Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач вказує, що [INFO] помер його батько - [PERSON] , який за життя розпочав, але не встиг завершити процедур приватизації земельної ділянки. Так, розпорядженням Любашівської районні державної адміністрації Одеської області № 896/Ад-2012 від 13.08.2012 року батьку позивача - [PERSON] був наданий дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо складання державного акту на прав власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства із земель запасу (за межами населених пунктів) на території Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області, площею 1.68 га. Відповідно до акту прийомки-передачі межових знаків на зберігань від 08 липня 2015 року - власнику земельної ділянки кадастровий номер 5123381400:01:003:0280, яка знаходиться за адресою: Гвоздавська сільська рада ( за межами населених пунктів) Любашівського району Одеської облает площею 1.68 га наданої власнику гр. [PERSON] , для ведення особистого селянського господарства, закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками в кількості 6 штук. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ - 5102423132015 від 12.11.202 року земельна ділянка сформована та зареєстрована у відділі у Любашівському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області. Таким чином, після смерті батька залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 1.68 га, кадастровий номер 5123381400:01:003:0280, яке позивач прийняв як спадкоємець першої черги. Але, так як [PERSON] не встиг документально завершити процедуру приватизації земельної ділянки, а саме зареєструвати право власності на земельну ділянку на своє ім`я, позивач, як спадкоємець першої черги, позбавлений права отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку. Тому 13.11.2025 року, задля можливості реалізувати своє право як спадкоємця, позивач звернувся до Зеленогірської селищної ради із заявою, про надання дозволу на право завершення процедури приватизації земельної ділянки, однак 29.11.2025 року йому було відмовлено у праві завершити процедур приватизації земельної ділянки. Він належним чином та своєчасно прийняв спадщину, але не може оформити свої спадкові права щодо вищевказаної земельної ділянки. Тому, просив визнати за ним право на завершення приватизації земельної ділянки кадастровий номер 5123381400:01:003:0280 площею 1.68 га на території Зеленогірської селищної ради Подільського району Одеської області із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, а саме: оформлення у власність та реєстрацію права власності, реєстрацію в державному земельному кадастрі на його ім`я прав на дану земельну ділянку. Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, свої вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав, повідомлений про день, час та місце слухання справи належним чином відповідно до вимог ст.ст. 128-130 ЦПК України. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 13 січня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в загальному позовному провадженні. 29 грудня 2025 року підготовче судове провадження закрито та справу призначено до розгляду в судовому засіданні. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видно, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 8). Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видно, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 9) Із свідоцтва про народження позивача видно, що позивач народився [INFO] , його матір`ю є [PERSON] і позивач відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом після її смерті (а.с. 24). З розпорядження Любашівської районної державної адміністрації № 896/Ад-2012 від 13.08.2012 року видно, що [PERSON] , на підставі його заяви, надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області (а.с. 19, 21). Згідно розробленої технічної документації, з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку видно, що земельній ділянці, яка виділялась [PERSON] присвоєно кадастровий номер 5123381400:01:003:0280. Вказана земельна ділянка сформована, зареєстрована в Державному земельному кадастрі та визначена межевими знаками (а.с. 10-20). Відділом Держземагенства у Любашівському, листом від 23.05.2013 року погоджено представлений на розгляд проект земелустрою щодо відведення земельної ділянки (у власність) [PERSON] для ведення особистого селянського господарства на території Новоселівської сільської ради Любашівського району Одеської області (а.с. 15-33). З листа приватного нотаріуса № 4/02-14 від 05.01.2026 року видно, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не відкривалась. [PERSON] звернувся до нотаріуса з приводу оформлення спадщини після смерті батька, однак у видачі свідоцтва про спадщину на земельну ділянку, що належала [PERSON] , йому відомвлено через відустність правовстановлюючого документа на земельну ділянку та рекомендовано звернутись до суду для визнання права на завершення приватизації. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. При вирішенні спору по суті суд враховує вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положення ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов"язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із статтею 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення. За статті 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статті 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації (Лист спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»). На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Аналіз наведеної норми свідчить, що у разі, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку, а якщо приватизація земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України не завершена й право на її завершення. Верховний Суд в Постанові від 21 березня 2018 року по справі № 623/633/17, провадження № 61-6243 св. 18 зазначив, що: «Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абзацу 2 пункту 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139- V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абзац 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-V1). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (частина третя статті 116 Земельного Кодексу України).» Згідно п.7 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. У відповідності до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. З огляду на вищевказані норми суд приходить до переконання про необхідність визнання за позивачем права на завершення приватизації вищевказаної земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті баткьа. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Сторони не заявляли клопотань про розподіл судових витрат, а тому суд вважає можливим залишити понесені судові витрати за сторонами.

Outcome: approved