Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

22.12.2025 року Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради звернулися до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення їх батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] . 18.04.2022 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] та змінила прізвище на « [PERSON] ». [PERSON] є біологічною матір`ю ще чотирьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Родина [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі не працювали, не займалися вихованням дітей, не забезпечували їх потреби, не створили необхідних умов для нормального розвитку та навчання дітей. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.07.2025 року (справа № 381/1676/25) [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно чотирьох дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [INFO] [PERSON] народила дівчинку. 04.08.2025 року для подальшого лікування та виходжування (дитина народилася малою вагою) новонароджену було переведено до КНП КОР «Київська обласна дитяча лікарня». Мати була залишена на декілька днів у пологовому відділенні для завершення лікування після кесаревого розтину. Після виписки [PERSON] не поїхала до новонародженої дитини. Лише через декілька днів відповідачка влаштувалася до дитячого відділення щоб піклуватися про доньку. Спеціалістами служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради були здійсненні обстеження умов проживання за адресою проживання родини [PERSON] з метою з`ясування наявності умов для проживання новонародженої дитини. В ході відвідування помешкання зафіксовані неналежні умови проживання: в будинку порушені санітарно-гігієнічні норми, в приміщенні та прибудинковій території безлад, всюди сміття, відсутні умови для проживання новонародженої дитини. Упродовж вересня-жовтня 2025 року спеціалістами служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради з [PERSON] та [PERSON] неодноразово були проведені бесіди щодо виготовлення свідоцтва про народження дитини, укладення декларації з лікарем педіатром, забезпечення потреб новонародженої дитини. 17.10.2025 надійшло повідомлення від Фастівського міського центру соціальних служб про те, що у [PERSON] відсутнє дитяче харчування для новонародженої дитини. [INFO] під час планового рейду «Сім`я» до служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради надійшло повідомлення від старости Великоснітинського старостинського округу щодо дитини відповідачів, яка знаходиться без догляду батьків, відсутнє дитяче харчування, умови проживання в будинку неналежні, батьки зловживають алкогольними та психотропними речовинами, наявність випадків домашнього насильства в родині. Після виїзду до будинку відповідачів інформація знайшла своє підтвердження: мати дитини була з ознаками вживання психотропних речовин, була брудна, в помешканні безлад, антисанітарні умови, дитина перебувала у тонких повзунках, жодних теплих речей для дитини не було. 29.10.2025 року дитина була влаштована до педіатричного відділення КНП ФМР «Фастівська БЛІЛ». За час перебування дитини у закладі жоден із батьків не здійснив її відвідування, не цікавилися її життям та здоров`ям. Врахувавши всі обставини та рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, органом опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради було прийнято рішення від 15.12.2025 року № 716 «Про надання висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] та надати дитині статус дитини позбавленої батьківського піклування. Просять позбавити батьківських прав відповідачів відносно малолітньої дитини та стягнути з відповідачів аліменти на її утримання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26.12.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 26 січня 2026 року ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти обставин зазначених в позові, однак просила надати їй час для виправлення своєї поведінки. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, клопотань, заяв щодо розгляду справи не надав. Зі слів відповідача [PERSON] він займається облаштуванням побуту для забрання дитини. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України "Про охорону дитинства"). Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України). При розгляді справи судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] виданого Фастівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 25 листопада 2025 року. Згідно Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] вважати доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. З вказаного Висновку вбачається, що родина [PERSON] та [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.07.2025 року (справа № 381/1676/25) [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно чотирьох дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно Рішення виконавчого комітету Фастівської міської ради № 723 від 15.12.2025 року «Про встановлення малолітній [PERSON] , [INFO] , статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування малолітній [PERSON] . Згідно наказу № 136 від 26.11.2025 малолітня [PERSON] , [INFO] взята на облік служби у справах дітей та сім, ї виконавчого комітету Фастівської міської ради, як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах. Згідно Характеристики Великоснітинського старостинського округу від 03.11.2025 року на [PERSON] , яка згідно Реєстру Фастівської територіальної громади зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] , який згідно Реєстру Фастівської територіальної громади зареєстрований за адресою: [ADDRESS] де фактично проживає сім`я [PERSON] . В будинку та прибудинковій території безлад та антисанітарія, відсутнє опалення та відключена електроенергія. Дана сім`я має низький матеріальний достаток. Батьки ніде не працюють, не виконують рекомендації спеціалістів, не бажають покращити умови проживання, безвідповідально відносяться до своїх обов`язків. Проживання дитини в таких умовах несе загрозу її життю та здоров`ю. Згідно інформації КНП Фастівської міської ради «Фастівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» за період перебування у педіатричному відділенні [PERSON] , [INFO] , батьки дитину не провідували, станом здоров`я не цікавилися, продуктами харчування, одягом, засобами гігієни дитину не забезпечували. У подружжя [PERSON] відсутнє здатність планувати майбутнє життя дитини, бажання займатися її розвитком та вихованням, свої інтереси вони ставлять вище інтересів дитини. В судовому засіданні відповідач [PERSON] визнала вказані факти в позові, однак зазначила, що буде виправлятися і надала Договір найму житлового приміщення від 10 лютого 2026 року згідно якого між власником житла [PERSON] та [PERSON] укладено вказаний договір. Згідно вказаного договору у строкове платне користування надається дім, загальною площею 40 кв.м., за адресою [ADDRESS] строком на шість місяців. Вказаний Договір не підписаний власником майна, належним чином не зареєстрований без зазначення на підставі чого він належить. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У частині першій статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику ЄСПЛ як джерело права. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. ЄСПЛ у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення проти позбавлення особи батьківських прав також може свідчити про її інтерес до дитини (параграфи 57, 58). У рішенні від 16 липня 2015 року справі "Мамчур проти України" (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки) (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України", заява № 39948/06). У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України" Суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20), зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). […] Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, вказаний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20 (провадження № 61-6807св21), від 11 вересня 2020 року у справі № 357/12295/18 (провадження № 61-21461св19), від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Представник позивача в позові послалася на висновок органу опіки та піклування від 17 грудня 2025 року про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав та посилається на факти, які були встановлені нею безпосередньо при відвідуванні відповідачів за їх місцем проживання. Відповідач [PERSON] погодилася з викладеними фактами, однак просила надати їй можливість виправитися. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, поважності причин неявки не надав, як і не надав відзиву на позовну заяву. З Висновку органу опіки та піклування вбачаються обставини, які об`єктивно характеризують відповідачів як особу, яка не здійснює своїх батьківських обов`язків, та ухилення від їх виконання. При розгляді справи, суд враховує якнайкращих інтереси дитини забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України, мати позбавлена батьківських прав, має право на звернення до суду із заявою про поновлення батьківських прав. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України та роз`яснення п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з частиною третьою ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з вимогами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, дочки, сина. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved