Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на його користь, у зв`язку з тим, що він навчається на бюджетній, денній формі навчання 1 курсу факультету інформаційної безпеки та електронних комунікацій національного університету "Запорізька політехника", у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, за весь час його навчання, але не більше як до 23-х років, починаючи з дати пред`явлення позову. Позовні вимоги обґрунтовані тим, відповідач зобов`язаний утримувати дитину згідно норм Сімейного кодексу України. Також, просить допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць та судові витрати, в тому числі на правничу (правову) допомогу, покласти на відповідача. Ухвалою суду від 16.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання, що було призначене на 15.01.2026, яке було відкладено на 20.02.2026, у зв`язку з неявкою відповідача. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надала заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує, від відповідача відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення за відсутності учасників справи, на підставі доказів, які є в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенню ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ч.1 ст.280 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. У [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження №181/11/07 від 29.05.2007, виданим відділом [PERSON] (а.с.7) та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції (а.с.22). Рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 22.03.2012, шлюб між [PERSON] і [PERSON] , зареєстрований 03.08.2006 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції (актовий запис № 706) розірвано (а.с.23-24). [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю з дитинства, якому встановлена 3 група інвалідності, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , витягом з рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №245/25/3321/В від 10.10.2025 та рекомендаціями, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (а.с.11-21). Згідно довідки №155 від 09.05.2025 виданої Факультетом інформаційної безпеки та електронних комунікацій Національного університету "Запорізька політехника" Міністерства освіти та науки України, [PERSON] є студентом бюджетної форми навчання 1 курсу (БК/814, спеціальність 125 "Кібезпезпека та захист інформації", освітня програма "Безпеки інформаційних і комунікаційних систем", денна форма навчання) факультету інформаційної безпеки та електронних комунікацій національного університету "Запорізька політехника". термін навчання: з 02.09.2024 по 30.06.2028 (а.с.28). Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. В пункті 20 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно із ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на те, що [PERSON] навчається на денній формі та не в змозі офіційно працювати і отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, та враховуючи, що відповідачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що він не має можливості сплачувати аліменти у відповідному розмірі, зокрема через стан здоров`я чи матеріальне становище, або наявність інших дітей, непрацездатних родичів чи близьких осіб, що знаходяться на його утриманні, суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, у зв`язку з продовженням навчання у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи стягнення із дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку залежно від того, яка з цих обставин настане першою, що відповідатиме потребам сина у допомозі батька та можливостям останнього надавати таку допомогу.. Разом з цим, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, а також положення ст. 196 СК України щодо відповідальності платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. На підставі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в сумі 1211 грн. 20 коп., від сплати якого позивач був звільнений при подачі позову. Стосовно відшкодування витрат за надання професійної правничої допомоги, суд приходить до наступного. Позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Проте, на підтвердження понесення таких витрат суду не надано жодних доказів та не вказана сума, яка підлягає стягненню. До позовної заяви додано лише ордер на надання правничої допомоги (а.с.30) та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.29). Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відтак, в зазначеній частині суд виходить з наявних у справі матеріалів та констатує, що вимоги п.2 ч.2 ст. 137 ЦПК України позивачем у повній та достатній мірі не виконані, доказів фактичного понесення витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру суду не представлено, у зв`язку з чим правові підстави для задоволення вимог позивача в цій частині суд не знаходить. На підставі викладеного та

Outcome: partial