Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про встановлення факту постійного проживання з наймачем, зміну договору найму житлового приміщення та визнання наймачем квартири, в якій просив: - встановити факт постійного проживання та ведення спільного господарства [PERSON] , [INFO] з [PERSON] , [INFO] адресою: [ADDRESS] по день смерті - [INFO] ; - визнати [PERSON] , [INFO] наймачем жилого приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , замість попереднього наймача - [PERSON] ; - зобов`язати Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради зареєструвати [PERSON] , [INFO] в житлове приміщення розташованого за адресою: [ADDRESS] ; - зобов`язати Приморську районну адміністрацію Одеської міської ради укласти з [PERSON] , [INFO] договір найму жилого приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Приморського районного суду міста Одеси Ковтун Ю.І. від 22 березня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] . Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження (а.с. 27). 10.04.2024 на адресу суду від представника відповідача Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради Лисої Д. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову [PERSON] в частині позовних вимог до Департаменту, а саме щодо зобов`язання Департаменту зареєструвати [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 38 45). 02.10.2024 на адресу суду від позивача [PERSON] надійшла позовна заява зі зміненим предметом позову, а саме позовна заява [PERSON] до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права користування квартирою та зобов`язання укласти договір найму, в якій просить: - визнати за [PERSON] право користування квартирою [ADDRESS] ; - зобов`язати Приморську районну адміністрацію Одеської міської ради укласти з [PERSON] договір найму квартирою [ADDRESS] (а.с. 84 85). В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований та все життя з народження, проживаючий за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира знаходиться в комунальній власності територіальної громади Одеської міської ради. Після смерті матері [PERSON] на яку був відкритий особистий рахунок на вищевказану квартиру, він неодноразово звертався до Одеських органів місцевого самоврядування з проханням перереєструвати особистий рахунок на вказану квартиру з покійної матері на своє ім`я. Проте отримав відповідь, що в квартирі він не зареєстрований і тому переоформити особистий рахунок з покійної матері [PERSON] на своє ім`я не може. У зв`язку з викладеним він звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою суду від 03 жовтня 2024 року задоволено заяву позивача [PERSON] про зміну предмету позову від 02.10.2024. Прийнято до розгляду заяву [PERSON] про зміну предмету позову від 02.10.2024 (а.с. 89). Ухвалою суду від 12 листопада 2024 року закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права користування квартирою та зобов`язання укласти договір найму та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 93). У судовому засіданні 13.05.2025 представник позивача адвокат Ковальчук О.О. позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача Гаврилюк А.А. у судовому засіданні 13.05.2025 позов не визнав. У подальшому сторони у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином. Від представника позивача адвоката Ковальчука О.О. на адресу суду надійшла заява, в якій просив слухати справу за відсутності позивач та його представника без технічної фіксації, позовні вимоги підтримують повністю, просять стягнути з відповідача судові витрати. До заяви додав договір про надання правової допомоги від 16.07.2025, детальний опис робіт виконаних адвокатом та акт № 1 приймання-передачі наданих послуг. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складання повного тексту рішення є 13 лютого 2026 року. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON] , [INFO] є батько: [PERSON] та мати: [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , яке видано 15.03.2023 Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с. 4). Відповідно до свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 02.10.2021 [PERSON] , [INFO] померла [INFO] (а.с. 7). Згідно з довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 1376134-2023 від 12.05.2023, Довідок Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про реєстрацію місця проживання або місця перебування особи № А1-22548-ф/л від 03.03.2023, № А1-42014-ф/л від 15.03.2023, № А7-87075-ф/л від 16.05.2023, № А1-100100-ф/л від 01.06.2023 [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Дата реєстрації: 02.12.2022 (а.с. 8 9, 14 16, 18). Листом Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради № 270/01-10 від 20.06.2023 на адресу Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, щодо виданих Департаментом довідок про реєстрацію місця проживання або місця перебування особи від 03.03.2023 № А1-22548-ф/л, від 15.03.2023 № А1-42014-ф/л, від 16.05.2023 № А7-87075-ф/л, від 01.06.2023 № А1-100100-ф/л на ім`я [PERSON] повідомлено, що перелічені довідки видані з недостовірною інформацією в частині підтвердження факту реєстрації місця проживання вказаної особи за запитуваною адресою. Просять вважати вказані довідки недійсними. В приміщенні за адресою: [ADDRESS] значиться зареєстрованою одна особа, а саме: [PERSON] , [INFO] від 28.06.1962 (а.с. 17зв.). Відповідно до довідки Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про реєстрацію місця проживання або місця перебування особи № А1-125654-ф/л від 30.06.2023 [PERSON] , [INFO] не зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Листом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 28.06.2023 № А-435/2 на адресу [PERSON] з питання переоформлення особового рахунку на квартиру за адресою: [ADDRESS] , повідомлено, що довідки про реєстрацію місця проживання, видані Департаментом з недостовірною інформацією та вважаються недійсними, враховуючи зазначене задовольнити клопотання про переоформлення особового рахунку не являється можливим (а.с. 10). Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положеннями статей 4, 5 ЖК України передбачено, що жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території України, утворюють житловий фонд, а державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). Статтею 61 ЖК України встановлено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем, житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ч. 2 сі. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Стаття 63 ЖК України встановлює, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч. 2 ст. 65 ЖК Української РСР). Статтею 106 ЖК України визначено, що повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. В рішенні від 03.06.1999 року по справі № 5-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що терміни «сім`я», «члени сім`ї», «родичі», «сімейне життя», «утримання» тощо без визначення змісту вживаються неодноразово. Так, фундаментальним правовим підґрунтям тлумачення поняття «член сім`ї» є визнання Конституцією України людини найвищою соціальною цінністю (стаття 3); на вільний вибір місця проживання ( стаття 33); закріплення права кожного на житло (стаття 47) тощо. Житловий Кодекс Української РСР, визначаючи гарантії права громадян на житло, встановлює права і обов`язки наймача жилого приміщення та членів його сім`ї, які проживають разом з ним за договором найму, обов`язковим елементом якого є плата за користування житлом та за комунальні послуги. Частина друга статті 64 цього Кодексу передбачає, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім» ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Аналогічні положення щодо членів сім`ї власника будинку (квартири) містить частина четверта статті 156 цього Кодексу. Таким чином, законодавець не встановив вичерпного переліку осіб, які належать до кола членів сім`ї наймача, але визначив критерії, за якими осіб, не пов`язаних шлюбними або родинними стосунками, віднесено до них. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати касаційного цивільного суду від 31.08.2021 у справі № 569/12946/18-ц (провадження № 61-11097св20) зазначено наступне: «Право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися як члени сім`ї наймача в установленому законом порядку. Вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи зареєстровані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Наявність чи відсутність реєстрації сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому». З матеріалів справи слідує, що відповідно до картки прописки [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 28.06.1962. В графі «Діти до 16-річного віку» вказано, зокрема, [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Розпорядженням Приморської райадміністрації м.Одеси від 23.01.2008 № 86 відкрито особовий рахунок на [PERSON] на займану нею площу, яка складається з 2 кімнат площею 49,42 кв.м. по [ADDRESS] з правом укладення договору найму. Склад сім`ї: 2 особи. [PERSON] основний квартиронаймач, [PERSON] син що підтверджується листом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 25.01.2008 (а.с. 6). Згідно листа ДП ЖУ «Ренесанс-92» особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Житлова площа квартири складає з двох кімнат 49,42 м.кв. не приватизована. Загальна площа квартири складає 64,25 м.кв. (а.с. 6зв.). Також з матеріалів справи слідує, що у провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває справа №522/5892/23 за позовом АТ «ДТЕК Одеські електромережі» про стягнення з [PERSON] про стягнення заборгованості. З акту про порушення АТ «ДТЕК Одеські електромережі» № 8015231 від 19.10.2022, складеного за результатами перевірки за адресою: [ADDRESS] вбачається, що такий складений за участі споживача [PERSON] , про що наявний підпис вказаної особи (а.с. 107 108). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено обставини, що він вселилися у квартиру за згодою наймача житла, з додержанням статей 64, 65 ЖК Української РСР, отже, є членом сім`ї наймача, використовував вказану квартиру як місце проживання, а отже позивач має право на користування спірною квартирою. При цьому, суд зазначає, що стороною відповідача не надано суду жодних доказів, які б спростували наведене вище. Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача укласти договір найму квартири, суд зазначає наступне. У відповідності до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Згідно з ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: - управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню; - облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності; - здійснення контролю за станом квартирного обліку та додержанням житлового законодавства на підприємствах, в установах та організаціях, розташованих на відповідній території, незалежно від форм власності; - видача ордерів на заселення жилої площі в будинках державних та комунальних організацій. Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів 11.03.1980 - під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, які він вважає найкращим за даних обставин. Суд не може підміняти державний орган, замість якого приймати рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем. Проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача укласти договір найму квартири, оскільки укладання договорів найму відноситься до виключної компетенції відповідача, а суд не може підміняти адміністративний орган та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права користування квартирою та зобов`язання укласти договір найму підлягають частковому задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з врахуванням часткового задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial