Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

23.09.2025 позивач через адвоката Дудку О.В. засобами поштового зв`язку звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до відповідачів, у якому просить визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Супрун О.П. ухвалою від 29.09.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, яку призначив до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 31.10.2025, у судове засідання викликав свідків. 31.10.2025 у судовому засіданні судом постановлено ухвалу без оформлення окремого документа про задоволення клопотання позивача про витребування в Державної прикордонної служби України інформації щодо перетину державного кордону України відповідачами; оголошено перерву в судовому засіданні до 26.01.2026 та залучено до участі у справі в якості третьої особи Чернігівську міську раду. За згодою представника позивача в судовому засіданні також постановлено справу розглядати в заочному порядку, відповідно до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України). 26.01.2026 перерву продовжено до 20.02.2026, у зв`язку з залученням Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради в якості третьої особи. 20.02.2026 у судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача через канцелярію суду подала заяву, у якій просила справу розглядати без її участі та участі позивача, позов підтримала. Представники третіх осіб також подали заяви про розгляд справи без їхньої участі. Відповідачі до суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщалася в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомили, відзивів не подавали. На підставі частини другої статті 247 ЦПК України 20.02.2026 фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заслухавши пояснення учасників прави, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є наймачем квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належить до державного житлового фонду, що підтверджується копією ордера на житлове приміщення № 89 від 14.04.1993, виданого на ім`я позивача Виконавчим комітетом міської ради народних депутатів міста Чернігова (а.с. 18). Як убачається з Довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 5858 від 12.09.2025, виданої Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради на ім`я [PERSON] , до складу зареєстрованих за вказаною адресою осіб входять: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивач стверджує, що вказані особи протягом восьми років не проживають у даній квартирі, не сплачують комунальні послуги, благоустроєм квартири не цікавляться та не займаються. Фактично в спірній квартирі за проживає тільки позивач. Факт не проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] , підтверджується такими доказами: - актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 10.09.2025 № 195, яким установлено, що громадяни [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які зареєстровані по [ADDRESS] , фактично не проживають за місцем реєстрації (а.с. 20); - копіями квитанцій про сплату комунальних послуг [PERSON] за квартиру [ADDRESS] (а.с. 22-23); - показаннями допитаних у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до статті 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України" роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі визнання таких причин поважними суд може продовжити вказаний строк. Виходячи з аналізу правових норм член сім`ї наймача (колишній член сім`ї) може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, із підстав відсутності понад шість місяців у цьому жилому приміщенні, якщо він був відсутній протягом цього строку підряд без поважних причин, і саме ці факти повинні бути встановлені судом при вирішенні спору згідно з вимогами статті 264 ЦПК України. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Із огляду на доведення позивачем факту відсутності відповідачів у квартирі більше шести місяців без поважних причин, його вимоги про визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, із підстав, передбачених статтями 71, 72 Житлового кодексу України, підлягають задоволенню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача належить стягнути судовий збір. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved