Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10.04.2024 року між ТОВ "Слон кредит" і [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №1547519, а 24.12.2024 року між ТОВ "Слон кредит" та ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" укладено договір факторингу №24122024, згідно якого ТОВ "Слон кредит" передали ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема до боржника [PERSON] за договором №1547519 від 10.04.2024 року. [PERSON] не виконує зобов`язань за вказаним договором, припинив повертати кредит у строки передбачені договором, а тому виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути та судові витрати по справі. Крім того, позивач просить в порядку статті 265 частин десятої, одинадцятої ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно статті 625 ЦК України, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості та стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % на користь позивача, роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати та 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час і місце судового засідання в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав. Оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання без поважних причин і не подав відзив, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд згідно вимог ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно ст.ст.525, 526, 527, 530 ЦК України: одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, що передбачено ст.1054 ч.1 ЦК України. Згідно ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 265 частинами 10, 11 ЦПК України передбачено, що суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Відповідно ч.2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Відповідно ст. 8 ч.5, п.17 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України ''Про споживче кредитування'' максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Розділом 2 частиною 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України ''Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг'' встановлено, що дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Судом встановлено, що 10.04.2024 року між ТОВ "Слон кредит" та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №1547519, згідно якого ТОВ "Слон кредит" надали [PERSON] кредит у сумі 3500 грн, строком на 360 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою 1,875% у день та стандартною процентною ставкою 2,5% у день, зі сплатою штрафу у розмірі 175 грн. на 4 день невиконання або неналежного виконання зобов`язань щодо сплати кредиту та у розмілі 35 грн. почнаючи з 5 дня за кожен день невиконання або неналежного виконання зобов`язань. Крім того, [PERSON] , шляхом підписання, ознайомився з графіком платежів, паспортом споживчого кредиту, який містить умови щодо порядку та розміру нарахування заборгованості, відсотками, комісіями. Листом ТОВ "ПЕЙТЕК" від 15.01.2025 №20250115-1625 повідомлено про успішність операцій, згідно договору з ТОВ "Слон кредит" №06062022-1 від 06.06.2022 року, зокрема операції з номером транзакції 15475191712746690 про перерахування 10.04.2024 року на платіжну картку номер [NUMBER] грошових коштів у сумі 3500 грн. Розрахунок заборгованості, проведений ТОВ "Слон кредит" станом на 24.12.2024 року свідчить, що загальна сума заборгованості 26599,90 грн., яка складається з заборгованості: за кредитом 3499,98 грн., за відсотками 21349,92 грн., за штрафами 1750 грн. 24.12.2024 року між ТОВ "Слон кредит" та ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" укладено договір факторингу №24122024, згідно якого ТОВ "Слон кредит" передали ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема до боржника [PERSON] за договором №1547519 від 10.04.2024 року. Розрахунок заборгованості нарахованих процентів за період із 25.12.2024 року по 05.04.2025 року, проведений ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна", свідчить, що за вказаний період нараховано процентів у сумі 8925 грн. На виконання ухвали суду АТ КБ ''ПриватБанк'' надано лист №20.1.0.0.0/7-250925/23647-БТ від 30.09.2025 року, яким повідомлено, що [PERSON] є клієнтом банку, на його ім`я емітовано картку № [NUMBER] , на яку 10.04.2024 року здійснено переказ коштів на суму 3500 грн., платник FUIB MoneyTransfer. Таким чином, зваживши у сукупності надані позивачем докази по справі, суд приходить до висновку, що сторонами укладено кредитний договір, що підтверджено належними та допустимими доказами. Позивачем умови договору виконано та перераховано суму кредиту відповідачу. Даних про те, що відповідачем було повернуто позивачу кредитні кошти матеріали справи не містять. У свою чергу відповідач, підписавши договір, добровільно погодився на визначені у ньому умови, взявши на себе відповідні зобов`язання. Разом із тим, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, тому суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, проте лише частково. Суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість вимоги заборгованості за процентами за користування кредитом із розрахунку максимального розміру денної процентної ставки, виходячи з положень ст.8 ч.5 Закону України ''Про споживче кредитування'', з урахуванням пункту 17розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення", зважаючи на те, що кредитний договір був укладений 10.04.2024 року, тобто після внесення змін до Закону України ''Про споживче кредитування'', відповідно, денна процентна ставка у відповідності до чинного законодавства не може перевищувати 1 %, а тому стягненню підлягає заборгованість в сумі 15115,45 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 3499,98 грн., за відсотками 11615,47 грн. (за період із 10.04.2024 по 15.04.2024 (5 днів), виходячи із суми боргу в сумі 3500,00 грн., позивач мав право на нарахування 175 грн. (5*35); за період із 16.04.2024 по 24.04.2024 (9 днів), виходячи із суми боргу в сумі 3499,99 грн., позивач мав право на нарахування 314,99 грн. (9*34,9999); за період із 25.04.2024 по 05.04.2025 (346 днів), виходячи із суми боргу в сумі 3499,98 грн., позивач мав право на нарахування 12109,93 грн. (346*34,9998); враховуючи сплачені відповідачем відсотки в розмірі 984,45 грн.). Щодо вимоги про стягнення заборгованості за штрафом, то згідно положень пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позичальник звільняється від сплати штрафу за прострочення виконання забов`язання, а тому штраф стягненню не підлягає. Щодо позовної вимоги про застосування судом положень ст.265 ч.ч.10, 11 ЦПК України та зобов`язання особи, що здійснюватиме примусове виконання рішення, нараховувати інфляційні втрати та 3% річних відповідно ст.625 ЦК України, то вони є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки правила ст.265 ч.ч.10, 11 ЦПК України встановили виняток із загального правила, надавши суду повноваження за результатами з`ясування характеру та правової природи матеріальних відносин між сторонами по справах про стягнення боргу, на який нараховують відсотки або пеню, продовжити нарахування відсотків або пені на період після ухвалення судового рішення. Правова мета приписів ст.265 ч.ч.10, 11 ЦПК України полягає у наданні суду повноважень поширити дію постановленого рішення та продовжити нарахування пені або відсотків на майбутнє поза часовими межами, в яких суд розглянув і вирішив спір по суті заявлених позовних вимог про стягнення відповідних пені або відсотків, що має на меті позбавити кредитора потреби звертатися до суду з позовом про стягнення пені або відсотків за наступні періоди невиконання зобов`язання після того, як було ухвалено судове рішення. Формулювання вказаних норм процесуального права визначають право, а не обов`язок суду зазначити в рішенні про таке нарахування, відповідно суд на власний розсуд із урахуванням обставин, що мають істотне значення (майнового стану відповідача), на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності, вирішує питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи ст.265 ч.ч.10, 11 ЦПК України. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великою Палати Верховного Суду від 05 червня 2024 року по справі №910/14524/22. Враховуючи зазначені обставини, зважаючи на положення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, вимога позивача про застосування ст.265 ЦПК України та ст.625 ЦК України є необґрунтованою, а тому в цій частині позову необхідно відмовити. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд вважає, що документально підтверджені судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідатиме вимогам ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial