Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

У травні 2025 року Науково-дослідний центр судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України (далі по тексту - позивач, НДЦСЕ у сфері ІТ та інтелектуальної власності) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про відшкодуваня шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги мотивовані тим, що між Комунальною організацією «Київмедспецтранс» та Науково-дослідним центром судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України були укладені наступні договори: - № 03/04 від 11.04.2023, предметом якого є надання послуги з проведення товарознавчої експертизи щодо договору № 9к від 11.01.2022; загальна вартість послуг за договором №03/04 від 11.04.2023 згідно специфікації становить 30 111,48 грн з ПДВ; - № 05/04 від 11.04.2023 предметом якого є надання послуги з проведення товарознавчої експертизи щодо договору № 108к від 29.04.2022; загальна вартість послуг за договором № 05/04 від 11.04.2023 згідно специфікації становить 60 222,96 грн з ПДВ; - № 14/04 від 12.04.2023 предметом якого є надання послуги з проведення товарознавчої експертизи щодо договору № 43к від 31.01.2022; загальна вартість послуг за договором № 14/04 від 12.04.2023 згідно специфікації становить 39 001,54 грн з ПДВ; - № 18/04 від 12.04.2023 предметом якого є надання послуги з проведення товарознавчої експертизи щодо договору № 179к від 24.06.2022; загальна вартість послуг за договором № 18/04 від 12.04.2023 згідно специфікації становить 60 222,96 грн з ПДВ; - № 01/05 від 01.05.2023 предметом якого є надання послуги з проведення товарознавчої експертизи щодо договору № 193к від 07.07.2022; загальна вартість послуг за договором № 01/05 від 01.05.2023 згідно специфікації становить 49 038,70 грн з ПДВ; - № 02/05 від 01.05.2023 предметом якого є надання послуги з проведення товарознавчої експертизи щодо договору № 592к від 30.11.2021; загальна вартість послуг за договором № 02/05 від 01.05.2023 згідно специфікації становить 48 465,14 грн з ПДВ. За умовами п. 1.2 зазначених договорів послуги згідно з договорами виконуються з додержанням вимог чинного законодавства України, зокрема, Закону України «Про судову експертизу», постанови Кабінету Міністрів України №804 від 27.07.2011 «Про деякі питання надання платних послуг науково-дослідними установами судових експертиз Міністерства юстиції», Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 та відповідно до ДК 021:2015 71620000-0 (Аналітичні послуги). У подальшому сторони підписали акти: - № 112/23 здачі-приймання висновку експерта № 112/23 від 24.04.2023, яким підтверджено факт виконання відповідачем зобов`язань за договором № 03/04 від 11.04.2023; - № 116/23 здачі-приймання висновку експерта № 116/23 18.05.2023, яким підтверджено факт виконання відповідачем зобов`язань за договором № 05/04 від 11.04.2023; - № 111/23 здачі-приймання висновку експерта № 111/23 від 16.05.2023, яким підтверджено факт виконання відповідачем зобов`язань за договором № 14/04 від 12.04.2023; - № 117/23 здачі-приймання висновку експерта № 117/23 від 26.04.2023, яким підтверджено факт виконання відповідачем зобов`язань за договором № 18/04 від 12.04.2023; - № 156/23 здачі-приймання висновку експерта № 156/23 від 09.06.2023, яким підтверджено факт виконання відповідачем зобов`язань за договором № 01/05 від 01.05.2023; - № 157/23 здачі-приймання висновку експерта № 157/23 від 31.05.2023, яким підтверджено факт виконання відповідачем зобов`язань за договором № 02/05 від 01.05.2023. На підставі виставлених Центром за договорами рахунків-фактур Комунальна організація «Київмедспецтранс» сплатила позивачеві за надані послуги 287 062,78 грн. Судові експертизи, які є предметом вказаних вище договорів, укладеними між КО «Київмедспецтранс» та позивачем, були проведені та підписані висновки працівником НДЦСЕ у сфері ІТ та інтелектуальної власності - судовим експертом, науковим співробітником лабораторії криміналістичних та інженерно-технічних видів досліджень НДЦСЕ у сфері ІТ та інтелектуальної власності [PERSON] . Акти здачі-приймання висновку експерта зі сторони позивача також підписані виконавцем експертиз [PERSON] . Вказані вище обставини встановлювались Господарським судом міста Києва та Північним апеляційним господарським судом у справі № 910/6147/24. Вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 01.02.2024 у справі № 761/40141/23 у кримінальному провадженні № 12023100100004159, на підставі угоди про визнання винуватості 27.10.2023 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368-4, ч. 2 ст. 384 КК України. В мотивувальній частині вироку вказано, що [PERSON] у період з 24.04.2023 по 09.06.2023, діючи умисно, з метою одержання неправомірної вигоди, перебуваючи в приміщенні НДЦСЕ у сфері ІТ та інтелектуальної власності за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, в порушення п. 15, 16, 52 постанови Кабінету Міністрів України № 1440 від 10.09.2003 «Про затвердження національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» склав на користь службових осіб КО «Київмедспецтранс» завідомо неправдиві висновки та передав їх до канцелярії НДЦСЕ у сфері ІТ та інтелектуальної власності, а саме: - висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи № 112/23 від 24.04.2023 (за договором №9к від 11.01.2022); - висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи №117/23 від 26.04.2023 (за договором №179к від 24.06.2022); - висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи №111/23 від 16.05.2023 (за договором №43к від 31.01.2022); - висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи №116/23 від 18.05.2023 (за договором №108к від 29.04.2022); - висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи №157/23 від 31.05.2023 (за договором №592к від 30.11.2021); - висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи № 156/23 від 09.06.2023 (за договором № 193к від 07.07.2022). У мотивувальній частині вироку суду також зазначено, що у судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю та беззаперечно, підтвердив, що він дійсно при вказаних обставинах вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 368-4, ч. 2 ст. 384 КК України. Тим самим, на час розгляду справи в суді, встановлено достатність фактичних даних для визнання винуватим [PERSON] у прийнятті пропозиції та одержанні експертом, який провадить професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, неправомірної вигоди для себе за вчинення дій з використанням наданих йому повноважень в інтересах того, хто надає таку вигоду; у складанні завідомо неправдивих висновків експерта (ч. 3 ст. 368-4, ч. 2 ст. 384 КК України). Відповідно до резолютивної частини вироку [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України та ч. 3 ст. 368-4, та призначено покарання. У зв`язку з зазначеним, КО «Київмедспецтранс» з метою досудового врегулювання спору звернулась до позивача з листом № 09/094-248-1 від 04.03.2024, у якому просила повернути сплачені на підставі договорів кошти в сумі 287 062,78 грн. Листом №330/418-11-24/3 від 25.03.2024 Центр відмовив у поверненні сплачених коштів. КО «Київмедспецтранс» звернулась до позвиача з претензією № 09/094-478-7 від 10.04.2024, в якій вимагала повернути грошові кошти в сумі 287 062,78 грн, сплачених на підставі договорів. У травні 2024 року КО «Київмедспецтранс» звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просила стягнути з Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України 287 062,78 грн. На обґрунтування заявлених вимог КО «Київмедспецтранс» зазначила, що уклала з Центром договори про надання послуг з проведення товарознавчої експертизи № 03/04 від 11.04.2023, №05/04 від 11.04.2023, №14/04 від 12.04.2023, №18/04 від 12.04.2023, №01/05 від 01.05.2023 та №02/05 від 01.05.2023. На виконання зазначених договорів організація оплатила Центру послуги на загальну суму 287 062,78 грн. Посилаючись на неналежне виконання зобов`язань за договорами, КО «Київмедспецтранс» звернулась з позовною вимогою відшкодувати завдані збитки та повернути сплачені грошові кошти у сумі 287 062,78 грн. Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.07.2024 у справі № 910/6147/24 позов КО «Київмедспецтранс» задоволено повністю та ухвалено стягнути з Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України на користь КО «Київмедспецтранс» 287 062,78 грн збитків, 4 305,94 грн витрат по сплаті судового збору. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2024 у справі № 910/6147/24 апеляційну скаргу Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України на рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2024 у справі № 910/6147/24 залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2024 - без змін. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 284 Господарського процесуального кодексу України вказані вище судові рішення не підлягають касаційному оскарженню. На виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/6147/24 від 29.07.2024, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2024, видано наказ про примусове виконання рішення від 30.12.2024 про стягнення з позивача на користь КО «Київмедспецтранс» 287 062 грн 78 коп. збитків та 4 305 грн 94 коп. витрат по сплаті судового збору. З метою сплати 287 062 грн 78 коп. збитків та 4 305 грн 94 коп. витрат по сплаті судового збору на виконання наказу на примусове виконання рішення суду, позивач 16.01.2025 звернувся до Міністерства юстиції України щодо погодження та затвердження довідки про внесення змін до кошторису у порядку, встановленому законодавством для порядку використання коштів бюджетних установ. Після затвердження вказаної довідки, НДЦСЕ у сфері ІТ та інтелектуальної власності були сплачені 287 062 грн 78 коп. та 4 305 грн 94 коп. 20.01.2025 постановою державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нагайчука М. В. відкрито виконавче провадження з виконання наказу від 30.12.2024 та стягнення 287 062 грн 78 коп. збитків та 4 305 грн 94 коп. витрат по сплаті судового збору. Також, постановами державного виконавця від 20.01.2025 визначено для Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України розмір мінімальних витрат виконавчого провадження 300,00 грн та постановлено стягнути виконавчий збір у розмірі 29 136,87 грн. 17.03.2025 постановами державного виконавця, у зв`язку з виконанням рішення суду та з урахуванням того також, що НДЦСЕ у сфері ІТ та інтелектуальної власності є бюджетною організацією, виконавче провадження закінчено та припинено розшук майна боржника. Загальна сума матеріальної шкоди, завданої позивачу становить 291 368,72 грн (287 062,78 грн збитків + 4 305,94 грн витрат по сплаті судового збору). НДЦСЕ у сфері ІТ та інтелектуальної власності було сплачено вказані суми коштів. Відтак, у Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності виникло право регресної вимоги до [PERSON] . На підставі ст. ст. 11, 1172, 1191 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача на його користьгрошову суму в розмірі 291 368,72 грн (287 062,78 грн збитків + 4 305,94 грн витрат по сплаті судового збору) та судові витрати, які складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 4 370,53 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Сирбул О. Ф. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті у порядку спрощеного позовного провадження. 26.09.2025 до суду через «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив, в якому той просив відмовити у задоволенні позовної заяви за необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог, посилався на те, що позивачу фактично не спричинено шкоди з вини відповідача, відповідно обов`язок з відшкодування збитків відсутній у зв`язку із наступними причинами: 1) фактично збитки Комунальній організації «Київмедспецтранс» були спричинені її працівниками; 2) відповідач не несе відповідальності за неодержаний позивачем прибуток у зв`язку із тим, що не являється посадовою особою; 3) позивачем було лише повернуто грошові кошти КО «Київмедспецтранс» в повному обсязі, які було отримано за надання послуг, при цьому позивачу при наданні ним послуг з проведення експертиз не було спричинено прямої дійсної шкоди (витрат); 4) сплата 4 305,94 грн витрат по сплаті судового збору була з вини позивача у зв`язку із неналежною підготовкою до розгляду справи господарським судом. Фактично збитки Комунальній організації «Київмедспецтранс» були спричинені її працівниками - керівником КО «Київмедспецтранс» Безносюком В. Д., заступником керівника з експлуатації транспорту КО «Київмедспецтранс» Кушніром Володимиром Михайловичем, заступником керівника з економічних питань КО «Київмедспецтранс» Балковою Вірою Дмитрівною, начальником служби матеріально-технічного забезпечення КО «Київмедспецтранс» Клименком Юрієм Володимировичем. Крім того, відповідач не брав участі в розгляді Господарським судом міста Києва та Північним апеляційним господарським судом справи № 910/6147/24, якою задоволено позов Комунальної організації «Київмедспецтранс» до позивача, оскільки відповідач не був залучений до розгляду вказаної справи. Відповідно, відповідачем спростовуються деякі обставини, викладені у рішенні Господарського суду міста Києва у рішенні від 29.07.2024 у справі № 910/6147/24. Про вказане рішення господарського суду дізнався відповідач після отримання цивільного позову. Оскільки Відповідач не був залучений до розгляду вказаної справи, господарському суду не було відомо про те, що завідомо неправдиві висновки експертиз згідно вироку Шевченківського районного суду міста Києва від 01.02.2024 у справі № 761/40141/23 (№ 1-кп/761/2444/2024) у кримінальному провадженні № 12023100100004159, експертом [PERSON]. були виготовлені на замовлення Комунальної організації «Київмедспецтранс», керівництво якої і надало неправомірну вигоду експертові [PERSON]. для зазначення вигідних (завідомо неправдивих) даних для них у вказаних висновках. Тобто, службові особи Комунальної організації «Київмедспецтранс» умисно замовили завідомо неправдиві висновки експертиз, сплативши грошові кошти, належні Комунальній організації, а потім подали позов до експертної установи про відшкодування вказаної шкоди, оскільки про вказаний факт стало відомо органу досудового розслідування, що стало наслідком також притягнення до кримінальної відповідальності вказаного керівництва Комунальної організації «Київмедспецтранс» за вказані протиправні дії. Таким чином, саме вищевказані працівники КО «Київмедспецтранс» повинні були відшкодовувати збитки їх підприємству у зв`язку із тим що вони надали неправомірну вигоду експерту за виготовлення завідомо неправдивих висновків, які в подальшому намагалися використати в своїх корупційних цілях, але аж ніяк не сама експертна установа. Також, відповідач не несе відповідальності за неодержаний позивачем прибуток у зв`язку із тим, що не являється посадовою особою. Отже, відповідач на час роботи у позивача не являвся посадовою особою в розумінні ст. 130 КЗпП, і, відповідно, не несе відповідальності за не одержаний роботодавцем прибуток. Позивачем було лише повернуто грошові кошти Комунальній організації «Київмедспецтранс» в повному обсязі, які було отримано за надання послуг, при цьому позивачу при наданні ним послуг з проведення експертиз не було спричинено прямої дійсної шкоди (витрат). Отже, на думку позивача, в даному випадку мала місце сплата від Комунальної організації «Київмедспецтранс» на рахунки позивача грошових коштів за виконання послуг по проведенню експертиз в загальному розмірі 287 062,78 грн, при цьому позивачем фактично не здійснювалися витрати на проведення вказаних експертиз. Позивач згідно рішення господарського суду лише перерахував суму коштів у повному розмірі, яку перед цим отримав від Комунальної організації «Київмедспецтранс», що вже свідчить про відсутність збитків позивачу. Сплата 4 305,94 грн витрат по сплаті судового збору була з вини позивача у зв`язку із неналежною підготовкою до розгляду справи господарським судом. У даному випадку у разі належної підготовки до судового процесу та своєчасному поданні доказів щодо вини працівників Комунальної організації «Київмедспецтранс» у збитках підприємству, можливо, рішенням Господарського суду міста Києва у рішенні від 29.07.2024 у справі № 910/6147/24 було б відмовлено Комунальній організації «Київмедспецтранс» у задоволені їх позову про стягнення 287 062,78 грн. 26.09.2025 до суду через «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів. 06.10.2025 до суду через «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про поновлення процесуального строку та витребування доказів. 07.10.2025 до суду через «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, за змістом якої той наполягав на задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08.10.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено відзив до матеріалів справи. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08.10.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено відповідь на відзив до матеріалів справи. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08.10.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів, зважаючи на приписи ст. 84 ЦПК України. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08.10.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про поновлення процесуального строку та витребування доказів, оскільки таке заявлено передчасно. У судовому засіданні 08.10.2025 оголошено перерву для подальшого розгляду справи. 13.10.2026 до суду через «Електронний суд» від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, за змістом яких останній вказує, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними. 03.11.2026 до суду через «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про поновлення процесуального строку та долучення доказів. 03.11.2026 до суду через «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05.11.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено заперечення на відповідь на відзив до матеріалів справи. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05.11.2025 задоволено клопотання відповідача про витребування доказів. Витребувано з Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України докази, а саме: - акт № 112/23 здачі-приймання висновку експерта № 112/23 від 24.04.2023, яким підтверджено факт виконання відповідачем зобов`язань за договором № 03/04 від 11.04.2023; - акт № 117/23 здачі-приймання висновку експерта № 117/23 від 26.04.2023, яким підтверджено факт виконання відповідачем зобов`язань за договором № 18/04 від 12.04.2023; - акт № 157/23 здачі-приймання висновку експерта № 157/23 від 31.05.2023, яким підтверджено факт виконання відповідачем зобов`язань за договором № 02/05 від 01.05.2023; - позовна заява КО «Київмедспецтранс» до Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України; - відзив на позовну заяву КО «Київмедспецтранс» у справі № 910/6147/24; - відзив на апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2024 у справі № 910/6147/24; - лист № 136037-2024 від 08.08.2024 слідчого відділу Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05.11.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання відповідача про долучення доказів. 18.11.2025 до суду від позивача надійшли витребувані матеріали на виконання ухвали суду від 05.11.2025. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25.11.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, витребувані матеріали долучено до матеріалів справи. У судовому засіданні 25.11.2025 оголошено перерву для подальшого розгляду справи. 04.12.2025 судове засідання не відбулось у зв`язку із технічними причинами, які унеможливлюють фіксування судового процесу технічними засобами. У судовому засіданні 20.01.2026 представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. У судовому засіданні 20.01.2026 представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У судовому засіданні 20.01.2026 оголошено перерву у зв`язку з графіком судових засідань. 26.01.2026 до суду через «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про поновлення процесуального строку та долучення доказів. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10.02.2026, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання відповідача, поновлено процесуальний строк та долучено документи до матеріалів справи. У судовому засіданні 10.02.2026 оголошено перерву у зв`язку з графіком судових засідань. У судових дебатах18.02.2026 представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. У судових дебатах18.02.2026 представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно дотримуватись Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. При цьому, Верховний Суд 23.10.2019 прийняв постанову у справі № 917/1307/18, якою розтлумачив сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції негативного доказу для обґрунтування власної позиції. Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Згідно з частинами 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно п. 2.1. Статуту Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України, затверджено наказом Міністерства юстиції України від 14.04.2025 № 1043/5, метою діяльності Центру є задоволення потреб органів досудового розслідування, судів, інших державних органів, а також юридичних та фізичних осіб у забезпеченні їх незалежною, кваліфікованою і об`єктивною експертизою, орієнтованою на максимальне використання досягнень науки і техніки. Так, п. 2.2. Статуту вказує, для реалізації цієї мети Центром здійснюється наукова діяльність, що спрямована на підвищення ефективності наукових досліджень у галузі судової експертизи і криміналістики, розробку та вдосконалення методик і методів судової експертизи для максимального використання її можливостей при розслідуванні кримінальних проваджень, судовому розгляді кримінальних, цивільних, господарських, адміністративних справ, справ про адміністративні правопорушення, під час виконавчого провадження, вирішення питань, що потребують застосування спеціальних знань поза межами судочинства. Результатом діяльності Центру є висновки експертів, науково-дослідні та науково-методичні роботи; технічні програми; консультаційні повідомлення, рецензії, звіти про оцінку майна, лекційні матеріали, документи щодо участі у процесуальних діях та судових засіданнях тощо (п. 2.3. Статуту). Основними завданнями діяльності Центру є, зокрема: проведення судових експертиз (у тому числі пов`язаних з оцінкою майна та майнових прав тощо), призначених у кримінальних, цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення та під час виконавчого провадження; науково-дослідна робота у галузі судової експертизи і криміналістики та впровадження її результатів в експертну, слідчу та судову практику; проведення експертних досліджень на замовлення фізичних чи юридичних осіб із застосуванням засобів і методів судової експертизи (у т. ч. проведення оцінки майна та майнових прав); забезпечення виконання завдань з питань експертного забезпечення правосуддя Міністерства юстиції України, інших державних органів та проведення науково-дослідних робіт у галузі судової експертизи в установленому законодавством порядку (п. 3.1. Статуту). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] працював у НДЦСЕ у сфері ІТ та інтелектуальної власності на посаді наукового співробітника сектору інженерно-технічних видів досліджень лабораторії криміналістичних та інженерно-технічних досліджень. Відповідно до приписів посадової інструкції від 02.03.2023, (...) безпосередньо виконує науково-дослідні розробки відповідно до наукової кваліфікації та індивідуальних знань (п. 1 розділу ІІ); організовує проведення експериментальних робіт, аналізує результати спостережень і вимірювань та здійснює теоретичне узагальнення наукових даних, отриманих у процесі здійснення науково-дослідних робіт Центру (п. 2 розділу ІІ); за дорученням керівництва Центру проводить судові експертизи і експертні дослідження, які вимагають високого рівня науково-методичного забезпечення (п. 5 розділу ІІ). Науковий співробітних несе відповідальність: 1. за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків, що передбачені цією посадовою інструкцією, у межах, визначених чинним законодавством України про працю; 2. за правопорушення, скоєні в процесі здійснення своєї діяльності, у межах, визначених чинним адміністративним, кримінальним та цивільним законодавством України; 3. за завдання матеріальної шкоди, у межах, визначених чинним цивільним законодавством та законодавством про працю України (...) (розділ ІV). Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 01.02.2024 у справі № 761/40141/23 (провадження 1-кп/761/2444/2024), затверджено угоду про визнання винуватості від 27 жовтня 2023 року, укладену між прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва Тонканцовим С. О., що здійснює повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим (підозрюваним) [PERSON] . На підставі угоди про визнання винуватості від 27 жовтня 2023 року, [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368-4 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн 00 коп., з позбавленням права займатись судово-експертною діяльністю на строк один рік. [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, з урахуванням положень ч. 3 ст. 72 КК України, призначено [PERSON] , [INFO] , покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді обмеження волі строком на 2 роки та штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн 00 коп., з позбавленням права займатись судово-експертною діяльністю на строк один рік. У відповідності з вимогами ст. 75 КК України, від призначеного покарання у виді обмеження волі [PERSON] , [INFO] , звільнено з випробуванням, призначено йому іспитовий строк 2 (два) роки. Вирок набрав законної сили 05.03.2024. Вказаним вироком встановлено наступні обставини. Відповідно до наказу директора Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України Тюлєнєва С. А. № 15/04 від 02.03.2023 «Про переведення працівників Центру» [PERSON] переведено з посади судового експерта сектору технічної творчості лабораторії права промислової власності Центру на посаду наукового співробітника сектору інженерно технічних видів досліджень лабораторії криміналістичних та інженерно-технічних видів досліджень Центру з 02.03.2023. Так, 27 березня 2023 року [PERSON] , перебуваючи в приміщенні Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, в денний час отримав пропозицію заступника керівника з експлуатації транспорту КО «Київмедспецтранс» Особи 2 (матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження) про намір надання останнім неправомірної вигоди у вигляді послуги з безкоштовного технічного обслуговування та ремонту транспортного засобу марки «Ford» модель «Focus», чорного кольору, 2012 року випуску, номер шасі [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , що належить на праві приватної власності [PERSON] , за складення завідомо неправдивих експертних висновків, у яких було б підтверджено, що вартість запчастин у договорах № 9к від 11.01.2022, № 179к від 24.06.2022, № 43к від 31.01.2022, № 108к від 29.04.2022, № 592к від 30.11.2021, № 193к від 07.07.2022 (покупцем за якими за бюджетні грошові кошти виступала КО «Київмедспецтранс») відповідає середньо ринковим цінам або є нижчими за них та жодних збитків територіальній громаді міста Києва не завдано. В цей час у [PERSON] виник умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди за складення завідомо неправдивих висновків експерта на користь службових осіб комунальної організації «Київмедспецтранс», реалізовуючи який [PERSON] прийняв вищевказану пропозицію. 13.04.2023 [PERSON] з прямим умислом з корисливих мотивів та метою отримання безкоштовно матеріального блага отримав неправомірну вигоду у виді послуги з безоплатної заміни склоочисників на транспортному засобі марки «Ford» модель «Focus», чорного кольору, 2012 року випуску, номер шасі [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , на виробничих майстернях КО «Київмедспецтранс», за адресою м. Київ, вул. Дегтярівська, 25, яку надав заступник керівника з експлуатації транспорту КО «Київмедспецтранс» Особа 2 (матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження), використовуючи своє службове становище, за попередньою змовою із керівником КО «Київмедспецтранс» Особою 1 (матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження) та заступником керівника з економічних питань КО «Київмедспецтранс» Особа 3 (матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження) за складення завідомо неправдивих експертних висновків. 18.04.2023 [PERSON] продовжуючи свої злочинні дії, отримав неправомірну вигоду у виді послуги з безоплатної почергової заміни датчика парктроніку на транспортному засобі марки «Ford» модель «Focus», чорного кольору, 2012 року випуску, номер шасі [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , на виробничих майстернях КО «Київмедспецтранс», за адресою м. Київ, вул. Дегтярівська, 25, яку надав заступник керівника з експлуатації транспорту КО «Київмедспецтранс» Особа 2 (матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження), використовуючи своє службове становище, за попередньою змовою із керівником КО «Київмедспецтранс» Особою 1 (матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження) та заступником керівника з економічних питань КО «Київмедспецтранс» Особою 3 (матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження) за складення завідомо неправдивих експертних висновків. В свою чергу, [PERSON] в період часу з 24.04.2023 по 09.06.2023, діючи умисно, з метою одержання неправомірної вигоди, перебуваючи в приміщенні Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, в порушення п. 15, 16, 52 Постанови Кабінету Міністрів від 10.09.2003 № 1440 Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», склав на користь службових осіб КО «Київмедспецтранс» завідомо неправдиві висновки експерта та передав їх до канцелярії Центру, а саме: - судової транспортно-товарознавчої експертизи № 112/23 від 24.04.2023 (за договором №9к від 11.01.2022), відповідно до висновку якої встановлено, що очікувана вартість не перевищує отримані результати середньої ринкової вартості запасних частин, визначених у першому питанні та очікувана вартість, яка зазначена в додатку № 323-4 від 24.03.2023 менше за середню ринкову вартість визначену у першому питанні, на 74995,03 грн, що не відповідає дійсності; - судової транспортно-товарознавчої експертизи №117/23 від 26.04.2023 (за договором №179к від 24.06.2022), відповідно до висновку якої встановлено, що очікувана вартість, яка зазначена в додатку до листа № 319-4 від 24.03.2023 менше за середню ринкову вартість, визначену в першому питанні, на 503 744,40 грн, що не відповідає дійсності; - судової транспортно-товарознавчої експертизи № 111/23 від 16.05.2023 (за договором №43к від 31.01.2022), відповідно до висновку якої встановлено, що очікувана вартість, яка зазначена в додатку до листа № 322-4 від 24.03.2023 менше за середню ринкову вартість, визначену в першому питанні, на 291 369,30 грн, що не відповідає дійсності; - судової транспортно-товарознавчої експертизи № 116/23 від 18.05.2023 (за договором №108к від 29.04.2022), відповідно до висновку якої встановлено, що очікувана вартість, яка зазначена в додатку до листа № 318-4 від 24.03.2023 менше за середню ринкову вартість, визначену в першому питанні, на 400 578,53 грн, що не відповідає дійсності; - судової транспортно-товарознавчої експертизи № 157/23 від 31.05.2023 (за договором №592к від 30.11.2021), відповідно до висновку якої встановлено, що очікувана вартість, яка зазначена в додатку до листа № 405-4 від 14.04.2023 менше за середню ринкову вартість, визначену в першому питанні, на 239 419,75 грн, що не відповідає дійсності; - судової транспортно-товарознавчої експертизи № 156/23 від 09.06.2023 (за договором №193к від 07.07.2022), відповідно до висновку якої встановлено, що очікувана вартість, яка зазначена в додатку до листа № 404-4 від 14.04.2023 менше за середню ринкову вартість, визначену в першому питанні, на 454 074,45 грн, що не відповідає дійсності. В подальшому, [PERSON] 16.06.2023 діючи з прямим умислом з корисливих мотивів та метою отримання безкоштовно матеріального блага отримав неправомірну вигоду у виді послуги з безоплатних почергових ремонтно-відновлювальних робіт та фарбування кузова власного транспортного засобу марки «Ford» модель «Focus», чорного кольору, 2012 року випуску, номер шасі [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , на виробничих майстернях КО «Київмедспецтранс», за адресою м. Київ, вул. Дегтярівська, 25, на суму 30 334, 89 грн., яку надав заступник керівника з експлуатації транспорту КО «Київмедспецтранс» Особа 2 (матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження), використовуючи своє службове становище, за попередньою змовою із керівником КО «Київмедспецтранс» Особою 1 (матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження) та заступником керівника з економічних питань КО «Київмедспецтранс» Особою 3 (матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження) за складення завідомо неправдивих експертних висновків. В подальшому, заступник керівника з експлуатації транспорту КО «Київмедспецтранс» Особа 2 (матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження) діючи за попередньою змовою із керівником КО «Київмедспецтранс» Особою 1 (матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження) та заступником керівника з економічних питань КО «Київмедспецтранс» Особа 3 (матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження) 01.05.2023, 19.05.2023, 02.06.2023, 12.06.2023 у приміщенні № 401 Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України, розташованого за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, б. 26, отримав особисто завідомо неправдиві висновки експерта [PERSON]. № 112/23 від 24.04.2023, № 117/23 від 26.04.2023, № 111/23 від 16.05.2023, № 116/23 від 18.05.2023, № 157/23 від 31.05.2023, № 156/23 від 09.06.2023. Крім того, [PERSON] 27 березня 2023 року, перебуваючи в приміщенні Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, отримав пропозицію заступника керівника з експлуатації транспорту КО «Київмедспецтранс» Особи 2 (матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження), щодо надання останнім неправомірної вигоди у вигляді послуги з безкоштовного технічного обслуговування та ремонту транспортного засобу марки «Ford» модель «Focus», чорного кольору, 2012 року випуску, номер шасі [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , що належить на праві приватної власності [PERSON] , за складення завідомо неправдивих експертних висновків, у яких було б підтверджено, що вартість запчастин у договорах № 9к від 11.01.2022, № 179к від 24.06.2022, № 43к від 31.01.2022, № 108к від 29.04.2022, №592к від 30.11.2021, №193к від 07.07.2022 (покупцем за якими за бюджетні грошові кошти виступала КО «Київмедспецтранс») відповідає середньо ринковим цінам або є нижчими за них та жодних збитків територіальній громаді міста Києва не завдано. В подальшому [PERSON] , прийнявши пропозицію заступника керівника з експлуатації транспорту КО «Київмедспецтранс» Особи 2 (матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження), щодо надання останнім неправомірної вигоди за складення завідомо неправдивих висновків експерта, в період часу з 24.04.2023 по 09.06.2023, з прямим умислом корисливим мотивом з метою отримання безоплатно послуги, в приміщенні Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України за адресою: місто Київ, бульвар Лесі Українки, 26, в денний час в порушення п. 15, 16, 52 Постанови Кабінету Міністрів від 10.09.2003 № 1440 Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» не здійснив аналіз цін продажу (пропонування) на подібне майно та при виявлені завищення цін на товар в документах, наданих на дослідження КО «Київмедспецтранс», не зазначив вказаний факт у висновку, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків за статтями 384, 385 КК України, склав на користь службових осіб КО «Київмедспецтранс» завідомо неправдиві висновки експерта, проставив власні підписи та передав їх до канцелярії Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України, а саме: - судової транспортно-товарознавчої експертизи № 112/23 від 24.04.2023 (за договором № 9к від 11.01.2022), відповідно до висновку якої встановлено, що очікувана вартість не перевищує отримані результати середньої ринкової вартості запасних частин, визначених у першому питанні та очікувана вартість, яка зазначена в додатку № 323-4 від 24.03.2023 менше за середню ринкову вартість визначену у першому питанні, на 74995,03 грн, що не відповідає дійсності; - судової транспортно-товарознавчої експертизи № 117/23 від 26.04.2023 (за договором № 179к від 24.06.2022), відповідно до висновку якої встановлено, що очікувана вартість, яка зазначена в додатку до листа № 319-4 від 24.03.2023 менше за середню ринкову вартість, визначену в першому питанні, на 503 744,40 грн, що не відповідає дійсності; - судової транспортно-товарознавчої експертизи № 111/23 від 16.05.2023 (за договором № 43к від 31.01.2022), відповідно до висновку якої встановлено, що очікувана вартість, яка зазначена в додатку до листа № 322-4 від 24.03.2023 менше за середню ринкову вартість, визначену в першому питанні, на 291 369,30 грн, що не відповідає дійсності; - судової транспортно-товарознавчої експертизи № 116/23 від 18.05.2023 (за договором № 108к від 29.04.2022), відповідно до висновку якої встановлено, що очікувана вартість, яка зазначена в додатку до листа № 318-4 від 24.03.2023 менше за середню ринкову вартість, визначену в першому питанні, на 400 578,53 грн, що не відповідає дійсності; - судової транспортно-товарознавчої експертизи № 157/23 від 31.05.2023 (за договором № 592к від 30.11.2021), відповідно до висновку якої встановлено, що очікувана вартість, яка зазначена в додатку до листа № 405-4 від 14.04.2023 менше за середню ринкову вартість, визначену в першому питанні, на 239 419,75 грн, що не відповідає дійсності; - судової транспортно-товарознавчої експертизи № 156/23 від 09.06.2023 (за договором № 193к від 07.07.2022), відповідно до висновку якої встановлено, що очікувана вартість, яка зазначена в додатку до листа № 404-4 від 14.04.2023 менше за середню ринкову вартість, визначену в першому питанні, на 454 074,45 грн, що не відповідає дійсності. Заступник керівника з експлуатації транспорту КО «Київмедспецтранс» Особа 2 (матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження) діючи за попередньою змовою із керівником КО «Київмедспецтранс» Особою 1 (матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження) та заступником керівника з економічних питань КО «Київмедспецтранс» Особою 3 (матеріали стосовно якої виділено в окреме кримінальне провадження) 01.05.2023, 19.05.2023, 02.06.2023, 12.06.2023 у приміщенні № 401 Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України, розташованого за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, б. 26, отримав особисто завідомо неправдиві висновки експерта [PERSON] № 112/23 від 24.04.2023, № 117/23 від 26.04.2023, № 111/23 від 16.05.2023, № 116/23 від 18.05.2023, № 157/23 від 31.05.2023, № 156/23 від 09.06.2023. Такі дії [PERSON] органом досудового розслідування кваліфіковано за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368-4, ч. 2 ст. 384 КК України. У судовому засіданні обвинувачений [PERSON] свою вину визнав повністю та беззаперечно, підтвердив, що він дійсно при вказаних обставинах вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, добровільно укладену між ним та прокурором. Крім того встановлено, що [PERSON] розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, а також вид покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження цієї угоди судом. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час ухвалення рішення суд вирішує питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити стаття 264 ЦПК України. Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні (...), які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. Правовим наслідком преюдиціальності є обов`язковість до врахування певних фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який набрав законної сили. Суть преюдиції полягає у неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Таким чином, вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 01.02.2024 у справі № 761/40141/23 (провадження 1-кп/761/2444/2024) встановлено вину відповідача у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368-4, ч. 2 ст. 384 КК України, за що його притягнуто до кримінальної відповідальності. Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.07.2024 у справі № 910/6147/24, позов Комунальної організації «Київмедспецтранс» до Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України про стягнення 287 062,78 грн задоволено, стягнуто з Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України (01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, 26, офіс 501; код ЄДРПОУ 33499693) на користь Комунальної організації «Київмедспецтранс» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 25; код ЄДРПОУ 01993807) 287 062 грн 78 коп. збитків, 4 305 (чотири тисячі триста п`ять) грн 94 коп. витрат по сплаті судового збору. Як зазначив Господаврський суд міста Києва: отже, з огляду на встановлені вироком обставини, відповідачем не було вжито всіх необхідних організаційних заходів, спрямованих на належне виконання кожного з договорів, укладених із позивачем, в результаті чого позивачем фактично не отримано якісного надання відповідачем послуг, обумовлених цими договорами та фактично не отримано належного кінцевого результату (об`єктивних, фахових експертних висновків з усіх питань, які були поставлені перед експертом), оскільки всі без винятку отримані позивачем від відповідача висновки експерта визнані судом завідомо неправдивими, за що експерта притягнуто до кримінальної відповідальності та призначено йому покарання. Враховуючи наведене відповідачем не було належним чином виконано зобов`язання, передбачені умовами договорів. Згідно пунктів 1.2. договорів послуги, згідно з договорами, виконуються з додержанням вимог чинного законодавства України, зокрема, Закону України «Про судову експертизу», постанови Кабінету Міністрів України № 804 від 27.07.2011 «Деякі питання надання платних послуг науково-дослідними установами судових експертиз Міністерства юстиції», Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 та відповідно до ДК 021:2015 71620000-0 (Аналітичні послуги). Положеннями ст.ст. 3, 12 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об`єктивності і повноти дослідження. Незалежно від виду судочинства судовий експерт зобов`язаний, зокрема провести повне дослідження і дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок. З огляду на викладене, належним виконанням зобов`язання по проведенню експертизи є надання обґрунтованого висновку експерта. Постановою Північоного апеляційного господарського суду від 10.12.2024 у справі № 910/6147/24, рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2024 у справі №910/6147/24 залишено без змін. Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Таким чином, внаслідок вчинення відповідачем кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368-4, ч. 2 ст. 384 КК України, які були предметом розгляду Шевченківського районного суду м. Києва від 01.02.2024 у справі № 761/40141/23 (провадження 1-кп/761/2444/2024), НДЦСЕ у сфері ІТ та інтелектуальної власності не виконав належним чином своїх обов`язків за договорами про надання послуг з проведення товарознавчої експертизи № 03/04 від 11.04.2023, № 05/04 від 11.04.2023, № 14/04 від 12.04.2023, № 18/04 від 12.04.2023, № 01/05 від 01.05.2023 та № 02/05 від 01.05.2023 укладених позивачем з Комунальною організацією «Київмедспецтранс», внаслідок чого стягнуто з Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України на користь Комунальної організації «Київмедспецтранс» 287 062 грн 78 коп. збитків, 4 305 (чотири тисячі триста п`ять) грн 94 коп. витрат по сплаті судового збору. Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, нанесену її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Тобто компенсацію збитку за винного працівника виплачує роботодавець. Зазначене рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2024 у справі № 910/6147/24, було виконано позивачем в добровільному порядку, кошти на суму 287 062 грн 78 коп. збитків, 4 305 (чотири тисячі триста п`ять) грн 94 коп. витрат по сплаті судового збору перераховані Комунальній організації «Київмедспецтранс» на підставі платіжних доручень: № 6 від 23.01.2025 на суму 287 062,78 грн та № 7 від 23.01.2025 на суму 4 305,94 грн. Таким чином, сплачені на користь Комунальній організації «Київмедспецтранс» кошти є матеріальними збитками НДЦСЕ у сфері ІТ та інтелектуальної власності. Згідно ч. ч. 1 та 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особазазнала узв`язкузі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені статтею 1166 ЦК України. Зокрема, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника. Підприємницькі товариства, кооперативи відшкодовують шкоду, завдану їхнім учасником (членом) під час здійснення ним підприємницької або іншої діяльності від імені товариства чи кооперативу. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», за шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов`язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах. За вимогами інших осіб, що ґрунтуються на неналежному виконанні працівником своїх трудових обов`язків (відшкодування шкоди їх майну, здоров`ю, виплаченої пенсії, допомоги по соціальному страхуванню та ін.), в силу ст. 441 ЦК України, відповідає підприємство, перед яким винний працівник несе матеріальну відповідальність у порядку регресу за нормами трудового законодавства. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (ст. ст. 130, 132-134 КЗпП України), якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого. Як роз`яснено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 р. № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений статтею 233 КЗпП річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову. Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків). Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу. З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25.11.2020 року у справі № 760/28302/18-ц, від 02.11.2020 року у справі № 133/1238/17. Оскільки позивач сплатив кошти на користь Комунальної організації «Київмедспецтранс», то у нього виникло право регресної вимоги до працівника, який завдав матеріальних збитків підприємству. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно із ч. 1 ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. За приписами ч. 2 ст. 130 КЗпП України умовами настання матеріальної відповідальності працівника є пряма дійсна шкода; протиправна поведінка працівника; вина в діях чи бездіяльності працівника; прямий причинний зв`язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала. Виходячи з приписів п. 3 ч. 1 ст. 134 Кодексу законів про працю України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Причинний зв`язок між протиправною та винною дією і шкодою, яка настала є прямим, оскільки шкода, завдана внаслідок вчинення відповідачем діяння, переслідуваного у кримінальному порядку, відшкодовувалася позивачем, як роботодавцем за шкоду, яку наніс працівник під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, що безпосередньо нанесло майнову шкоду позивачу, за рахунок якого відшкодована вказана шкода. За правилами ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд, оцінюючі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до беззаперечного висновку про обґрунтованість вимог позивача та задоволення позовних вимог. З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 4 370,53 грн.

Outcome: approved