PERSON] зобов`язалася сплачувати на користь кредитодавця: - проценти у розмірі 0,01 % від суми кредиту за кожен день користування коштами; - комісію за надання кредиту у розмірі 23,71 % від суми кредиту; - проценти у розмірі 5 % від суми кредиту за кожен день понадстрокового користування коштами (нараховуються у разі порушення позичальницею строку повернення кредиту). Наслідком невиконання позичальницею умов кредитного договору є її обов`язок сплатити неустойку пеню у розмірі 5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. 14 червня 2021 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Договір факторингу №14/06/21 (з додатковими угодами), за яким первісний кредитор відступив позивачу право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №8522671 від 07 жовтня 2024 року. Крім цього, 08 жовтня 2024 року ТОВ «Авентус Україна» уклало з [PERSON] . Договір про надання споживчого кредиту №8366143. Відповідно до договору ТОВ «Авентус Україна» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 5 100 грн зі строком користування коштами протягом 360 днів, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит до 03 жовтня 2025 року, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0,90 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом у разі повної сплати позичальником до 07 листопада 2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, першого платежу згідно графіку платежів або здійснення часткового дострокового повернення кредиту (вказана процентна ставка діє протягом вказаного періоду), а в інших випадках проценти підлягають до нарахування за ставкою 1 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом. У разі порушення позичальницею умов кредитного договору остання зобов?язалася сплатити штраф: на 4 день порушення зобов?язань у розмірі 459 грн; починаючи з 5-го дня порушення у розмірі 102 грн за кожен день порушення зобов?язань. 09 жовтня 2024 року сторони уклали між собою додаткову угоду до договору, згідно якої узгодили збільшення розміру кредиту на 4 400 грн, до 9 500 грн. В іншій частині умови основного договору не змінювали. 15 травня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №15052025, за яким ТОВ «Авентус Україна» відступило позивачу право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №8366143 від 08 жовтня 2024 року. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З матеріалів справи вбачається, що договір позики та кредитні договори, що є предметом судового дослідження, були вчинені в електронній формі. Зокрема, сторони з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» узгодили у договорах усі істотні умови, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальниця погодилася з ними та підписала правочини за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, на підставі вказаних договорів у [PERSON] виникли відповідні права та обов`язки позичальниці. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Положення ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України передбачають обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України в разі несвоєчасного повернення суми позики, позичальник не звільняється від виконання зобов`язання та зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Водночас, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю (кредитодавцю) позику (кредит) у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Таким чином, з укладенням договорів факторингу, до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшли усі права та обов`язки первісних кредиторів за договорами. Матеріали справи не містять доказів належного виконання позичальницею своїх зобов`язань на користь первісних кредиторів або їх правонаступника. Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором від 07 жовтня 2024 року №07860-10/2024 заборгованість станом на 24 грудня 2024 року становить 15 904,98 грн, у тому числі: -заборгованість за кредитом 6 300 грн; -заборгованість за процентами 4 927,23 грн; -нарахований штраф 4 677,75 грн. Проте суд частково не погоджується з вказаним розрахунком у зв`язку із наступним. Суд констатує, що проценти за користування кредитом нараховані у повній відповідності до умов кредитного договору, зокрема за узгодженою процентною ставкою та в межах узгодженого строку кредитування, денна процентна ставка за договором відповідає обмеженням, встановленим Законом України «Про споживче кредитування». Тому підтверджена заборгованість за кредитом та процентами підлягає стягненню у нарахованому розмірі. Що стосується нарахованої неустойки, то в цій частині слід зазначити наступне. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ч. 1 ст. 14 ЦК України). Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Аналогічні положення, що містилися в Законі України «Про споживче кредитування», дійсно були виключені Законом України від 22 листопада 2023 року № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». При цьому, аналогічні зміни в розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України Законом № 3498-IX не вносились. Отже, на момент виникнення спірних правовідносин є чинними положення п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України в редакції Закону № 2120-IX. У Рішенні Конституційного Суду України від 13 березня 2012 року у справі №5-рп/2012 вказано: «Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному (абзац п`ятий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп). Виходячи з наведеного Конституційний Суд України вважає, що невідповідність окремих положень спеціального закону положенням Кодексу не може бути усунена шляхом застосування правила, за яким з прийняттям нового нормативно-правового акта автоматично призупиняє дію акт (його окремі положення), який був чинним у часі раніше. Оскільки Кодекс є основним актом цивільного законодавства, то будь-які зміни у регулюванні однопредметних правовідносин можуть відбуватися лише з одночасним внесенням змін до нього відповідно до порядку, встановленого абзацом третім частини другої статті 4 Кодексу». Відтак, хоч Закон №3498-IX від 22 листопада 2023 року прийнятий пізніше, ніж Закон № 2120-IX від 15 березня 2022 року, проте статтею 4 ЦК України встановлено, що інші закони України приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, а на суб`єкта законодавчої ініціативи, що подає до Верховної Ради проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж ЦК України, покладено обов`язок одночасно подати до Верховної Ради проект закону про внесення змін до ЦК України, які мають розглядатися одночасно. Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин відповідні зміни до ЦК України подані не були, то з огляду на положення статті 4 ЦК України та позицію Конституційного Суду України, застосування колізійного принципу lex posterior derogat priori (лат. «пізніший закон скасовує попередній») у цій ситуації неможливе. Отже, зазначення у ЦК України про необхідність прийняття інших законів відповідно до цього Кодексу є достатньою підставою вважати, що норма ЦК України превалює над однопредметною нормою іншого нормативно-правового акта, який має юридичну силу закону України. Спеціальні норми закону можуть містити уточнюючі положення, проте не можуть прямо суперечити положенням ЦК України. Разом з тим, при існуванні складної змістової колізії, застосуванню підлягають норми того нормативно-правового акта, який повно та точно врегульовує конкретні правовідносини, містить чіткі та зрозумілі положення, які забезпечують передбачуваність законодавства та відповідають законним очікуванням суб`єктів правовідносин. У практиці Європейського суду з прав людини знайшов своє застосування принцип правової визначеності. Цей Суд у своїх рішеннях неодноразово робив висновок, що принцип правової визначеності є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах «Брумареску проти Румунії», «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» та ін.). Суд неодноразово вказував, що він виходить із таких вимог до національних нормативно-правових актів, щоб вони вважалися законом для цілей Конвенції: 1) нормативно-правовий акт повинен бути доступним громадянинові як орієнтир правової поведінки і її наслідків, достатнім за тих правових норм, що застосовуються у конкретній справі; 2) норма не може вважатися законом, якщо вона не сформульована з необхідною точністю (справа «Санді Таймз проти Сполученого Королівства». У справі «Кантоні проти Франції» Суд зазначив, що закон має відповідати якісним вимогам: бути доступним і передбачуваним. Аналіз нормативно-правових актів дає підстави стверджувати, що саме норми ЦК України (чинні на момент виникнення спірних правовідносин) найбільш повно та точно врегульовували цивільні правовідносини щодо стягнення неустойки під час дії воєнного стану. Зазначене відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17. Враховуючи викладене, суд вважає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, який регулює звільнення позичальників від відповідальності за прострочення виконання грошових зобов`язань (зокрема, сплати неустойки) під час дії воєнного стану в Україні, і яка превалює над однопредметною нормою іншого нормативно-правового акта, який має юридичну силу закону України. За встановленого, нарахована позивачем неустойка не підлягає стягненню. Тому заборгованість за кредитним договором від 07 жовтня 2024 року №07860-10/2024 до стягнення станом на 24 грудня 2024 року становить 11 227,23 грн, у тому числі: -заборгованість за кредитом 6 300 грн; -заборгованість за процентами 4 927,23 грн. Згідно наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором від 08 жовтня 2024 року №08792-10/2024 заборгованість станом на 24 грудня 2024 року становить 10 048,02 грн, у тому числі: -заборгованість за кредитом 5 100 грн; -заборгованість за процентами 2 928,42 грн; -нарахований штраф за порушення умов договору 2 019,60 грн. Проте суд частково не погоджується з вказаним розрахунком у зв`язку із наступним. Суд констатує, що проценти за користування кредитом нараховані у повній відповідності до умов кредитного договору, зокрема за узгодженою процентною ставкою та в межах узгодженого строку кредитування, денна процентна ставка за договором відповідає обмеженням, встановленим Законом України «Про споживче кредитування». Тому підтверджена заборгованість за кредитом та процентами підлягає стягненню у нарахованому розмірі. Що стосується нарахованої неустойки, то вона не підлягає стягненню (обґрунтування дивись вище). Тому заборгованість за кредитним договором від 08 жовтня 2024 року №08792-10/2024 до стягнення станом на 24 грудня 2024 року становить 8 028,42 грн, у тому числі: -заборгованість за кредитом 5 100 грн; -заборгованість за процентами 2 928,42 грн. Згідно наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором від 15 жовтня 2024 року №15647-10/2024 заборгованість станом на 24 грудня 2024 року становить 16 997,06 грн, у тому числі: -заборгованість за кредитом 7 400 грн; -заборгованість за процентами 5 201,46 грн; -нарахований штраф за порушення умов договору 4 395,60 грн. Проте суд частково не погоджується з вказаним розрахунком у зв`язку із наступним. Суд констатує, що проценти за користування кредитом нараховані у повній відповідності до умов кредитного договору, зокрема за узгодженою процентною ставкою та в межах узгодженого строку кредитування, денна процентна ставка за договором відповідає обмеженням, встановленим Законом України «Про споживче кредитування». Тому підтверджена заборгованість за кредитом та процентами підлягає стягненню у нарахованому розмірі. Що стосується нарахованої неустойки, то вона не підлягає стягненню (обґрунтування дивись вище). Тому заборгованість за кредитним договором від 15 жовтня 2024 року №15647-10/2024 до стягнення станом на 24 грудня 2024 року становить 12 601,46 грн, у тому числі: -заборгованість за кредитом 7 400 грн; -заборгованість за процентами 5 201,46 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором позики №73421239 від 29 вересня 2024 року заборгованість станом на 21 лютого 2025 року становить 25 964 грн, у тому числі: -заборгованість за позикою 8 000 грн; -заборгованість за процентами 1 934,40 грн; -заборгованість за комісією за надання позики 45,60 грн; -нарахована пеня за порушення умов договору - 15 984 грн. Проте вказаний розрахунок в частині нарахування процентів суперечить умовам договору позики, у якому узгоджено строк користування коштами протягом 25 днів - до 23 жовтня 2024 року. Матеріали справи не містять доказів досягнення сторонами договору позики згоди щодо продовження позикових зобов`язань шляхом підписання додаткової угоди (п. 6 договору позики). Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказані висновки також стосуються умов нарахування процентів за договором позики. Тому проценти, нараховані в якості договірних після 23 жовтня 2024 року, вважаються нарахованими безпідставно та не підлягають стягненню. Тому розмір процентів повинен становити 360 грн (8 000 грн (розмір позики) х 0,180 % (узгоджена сторонами процентна ставка)/100 х 25 (днів користування)), що узгоджується з підписаною сторонами таблицею обчислення вартості кредиту. Тому, враховуючи сплату позичальником нарахованих процентів у розмірі 345,60 грн, заборгованість за процентами становить 14,40 грн. Що стосується нарахованої неустойки, то вона не підлягає стягненню (обґрунтування дивись вище). В іншій частині суд погоджується з нарахуваннями. Тому заборгованість за договором позики №73421239 від 29 вересня 2024 року до стягнення станом на 21 лютого 2025 року становить 8 060 грн, у тому числі: -заборгованість за позикою 8 000 грн; -заборгованість за процентами 14,40 грн; -заборгованість за комісією за надання кредиту 45,60 грн. Згідно наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором від 07 жовтня 2024 року №8522671 заборгованість станом на 21 лютого 2025 року становить 17 820 грн, у тому числі: -заборгованість за кредитом 5 500 грн; -заборгованість за процентами 15,95 грн; -заборгованість за комісією за надання кредиту 1 304,05 грн; -нарахована пеня за порушення умов договору 11 000 грн. Суд констатує, що проценти за користування кредитом нараховані у повній відповідності до умов кредитного договору, зокрема за узгодженою процентною ставкою та в межах узгодженого строку кредитування, денна процентна ставка за договором відповідає обмеженням, встановленим Законом України «Про споживче кредитування». Тому підтверджена заборгованість за кредитом, процентами, комісією підлягає стягненню у нарахованому розмірі. Що стосується нарахованої неустойки, то вона не підлягає стягненню (обґрунтування дивись вище). Тому заборгованість за кредитним договором від 07 жовтня 2024 року №8522671 до стягнення станом на 21 лютого 2025 року становить 6 820 грн, у тому числі: -заборгованість за кредитом 5 500 грн; -заборгованість за процентами 15,95 грн; -заборгованість за комісією за надання кредиту 1 304,05 грн. Згідно наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором від 08 жовтня 2024 року №8366143, заборгованість станом на 14 травня 2025 року становить 25 606 грн, у тому числі: -заборгованість за кредитом 9 500 грн; -заборгованість за процентами 11 356 грн; -нарахований штраф за порушення умов договору 4 750 грн. Суд констатує, що проценти за користування кредитом нараховані у повній відповідності до умов кредитного договору, зокрема за узгодженою процентною ставкою та в межах узгодженого строку кредитування, денна процентна ставка за договором відповідає обмеженням, встановленим Законом України «Про споживче кредитування». Тому підтверджена заборгованість за кредитом, процентами підлягає стягненню у нарахованому розмірі. Що стосується нарахованої неустойки, то вона не підлягає стягненню (обґрунтування дивись вище). Тому заборгованість за кредитним договором від 08 жовтня 2024 року №8366143 до стягнення станом на 14 травня 2025 року становить 20 856 грн, у тому числі: -заборгованість за кредитом 9 500 грн; -заборгованість за процентами 11 356 грн. За такого, встановлена судом заборгованість підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача (згідно розміру задоволених вимог) також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 1 821,95 грн судового збору.

Outcome: partial