Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

[PERSON] за участю заінтересованої особи: Розквітівської сільської ради Березівського району Одеської області звернувся із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення (належності правовстановлюючих документів особі). На обґрунтування заяви зазначає, що є сином [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] .[INFO] його мати померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24 жовтня 2024 року, відтак, виникла необхідність у відкритті спадкової справи. 09 квітня 2025 року Пересипською державною нотаріальною конторою у місті Одеса була відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 73919831, номером у нотаріуса 163/2025, у якій його мати, [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] , яка проживала за адресою: Одеська область, Березівський район, село Котовка, є спадкодавцем.Однак виникла проблема із спадкуванням земельної ділянки, через розбіжність у написанні по-батькові у Державному акті на право приватної власності на землю серії І-ОД № 062185, у якому його мати, записана як [PERSON] .Така розбіжність унеможливлює можливість реалізовувати його право, як спадкоємця у повному обсязі. Враховуючи наведене, просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що державний акт на право приватної власності на землю серії I-ОД №062185, належить [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ). В судове засідання заявник не з`явився, був належним чином повідомлений про судовий розгляд. 17.02.2026 року подав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про судовий розгляд. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання у зв`язку з неявкою сторін не здійснювалося. Проаналізувавши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 3 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч. 2 ст.315 ЦПК у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] , що вбачається з копії паспорта [NUMBER] , виданого Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 03 липня 1995 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06 липня 1979 року [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області від 27 листопада 1997 року, [PERSON] народилась [INFO] у селі Котовка, Березівського району, Одеської області. Відповідно до довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, [PERSON] одержала ідентифікаційний номер [NUMBER] . Відповідно до цифрової копії документу від 09 квітня 2025 року шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] був укладений шлюб 19 березня 1978 року, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , номер актового запису 31. У свідоцтві про народження серії [NUMBER] мати заявника записана як « [PERSON] », [INFO] . Диплом серії [NUMBER] , був виданий ще за часів СРСР у такому дипломі її особисті дані були записані, як українською мовою « [PERSON] » так і російською мовою « [PERSON] ». У членському квитку Профспілки залізничників і транспортних будівельників №121737 від 02 жовтня 2000 року, мати заявника зазначена як [PERSON] , 1950 року народження, із зазначенням відомостей про вступ до профспілки у 1970 році. У посвідченні № [NUMBER] виданого 16 грудня 2016 року, зазначені відомості про матір заявника, як « [PERSON] ». Однак, у пенсійному посвідченні серії [NUMBER] та у свідоцтві № [NUMBER] про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначені відомості про матір [PERSON] , як « [PERSON] [INFO] ». На підставі вищезазначених документів, можна зробити висновок, що розбіжність у написанні по-батькові матері заявника, а саме « [PERSON] » замість « [PERSON] » носить помилковий характер та враховуючи рік народження його матері, а саме 1950 рік, ймовірно, виникла через неправильний переклад документів з російської на українську мову. Окрім того, написання по батькові у формі « [PERSON] » трапляється виключно в документах, виданих у радянський період або в тих документах, де особа мала можливість сама вносити відомості про себе. Натомість в офіційних документах, які видаються уповноваженими органами виконавчої влади, що здійснюють свої повноваження на рівні району, області або держави (зокрема паспорті, довідці про присвоєння ідентифікаційного номеру, свідоцтві про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, пенсійному посвідченні) по батькові фіксується саме форма « [PERSON] ». Внаслідок помилкового, написання по-батькові матері у вказаному вище правовстановлюючому документі заявник не має можливості реалізовувати своє право, як спадкоємця у повному обсязі, тому змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності їй зазначеного вище документу. З огляду на викладене та враховуючи, що відповідно до чинного законодавства України виправлення орфографічних помилок та внесення змін у правовстановлюючі документи, а саме у Державний акт не допускається, то окрім судового порядку, іншого способу вирішити питання не існує. Встановлення факту належності правовстановлюючих документів необхідне заявнику для реалізації право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. На думку суду, розбіжність в написанні по-батькові матері заявника, яке міститься у державному акті на право приватної власності на землю та в інших документах які їй належали, виникли через неправильне написання такого в державному акті серії I-OД №062185 та враховуючи досліджені, долучені заявником докази у суду немає сумніву що державний акт про право приватної власності на землю належить матері заявника - [PERSON] . Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] за участю заінтересованої особи: Розквітівської сільської ради Березівського району Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення (належності правовстановлюючих документів особі), є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. У зв`язку з вказаним доводи заявника про приналежність його матері Державного акту на право приватної власності на землю, є безсумнівними та підтвердженими. Відповідно до положень ч.7 ст.294 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного, ст.ст.15,16 ЦК України,

Outcome: approved