Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою Акціонерного товариства "Акцент- Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій просить стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № АВН0СТ1551017133113206403 від 17.04.2025 у розмірі 101130,33 гривень, станом на 19.06.2025, яка складається з наступного: 6298,05 гривень - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 3493,90 гривень - заборгованість за процентами; 0,00 гривень - заборгованість за комісією; 337,90 гривень - заборгованість за пенею; та судові витрати у розмірі 2422,40 гривень. Позовна вимога про стягнення заборгованості обґрунтована тим, що [PERSON] звернувся до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Акціонерному товаристві «Акцент-Банк». 17.04.2024 відповідач уклав з банком кредитний договір № АВН0СТ1551017133113206403, щодо надання останньому кредиту у розмірі 6600,00 гривень строком на 36 місяців (тобто до 16.04.2027) зі сплатою процентів у розмірі 85,00 щорічно та комісії в розмірі 0,00 гривень. Станом на 19.06.2025 заборгованість відповідача за кредитним договором складала суму в розмірі 10130,33 гривень, яка складається з: 6298,05 гривень загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 3493,90 гривень загальний залишок заборгованості за процентами; 0,00 гривень - загальний залишок заборгованості за комісією; 337,93 гривень - загальний залишок заборгованості за пенею, яку і просить стягнути позивач. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані для розгляду судді Чорнусі Ю.В. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.06.2025 позовну заяву Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду доказу надсилання відповідачу копій поданих до суду документів (позовної заяви з додатками) з урахуванням положень ст. 43 ЦПК України. 03.07.2025 на адресу суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучені докази направлення відповідачу позовної заяви з додатками з урахуванням положень ст. 43 ЦПК України. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.08.2025 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання на 19.09.2025. У судове засідання 19.09.2025 сторони не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, клопотання та заяви не подавали. Разом із позовною заявою представник позивача подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, у якому зазначив про підтримання позовних вимог в повному обсязі, відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи та винесення заочного рішення судом. Розгляд справи відкладено на 03.12.2025 у зв`язку з неявкою відповідача у справі. У судове засідання 03.12.2025 сторони не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи судом, про причини неявки суду не повідомили, клопотання та заяви не подавали. Розгляд справи відкладено на 03.02.2026 у зв`язку з неявкою відповідача у справі. У судове засідання 03.02.2026 сторони не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи судом, про причини неявки суду не повідомили, клопотання та заяви не подавали. Відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 (провадження № 61-22682св19) зазначив про те, що у разі, коли наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Оскільки судом вжито всіх заходів для забезпечення належного сповіщення відповідача про судовий розгляд, однак відповідач до суду не з`являвся, про причини неявки до суду не повідомляв, не подав відзив, враховуючи відсутність заперечень представника позивача щодо ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку про необхідність розглядати справу по суті за відсутності відповідача, повідомленого про дату, час і місце розгляду справи судом належним чином, за правилами заочного розгляду справи та на підставі наявних у справі доказів, згідно з вимогами ч. 4 ст. 223 ЦПК України та ч. 1 ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судові засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. На підставі ч. 1 ст. 244 ЦПК України суд 03.02.2026 перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 13.02.2026. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, надавши оцінку доказам, наявним у справі матеріалам, суд дійшов наступних висновків. Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Положеннями ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 1055 ЦК України встановлює вимоги до форми кредитного договору, зокрема кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Суд встановив, що 11.03.2024 [PERSON] приєднався до умов та правил надання банківських послуг в Акціонерному товаристві «Акцент-Банк» шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Акціонерному товаристві «Акцент-Банк» (а.с. 7). Підписуючи анкету-заяву відповідач надав свою згоду на те, що ця заява разом із умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розміщеними в рекламному буклеті, становить між сторонами договір про надання банківських послуг, примірник якого він отримав шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту: www.a-bank.com.ua. Відповідач зобов`язалась виконувати вимоги умов та правил надання банківських послуг, та регулярно самостійно знайомитись з їх змінами на сайті банку www.a-bank.com.ua. 17.04.2024 [PERSON] підписав заяву клієнта № АВН0СТ1551017133113206403 від 17.04.2024, відповідно до якої просив надати в Акціонерному товаристві «Акцент-Банк» кредит за послугою «Швидка готівка» на наступних умовах: вид кредиту послуга «Швидка готівка»; тип кредиту кредит строковий; мета отримання кредиту придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг; сума кредиту 6600 гривень; строк кредиту 36 місяців; процентна ставка (фіксована) 85 %; номер платіжної картки, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту 5169155129555239, рахунок для внесення платежів UA553077700000029091513588654. Відповідно до п. п. 18 заяви клієнта № АВН0СТ1551017133113206403 від 17.04.2024 відповідач погодився з тим, що ця заява разом з умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в Акціонерному товаристві «Акцент-Банк» при наданні банківських послуг, таблицею обчислення вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту становить кредитний договір. Підписанням цієї заяви відповідач підтвердила, що ознайомлена з умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в Акціонерному товаристві «Акцент-Банк», таблицею обчислення вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримала їх примірники, вони відповідачу зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. До матеріалів справи позивач долучив копію паспорту споживчого кредиту «Швидка готівка», у якому міститься інформація щодо основних умов кредитування, реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, а також копія таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит . На підтвердження виконання зобов`язань за договором позивач надав копію меморіального ордеру № TR.35340789.16010.65455 від 17.04.2024 на суму 6600,00 гривень, призначення платежу: видача кредиту згідно договору № АВН0СТ1551017133113206403 від 17.04.2024; виписку по кредиту від 19.06.2025 про рух коштів за період з 17.04.2024 по 18.06.2025, у якій міститься інформація про наявність заборгованості у відповідача за кредитним договором № АВН0СТ1551017133113206403 у розмірі 10117 гривень . З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за договором № АВН0СТ1551017133113206403 від 17.04.2024 (а. с. 12) вбачається, що станом на 19.06.2025 у відповідача існує заборгованість у розмірі 10130,33 гривень, яка складається з: 6298,05 гривень загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 3493,90 гривень загальний залишок заборгованості за процентами; 0,00 гривень - загальний залишок заборгованості за комісією; 337,93 гривень - загальний залишок заборгованості за пенею. У матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем коштів, отриманих від позивача у кредит. Відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, надати докази на спростування тверджень, наведених у позовній заяві, подати контррозрахунок заборгованості. Докази оплати відповідачем заборгованості у матеріалах справи відсутні. Щодо позовної вимоги про стягнення пені слід зазначити наступне. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування пені за договором № АВН0СТ1551017133113206403 від 17.04.2024 здійснювалось у період дії воєнного стану. За таких обставин, вимога про стягнення з відповідача пені у розмірі 337,93 гривень не підлягає задоволенню. Враховуючи досліджені під час розгляду справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № АВН0СТ1551017133113206403 від 17.04.2024 у розмірі 9792,40 гривень, яка складається з: 6298,50 гривень - заборгованість по тілу кредиту, 3493,90 гривень заборгованість по процентам, у задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До матеріалів справи додана копія платіжного доручення № 6605315497899 від 19.06.2025 на суму 2422,40 гривень. Факт зарахування сплаченої суми грошових коштів до спеціального фонду Державного бюджету України встановлений судом та підтверджений відповідною випискою. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 2341,59 гривень, пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам. Інші судові витрати по справі не заявлені.

Outcome: partial