Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

28 листопада 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Заєць Ніна Миколаївна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Ухвалою від 01 грудня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді 28 січня 2026 року закрито підготовче судове засідання. Сторони в судове засідання не з`явилися, направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в м. Гадяч, Полтавської області, відповідно до свідоцтва про народження її батьками є: [PERSON] та [PERSON] . [INFO] в м. Гадяч [PERSON] помер. Згідно довідки виконавчого комітету Гадяцької міської ради [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] . Приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Заєць Н.М. повідомила [PERSON] , що нею пропущений строк прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Відповідно до витягу зі спадкового реєстру після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалася. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0644 га та житлового будинку з господарськими будівлями в [ADDRESS] . Також, з матеріалів вбачається, що [PERSON] з 12.06.2022 по вересень 2025 року перебувала за кордоном в Японії, де працювала за контрактом. Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року (продовжений Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 №573/2022). Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» установлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 719 від 24.06.2022). За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, наявність неприязних стосунків, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. Колегія суддів КЦС у справі № 638/16540/20 відступила від висновку щодо застосування ч.3 ст.1272 ЦК у контексті добросовісної необізнаності спадкоємця про смерть спадкодавця. Зокрема, у цій справі особа звернулася до суду із позовом, в якому просила визначити додатковий строк у 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її батька. Позивач пояснила, що понад 3 років постійно проживає у Японії, мати та брат не повідомили їй про смерть батька, про його смерть дізналася лише у вересні 2025 року з телефонної розмови із сусідкою. Своєю чергою, колегія КЦС зазначила, що спадкодавець не є «майном» чи «активом» спадкоємців, яким вони по аналогії із дією принципу «власність зобов`язує» мають цікавитись життям спадкодавця так само як і станом власного майна (активів). У ситуації, коли спадкоємець не знає про факт смерті спадкодавця та виникнення у нього певних обов`язків у разі свідомого прийняття або відмови від прийняття спадщини, дії будь-якого іншого спадкоємця, який вживає заходів для того, щоб зазначений спадкоємець і не міг дізнатися про відповідний факт з метою усунення його від спадкування, мають ретельно вивчатися судами. Водночас узагальнений висновок про те, що незнання про смерть спадкодавця не є поважною причиною пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, перетворюється на підставу зняття з суду обов`язку відповідного дослідження обставин справи та інструмент потурання судом такій недобросовісній особі в порушенні вимоги правових норм, зокрема ст.13 ЦК. З огляду на це, колегія суддів КЦС вважає необхідним відступити від висновку щодо застосування ч.3 ст.1272 ЦК у контексті добросовісної необізнаності спадкоємця про смерть спадкодавця. Зокрема, якщо необізнаний спадкоємець діє добросовісно та з моменту отримання інформації про смерть спадкодавця у розумні строки (які не повинні перевищувати 6 місяців) звертається до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] виїхала з території України до Японії 12 червня 2022 року і повернулась у вересні 2025 року, про смерть батька дізналася тільки при повернення на Україну. За наведених обставин суд вважає, що в даному випадку необхідно застосувати принцип добросовісної необізнаності спадкоємця про смерть спадкодавця через його проживання на території іншої держави та не повідомлення її близькими родичами, зокрема братом та матір`ю, які знаючи, що вона перебуває в Японії аби не зірвати її трудовий контракт не повідомили про смерть батька. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки вона як необізнаний спадкоємець діяла добросовісно та з моменту отримання інформації про смерть батька звернулася до суду з заявою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

Outcome: approved