Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

Представник Херсонського державного аграрно-економічного університету у грудні 2024 року звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання освітніх послуг у розмірі 10845,22 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 3100,00 грн. та сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 17.08.2021 року між університетом та відповідачкою укладено договір №14388 про надання освітньої послуги, відповідно до якого університет взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідачки [PERSON] здійснити навчання [PERSON] в університеті до досягнення ступеня вищої освіти «бакалавр» за спеціальністю 191 «Архітектура та містобудування», що передбачено договором. Наказом від 17.08.2021 року №222/ст [PERSON] зараховано з 01.09.2021 року студентом 1 курсу денної форми здобуття освіти за спеціальністю 191 «Архітектура та містобудування» за кошти фізичних/юридичних осіб. Наказом від 19.12.2022 року № 224/ст [PERSON] , здобувача вищої освіти 2 курсу денної форми здобуття освіти освітнього ступеня бакалавр за спеціальністю 191 «Архітектура та містобудування» переведено з 19.12.2022 року з навчання за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб на додаткові місця державного (регіонального) бюджету. Університетом обов`язки щодо надання освітніх послуг виконувались в повному обсязі, однак до прийняття наказу № 224/ст від 19.12.2022 року, відповідачем оплата за навчання не здійснювалась, в результаті чого утворився борг в сумі 9706,00 грн. Наказом від 28.12.2023 року №310/ст [PERSON] , здобувача вищої освіти першого (бакалаврського) рівня третього року п`ятої групи денної форми навчання освітньо-професійної програми «Архітектура та містобудування» зі спеціальності 191 «Архітектура та містобудування» факультету архітектури та будівництва, якого було зараховано до університету за кошти державного бюджету, відраховано з Херсонського державного аграрно-економічного університету, за невиконання вимог навчального плану з 28.12.2023 року. За період навчання відповідачем не оплачено 9706,00 грн. Враховуючи те, що заборгованість утворилась станом на дату видання наказу від 19.12.2022 року № 224/ст, позивач вважає правомірним саме з цієї дати обчислювати всі суми інфляції та 3% річних. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.02.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від учасників провадження не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача, в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явилася повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом неодноразового направлення судових повісток про виклик до суду за адресою реєстрації місця проживання відповідача. Відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Пунктом 99-1 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, установлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Отже, відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка відповідачу вручена. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору відповідач не скористалася. Документів, що підтверджують поважність причин її відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст.280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст. 130 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлена про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ч. 4 ст.280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судомне встановлено, то суд здійснює судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Статтями 13,81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. Судом встановлено, що 17.08.2021 року між Херсонським державним аграрно-економічним університетом та [PERSON] було укладено договір №14388 про надання освітньої послуги, відповідно до якої університет бере на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача здійснити надання освітньої послуги, а саме: здійснити підготовку [PERSON] за денною формою здобуття вищої освіти за спеціальністю 191 «Архітектура та містобудування», для здобуття ступеня вищої освіти «бакалавр». Відповідно до п.13 договору, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання, без урахування коефіцієнту індексу інфляції, становить 80000,00 грн., в тому числі 2021/2022 н.р. І семестр 10000,00 грн., ІІ семестр 10000,00 грн.; 2022/2023 н.р. ІІІ семестр 10000,00 грн., ІV семестр 10000,00 грн.; 2023/2024 н.р. V семестр 10000,00 грн., VІ семестр 10000,00 грн.; 2024/2025 н.р. VІІ семестр 10000,00 грн., VІІ семестр 10000,00 грн. Згідно п. 14 договору, замовник вносить плату щосеместрово не пізніше ніж за 10 днів до початку кожного навчального року або семестру. Згідно витягу з наказу від 17.09.2021 року №222-ст Херсонського державного аграрно-економічного університету зараховано з 01.09.2021 року студентом 1 курсу денної форми здобуття освіти за спеціальностями за кошти фізичних та/або юридичних осіб, зокрема [PERSON] . Наказом Першого проректора, проректора з НПР Херсонського державного аграрно-економічного університету № 24/ОД від 11.03.2022 року «Про організацію освітнього процесу в умовах воєнного стану» запроваджено режим дистанційного навчання у Херсонському державному аграрно-економічному університеті з 14.03.2022 року до завершення правового режиму воєнного стану в Україні. У відповідності до наказу Першого проректора, проректора з НПР Херсонського державного аграрно-економічного університету № 51а/ст від 15.03.2022 року, надано можливість відтермінування оплати за надання освітніх послуг для осіб, які навчаються за рахунок коштів фізичних або юридичних осіб та за проживання в студентському гуртожитку на час дії воєнного стану. Відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України № 362 від 20.04.2022 року, тимчасово переміщено Херсонський державний аграрно-економічний університет на базу Кропивницького аграрного фахового коледжу до завершення дії воєнного стану. Згідно витягу з наказу Херсонського державного аграрно-економічного університету від 19.12.2022 року №224/ст «Про переведення студентів на додаткові місця державного (регіонального) бюджету», [PERSON] переведено з 19 грудня 2022 року з навчання за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб на додаткові місця державного (регіонального) бюджету здобувачів вищої освіти 2 курсу денної форми здобуття освіти освітнього ступеня бакалавр за спеціальностями: 191 «Архітектура та містобудування», освітньою програмою «Архітектура та містобудування». Згідно витягу з наказу Херсонського державного аграрно-економічного університету від 28.12.2023 року №310/ст «Про відрахування», відраховано [PERSON] за невиконання навчального плану з 28.12.2023 року. За розрахунком Херсонського державного аграрно-економічного університету від 16.12.2024 року №1786/02-23/23, заборгованість на 16.12.2024 року за надані освітні послуги згідно договору № 14388 від 17.08.2021 року здобувача вищої освіти [PERSON] становить 9706,00 грн. Відповідачем не було належним чином виконано свого обов`язку щодо сплати вартості наданих освітніх послуг за договором. 26.06.2023 року за вих. №561/02-22/01 на адресу [PERSON] Херсонським державним аграрно-економічним університетом направлено претензію №413 про сплату заборгованості за навчання в розмірі 9706,00 грн. за адресою реєстрації відповідача: [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. За змістом статей 626, 629, 638 та 903 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Договір про надання послуг навчання відноситься до договорів про надання послуг, які регулюються главою 63 Цивільного кодексу України. Відповідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності. Її замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін (ч.1 ст. 907 ЦК України). Відповідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в розмірі, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 73 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що заклад вищої освіти відповідно до законодавства та статуту може надавати фізичним та юридичним особам платні послуги за умови забезпечення надання належного рівня освітніх послуг як основного статутного виду діяльності. Відповідно до ч.6 ст.73 цього Закону розмір плати за весь строк навчання для здобуття відповідного ступеня вищої освіти, підвищення кваліфікації, а також порядок оплати освітньої послуги (разово, щороку, щосеместрово, щомісяця) встановлюються у договорі (контракті), що укладається між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою, яка замовляє платну освітню послугу для себе або для іншої особи, беручи на себе фінансові зобов`язання щодо її оплати. Частиною 6 ст. 64 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що розмір плати за навчання протягом розрахункового строку виконання освітньої програми для здобуття відповідного ступеня вищої освіти, підвищення кваліфікації, включаючи виготовлення документа про освіту та додатка до нього, а також порядок оплати освітньої послуги (разово, щороку, щосеместрово, щомісяця, за кредити ЄКТС) встановлюються в договорі (контракті), що укладається між закладом вищої освіти та фізичною(юридичною) особою, яка замовляє платну освітню послугу для себе або для іншої особи, беручи на себе фінансові зобов`язання щодо її оплати. Як вбачається з умов договору № 14388 від 17.08.2021 року, укладеного між Херсонським державним аграрно-економічним університетом та [PERSON] , Замовник зобов`язаний своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах і порядку, встановлених цим договором. У разі відрахування Одержувача, Замовник повинен сплатити вартість за фактично отриману послугу (п. 7). Оскільки [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконала, заборгованість за навчання [PERSON] не погашена, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення із відповідача заборгованості за договором про надання освітніх послуг в сумі 9706,00 грн. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Саме лише прийняття судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. (постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17, від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12). Відповідно до пункту 8.35 постанови від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19), Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Отже, в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований Великою Палатою Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та пункті 6.19. постанови від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19). Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16. Таким чином, враховуючи вищенаведені положення законодавства, а також зважаючи на те, що обставини щодо невиконання [PERSON] своїх грошових зобов`язань перед позивачем знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що вимоги позивача про сплату відповідачем 3% річних та інфляційних втрат за прострочення грошового зобов`язання за договором про надання освітніх послуг № 14388 від 17.08.2021 року, є правомірними. Згідно наданого позивачем розрахунку інфляційне збільшення за період з 19.01.2023 по 16.12.2024 року складає 1557,66 грн. (9706,00 х 1.160484-9706,00); та 3% річних за період прострочення грошового зобов`язання: з 19.01.2023 по 16.12.2024 року у розмірі 581,56 грн. (9706,00 х 3% х 729:365 ). З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України шляхом стягнення з [PERSON] , заявлених у прохальній частині позовної заяви, 3% річних у сумі 581,56 грн. та інфляційне збільшення боргу в розмірі 557,66 грн. за період прострочення з 19.01.2023 по 16.12.2024 року. Враховуючи вищевикладене, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за договором про надання освітніх послуг № 14388 від 17.08.2021 року в сумі 10845,22 грн., з яких: 9706,00 грн. сума заборгованості за договором про надання освітніх послуг; 557,66 грн. сума нарахованих інфляційних втрат; 581,56 грн. сума нарахованого інфляційного збільшення боргу. Частиною першою ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які в даному випадку враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі складають 3028,00 грн. Крім того, 07.05.2025 року представником позивача заявлено клопотання про стягнення судових витрат у розмірі 6128,00 грн., з яких: 3028,00 грн. судовий збір та 3100,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу. Враховуючи положення статей 137 та 141 ЦПК України, сторона має право на відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката за умови подання нею до суду заяви про відшкодування таких судових витрат, яка подана до судових дебатів у справі, подання доказів таких витрат (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, здійснені ним витрати, необхідні для надання правничої допомоги, тощо) до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у справі. На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано до суду: копію витягу з договору №10 про надання правничої допомоги адвоката від 22.01.2024 року, копію протоколу погодження договірної ціни, копію акту приймання-передачі наданих послуг № 12 до договору №10 від 22.01.2024 року, копію платіжної інструкції №2787 від 19.12.2024 року з якої вбачається, що позивачем сплачено Адвокатському бюро «Наталії Черевко» 25800,00 грн., детальний опис наданих послуг професійної правничої допомоги у справі №766/21820/24, повноваження адвоката підтверджені ордером серії ВТ №1053994 від 20.10.2024 року. У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268). Верховний суд у постанові від13.03.2025 року у справі № 275/150/22виклав правову позицію про те, що принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Клопотань щодо зменшення розміру судових витрат від відповідача не надійшло. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу у повному обсязі, а саме в розмірі 3100,00 грн. На підставі ст. ст. 207, 526, 530, 626, 628, 633, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved