Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

Представник заявника звернувся до суду з вищевказаною заявою, просить суд ухвалити рішення яким встановити юридичний факт, того що [PERSON] , [INFO] не прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] в м.Лебедині Сумської області, оскільки він постійно не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за місцем своєї реєстрації. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги [PERSON] , просив їх задовольнити. Заінтересовані особи - [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Від [PERSON] надійшла заява в якій він зазначає, що факти, які викладені [PERSON] в заяві мали місце бути. Він просить розглянути справу у його відсутності. Судом встановлено, що заявник, [PERSON] народилася [INFO] в с.Рябушки Лебединського (нині Сумського) району Сумської області, а її батьками являються [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 14 серпня 2003р. Шлюб між батьками заявниці - [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 26 липня 1996р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Лебединського міськвиконкому, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 26 липня 1996р. 08 грудня 2009р. між [PERSON] з однієї сторони, як продавцем та батьками заявниці [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу, у відповідності з якими вони придбали у спільну часткову власність нежитлову будівлю магазину, яка розташована по [ADDRESS] . Даний Договір було посвідчено приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Сумської області Жураховським Д.В. та зареєстровано в реєстрі за №1303. Право власності на вказану нежитлову будівлю магазину було зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] у Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету Лебединської міської ради», що підтверджується витягом №25533323 від 11 березня 2010р. Також 08 грудня 2009р. між [PERSON] з однієї сторони, як продавцем та батьками заявниці [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу, у відповідності з якими вони придбали у спільну часткову власність земельну ділянку площею 189 м2 з цільовим призначенням для комерційного використання (обслуговування магазину) і яка розташована по [ADDRESS] . Даний Договір було посвідчено приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Сумської області Жураховським Д.В. та зареєстровано в реєстрі за №1303. [INFO] в м.Лебедині Сумської області у КНП "Лебединська лікарня імені К.О.Зільберника" померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 18 жовтня 2019р. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли (одна друга) частина нежитлової будівлі магазину та (одна друга) частина земельної ділянки під ним, які розташовані по [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] була зареєстрована по [ADDRESS] і разом з нею були зареєстровані: чоловік [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] ; донька [PERSON] , [INFO] заповіт від імені [PERSON] виконкомом Рябушківської сільської ради не посвідчувався, що підтверджується довідкою Рябушківського старостинського округу Лебединської міської територіальної громади Сумського району Сумської області від 28 жовтня 2025р. вих.№15-1-13/175. З відомостей щодо спадкової справи, що надані державним нотаріусом Лебединської державної нотаріальної контори встановлено, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , спадкова справа не заводилася. Заповіт від її імені не посвідчувався. Ч.3. ст.1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1. ст.1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. А згідно ч.1 ст.1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст.1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Згідно ч.1 ст.181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Ст.1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 Цивільного кодексу України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 Цивільного кодексу України). Ст.1220 Цивільного кодексу України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Ст.1221 Цивільного кодексу України встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 Цивільного кодексу України). Згідно ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Ч.3. ст.1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 'У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам надано роз`яснення, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Згідно правової позиції, викладеної зокрема у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019р. у справі №471/601/17 (провадження № 61-38452ск18), від 10 квітня 2020р. у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19) та від 19 травня 2021р. у справі № 937/10434/19-ц (провадження № 61-3620 св 21) зроблено висновок про те, що державна реєстрація особи у спірному житловому будинку сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті спадкодавця за адресою реєстрації. Відповідно до ч.2 ст.2 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами, або підставою для їх обмеження. Тобто державна реєстрація [PERSON] , [INFO] у житловому будинку номером [ADDRESS] сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] за адресою реєстрації та прийняття спадщини після смерті матері. Факт того, що [PERSON] не проживав у житловому будинку номером [ADDRESS] на момент смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] стверджений показами свідків [PERSON] та [PERSON] , які кожна зокрема, пояснили, що [PERSON] поїхав навчатися до іншого міста і більше додому не повертався, вони його не бачали дуже давно, місце його знаходження невідоме. Ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи в порядку окремого провадження зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. П.5 ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту. Ч.2 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Ч.1 ст.316 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника заявниці, свідків, суд вважає, що знайшов підтвердження той факт, що [PERSON] , [INFO] не прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] в м.Лебедині Сумської області, оскільки він постійно не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за місцем своєї реєстрації, тому суд вважає за необхідне задовольнити вимоги [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved