Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

У жовтні 2025 року позивач [PERSON] , через свого представника - адвоката Довганюк Л.Б., звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В обгрунтування позову зазначив, що є основним наймачем квартири за адресою: [ADDRESS] . Квартира неприватизована та перебуває у користуванні позивача на підставі ордера на житлове приміщення № 628 від 23.04.1982 року. У 1993 році позивач одружився з [PERSON] . Від шлюбу у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Усі члени родини зареєстровані в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] не проживає за адресою реєстрації з 2019 року у зв`язку із тим, що виїхав на постійне місце проживання до Республіки Польща. Відповідачка [PERSON] з 2020 року не проживає в квартирі через погіршення сімейних стосунків, вподальшому рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23.02.2024 року шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано. Позивач зазначив, що наразі перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Посилаючись на те, що відповідачі за місцем своєї реєстрації не проживають, не сплачують комунальних платежів, особистих речей в квартирі не мають, позивач просить позов задовольнити. 27.10.2025 року ухвалою судді відкрите провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Одночасно, в ухвалі роз`яснено відповідачам, що вони мають право подати до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також має право подати до суду заперечення протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив. Відповідачам було направлено ухвалу про відкриття провадження, проте, у встановлений в ухвалі строк, відзиву та клопотань до суду не надали, в судове засідання не з`явилися, про дату і час розгляду справи були повідомлені належним чином, доказів про поважність причин неявки суду не надали. Представник позивача - адвокат Довганюк Л.Б. надала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримала. Третя особа в судове засідання свого представника не направила, надала пояснення по справі, просила розглядати справу без участі її представника. Враховуючи викладене, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] надавалась [PERSON] , 1948 р.н., на склад сім`ї з 5 осіб: він, дружина [PERSON] , 1948 р.н., дочка [PERSON] , 1969 р.н., син [PERSON] , 1971 р.н., син [PERSON] , 1972 р.н., на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради народних депутатів від 20.09.1982 р. № 927. Вказане підтверджено копією ордеру № 682 від 23.04.1982 року. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 20.08.2008 року № 1679 договір найму на спірну квартиру був змінений на ім`я позивача. Відповідно до відомостей Реєстру Миколаївської міської територіальної громади відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Із наявного в матеріалах справи акту про непроживання від 12.09.2025 року [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з 2020 року, [PERSON] - з 2019 року. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" № 2 від 12.04.1985 року, у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.08.2021 року у справі № 521/5887/17 (провадження № 61-7894св20) зроблено висновок, що: "аналіз норм статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням за одночасної наявності двох умов: непроживання особи в житловому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин на це. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Вичерпного переліку поважних причин непроживання в житловому приміщенні законодавством не встановлено, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує в кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи і правил ЦПК України щодо оцінки доказів". З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки надані позивачем докази у своїй сукупності вказують на те, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням, оскільки без поважних причин не користуються ним понад шість місяців, не сплачують комунальних послуг, тобто втратили інтерес до квартири. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved