Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , адвокат Мороз Л.О. звернулась до суду з позовом до Роменської міської ради Сумської області про встановлення факту постійного проживання її та її батька [PERSON] , з 2002 року по день його смерті [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (місце відкриття спадщини). Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] . Спадкоємицею після його смерті стала дочка [PERSON] . Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Роменської міської Ради Сумської області від 06.11.2025 року за № 02.24/309 [PERSON] був зареєстрований на день смерті за адресою: [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] виконавчим комітетом Миколаївської сільської Ради Роменського району Сумської області не посвідчувався. До спадкоємців І черги входить дружина [PERSON] - [PERSON] , матір позивачки, але [PERSON] померла раніше свого чоловіка - [INFO] . Єдиною спадкоємицею всього майна після смерті [PERSON] є дочка [PERSON] , інших спадкоємців немає. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до якої входять земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належали спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю (серія IV - СМ № 014431) площею 2,767 га, виданого 05.03.2001 року на підставі рішення п`ятнадцятої сесії 23 скликання Миколаївської сільської Ради народних депутатів від 05.10.2000 року. Але разом з тим, [PERSON] не може оформити спадщину оскільки своєчасно не прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилася ( Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру № 83188778 від 10.11.2025 року, видана приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Юрченко А.М.), а оскільки [PERSON] згідно з частиною 1 статті 1272 Цивільного кодексу України вважається такою, що не прийняла спадщину після смерті [PERSON] звернутися до нотаріуса для оформлення спадкових справ вона не може. Спадкодавець з жовтня 2002 року (після смерті його дружини та матері позивачки [PERSON] , яка померла [INFO] ) та до часу своєї смерті [INFO] постійно проживав разом з дочкою за адресою її реєстрації - [ADDRESS] , таким чином [PERSON] здійснювала постійний догляд за своїм батьком. Факт смерті матері позивачки [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07.11.2002 року, виданого виконкомом Миколаївської сільської ради Роменського району Сумської області. Тому позивачка фактично прийняла спадщину, але оформити її у нотаріальному порядку вона не може, оскільки не підтверджується факт її постійного проживання з батьком на час відкриття спадщини. Отже, необхідно встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем до часу відкриття спадщини. Таким чином, вирішити зазначені питання в досудовому порядку неможливо. Тобто єдиним правовим способом поновлення порушеного права позивачки, є звернення до суду із позовом про встановлення юридичного факту. 26 грудня 2026 року відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с.16). Позивачка до суду не з`явилась, про дату розгляду справи повідомлена. У судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримала, посилаючись на викладені у ній обставини. Відповідач явку представника до суду не забезпечив. про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, заслухавши представника позивача та пояснення свідків, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом та вбачається з письмових матеріалів справи, [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно Роменським МРВДРАЦС ГТУЮ у Сумській області 15 березня 2019 року (а.с.7). Його дружина [PERSON] , матір позивачки, померла раніше, а саме [INFO] , що вбачається з свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого Миколаївською с/Радою Роменського району Сумської області від 07.11.20002 року (а.с.8). Факт родинних відносин позивачки [PERSON] та [PERSON] вбачається з свідоцтва про народження [PERSON] , виданого Рогинським сільЗАГС, серія VІІ - УР від 27.02.1969 року (а.с.4 зворот) та свідоцтва про шлюб [PERSON] , виданого відділом ЗАГС смт Липова Долина Сумської області, серія [NUMBER] від 09.04.1991 року (а.с.5). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с.9 зворот). Згідно Довідки №02.24/309 від 06.11.2025 [PERSON] був зареєстрований на день смерті за адресою: [ADDRESS] . На день смерті був зареєстрований один. Спадкоємцем на все майно після смерті [PERSON] являється його дочка [PERSON] , яка вважається такою, що прийняла спадщину, так як відповідно до п.3 ст. 1268 ЦК України вона постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини з жовтня 2002 року по день смерті [INFO] в [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] виконавчим комітетом Миколаївської сільської Ради Роменського району Сумської області не посвідчувався (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до якої входять земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належали спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю (серія IV - СМ № 014431) площею 2,767 га, виданого 05.03.2001 року на підставі рішення п`ятнадцятої сесії 23 скликання Миколаївської сільської Ради народних депутатів від 05.10.2000 року (а.с.10 зворот-11). З довідки від 12.11.2025 року № 1586/01-16 приватного нотаріуса Юрченко А.М. вбачається, що нотаріус відмовила [PERSON] в оформленні спадкових справ, оскільки вона не була зареєстрована разом зі спадкодавцем за однією адресою, не подала заяву про прийняття спадщини пропустила строк звернення із такою заявою, рекомендовано звернутись до суду (а.с.12-13) Свідок [PERSON] , [INFO] , житель с. Калинівка, Роменського району Сумської області, суду пояснив, що як йому відомо його знайомий [PERSON] на час своєї смерті проживав зі своєю дочкою [PERSON] . Свідок [PERSON] , [INFO] , суду пояснила, що вона є сусідкою по селу де проживає [PERSON] , і їй відомо, що [PERSON] на час своєї смерті проживав разом зі своєю дочкою. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час його смерті, які підлягають вирішенню на підставі норм Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Частиною першою статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Відповідно до ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Статтею 3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99). За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Необхідною умовою встановлення факту постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] та визнання позивача спадкоємцем [PERSON] є доведеність факту постійного проживання позивача і спадкодавця в одному житловому приміщенні на час відкриття спадщини. При цьому тривалість спільного проживання спадкодавця із спадкоємцем законом, а саме частиною третьою статті 1268 ЦК України, не визначена. Частиною першою статті 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом (див.: постанову Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18)). У частині четвертій статті 263 ЦПК України зазначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Під час розгляду справи судом були допитані як свідки були допитані жителі Роменського району Сумської області, які дали показання, що позивачка проживала разом з [PERSON] з 2002 по 2011 рік, за місцем її проживання. Проте свідки не були в повній мірі обізнані про матеріальний стан позивачки та [PERSON] , не повідомили про відомі їм обставини, які потребують доказування щодо спільного проживання позивачки зі спадкодавцем саме як членами однієї сім`ї, а також ведення ними спільного господарства, придбання побутових речей, проведення ремонту в будинку за рахунок саме спільних коштів, наявність взаємних прав та обов`язків, що є характеризуючими ознаками сім`ї. Показаннями свідків за відсутності інших належних доказів не може бути встановлений факт постійного проживання однією сім`єю позивачки з [PERSON] з 2002 по 2011 рік. Схожі за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 221/4624/20 (провадження № 61-13965св21) та від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16. Надана позивачкою Довідка виконавчого комітету Роменської міської ради від 06.11.2025 року №02.24/309 судом не визнається як належний доказ у даній справі, оскільки лише її наявність не є підставою для визнання факту спільного проживання. Крім того, з часу смерті спадкодавця та видачі зазначеної довідки минуло 14 років. Отже, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивачка дійсно проживала на час відкриття спадщини зі спадкодавцем [PERSON] , матеріали справи не містять, з огляду на що в задоволенні позову слід відмовити. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, судові витрати позивачу не відшкодовуються (ст. 141 ЦПК України). На підставі викладеного та

Outcome: dismissed