Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

До суду надійшла вищезазначена позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту електричну енергії у загальному розмірі 33 857,63 грн., яка складається з: 30 947,32 грн - заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01.11.2019 року по 31.10.2024 року; 3 % річних від суми заборгованості у розмірі 667,49 грн. за період з 23.12.2019 року по 23.02.2022 року; суми інфляційних витрат у розмірі 2242,82 грн. за період з 01.01.2020 по 23.02.2022 року. Позов обґрунтовує тим, що позивачем за адресою: [ADDRESS] , на підставі особового рахунку № [NUMBER] надавалися послуги з постачання електричної енергії у розмірі 16 825 кВт*год. належним чином, проте, відповідач за період з 01.09.2019 по 31.10.2024 має заборгованість за спожиті послуги у загальному розмірі 33 857,63 грн., яка складається з: 30 947,32 грн. - заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01.11.2019 року по 30.11.2024 року; 3 % річних від суми заборгованості у розмірі 667,49 грн. за період з 23.12.2019 року по 23.02.2022 року; суми інфляційних витрат у розмірі 2242,82 грн. за період з 01.01.2020 по 23.02.2022 року. Ухвалою суду від 08.12.2025 року відкрито спрощене позовне провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 17.02.2026 року. У судове засідання 17.02.2026 року представник позивача не з`явився, у матеріалах справи наявна вимога про розгляд справи надав заяву за змістом якої просить позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує, справу просить розглянути за їх відсутності Відповідач про розгляд справи повідомлявся в порядку, визначеному ЦПК України, як за зареєстрованим місцем проживання, так і за адресою надання послуг (судові повістки повернулися до суду неврученими), в судове засідання не з`явився, причини неявок не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» у зв`язку із відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннямиЗакону України «Про ринок електричної енергії», згідно з постановою №807 НКРЕКП від 31.07.2018, з 01 січня 2019 року здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку. Відповідно до п. 8 Постанови від 14.03.2018 № 312 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (в редакції станом на 01.01.2019), Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Згідно з пп.1.2.15. п.1.2. ПРРЕЕ укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого з договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до Умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (у встановленому законодавством порядку). Також абзацом 5 п. 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» зазначено, що фактом приєднання до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунку постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Відповідно дост. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії», п. 1.2.8 ПРРЕЕ, постачальник універсальних послуг (Позивач) здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який розробляється постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та укладається в установленому цими Правилами порядку. Постачальник універсальної послуги не може відмовити побутовому споживачу, електроустановки якого розташовані на території діяльності постачальника універсальної послуги, в укладенні такого договору. Згідно з п. 4.12. ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно даних, отриманих від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Відповідно до п. 4.13 ПРРЕЕ для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документу), на підставі даних комерційного обліку, отриманих в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку. Судом встановлено та перевірено матеріалами справи, що відповідно до детального стану розрахунків за спожиту електричну енергію по особовому рахунку № [NUMBER] позивачем за період з 01.11.2019 по 31.10.2024, відповідачем за місцем проживання було спожито електричної енергії у кількості 16 825 кВт год. За вказаний період, споживач вартість отриманих послуг не сплачував, а тому наявна заборгованість у розмірі 30 947,32 грн. Відповідно дост.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з п.1 ч.3ст.58 Закону № 2019-VIII, споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Положеннями ст.ст.319,322 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує та власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.610,611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Положеннямист.629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положенням п.1 ст.530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 1 ст.612 ЦК України, визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За приписами ч. 2 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім суми основного боргу позивач просить стягнути з відповідачки 3% річних у сумі 667,49 за період з 23.12.2020 по 23.02.2022; суми інфляційних втрат у розмірі 2242,82 грн. за період з 01.01.2020 по 23.02.2022 року, відповідає наведеній ст. 625 ЦК України. Згідно ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно дост.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідачем не було спростовано як сам факт отримання наданих позивачем послуг, так і розмір заборгованості за їх надання, тому заборгованість у загальному розмірі 33 857,63 гривень підлягає стягненню з відповідача з урахуванням трьох відсотків річних та інфляційних втрат, що нараховані за період до 23.02.2022 року. Відповідно до п.6 ч.1ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідачки підлягають стягненню судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 3028 гривень.

Outcome: approved