Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

представник Щербань В.С. в інтересах ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», позивач) звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] (далі відповідач) на користь Товариства заборгованість за кредитним договором від 11.03.2023 № 1169-7444 у розмірі 25000 грн, та судовий збір. Позов мотивовано тим, що 11.03.2023 за допомогою веб-сайту creditkasa.соm.ua сторони в справі уклали електронний кредитний договір №1169-7444, який разом з Правилами відкриття кредитної лінії складає єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови, та з яким відповідач був попередньо ознайомлений. Відповідно до умов договору відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 5000 грн зі строком кредитування 300 днів; базовий період 18 днів; промо-ставка 0,25%, знижена % ставка 2,50% у день; стандартна % ставка 3,00% у день. Однак, відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та процентів, а тому утворилась заборгованість у розмірі 25000 грн. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01.10.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. 27.10.2025 від представника відповідача адвоката Денисенка С.В.надійшов відзив на позовну заяву в якому останній заперечує проти позовних вимог з наступних підстав. Позивач не надав разом з позовом доказів щодо підписання відповідачем кредитного договору у будь-який спосіб у тому числі шляхом використання одноразового ідентифікатора, і не надав документів, якими сторони обмінювались або які надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи для підтвердження фіксації змісту причину та дійсної волі сторін. Також зазначив, що позивачем не надано докази надання кредитних коштів відповідачу, позивач не надав платіжної інструкції на підтвердження ініціювання та здійснення ним переказу власних коштів зі свого рахунку відповідачу відповідно до умов кредитного договору. Вважає, що позивачем подано необґрунтований позов, що змусило відповідача нести витрати на правничу допомогу. Попередній розмір суми судових витрат, які відповідач поніс у зв`язку з пред`явленням до нього позову становить фіксовану суму 10 000 грн, які складаються із витрат на правничу допомогу адвоката. У задоволенні позову просив відмовити. 31.10.2025 від представника позивача адвоката Кожушка В.О. надійшли додаткові письмові пояснення в яких зазначив, що договір укладено в електронній формі відповідно до ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Підписуючи договір, позичальник погодився на укладення договору саме такого змісту, який викладений у договорі. Перерахування кредитних коштів відбувалося на картковий рахунок вказаний [PERSON] під час заповнення заявки. 20.11.2025 ухвалою суду витребувано від АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» документи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 11.03.2023 сторони у справі уклали в електронній формі кредитний договір № 1169-7444, за яким відповідач отримала кредит у сумі 5600 грн зі строком кредитування 365 днів; базовий період 18 днів; промо-ставка 0,25%, знижена % ставка 2,50% у день; стандартна % ставка 3,00% у день. Указаний кредитний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи веб-сайту ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (creditkasa.соm.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (кредитодавця), в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. На офіційному веб-сайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» у вільному доступі для всіх клієнтів «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме, документи: договір кредиту (примірний договір на момент укладення); правила надання грошових коштів у кредит (діючі на момент укладення договору); згода на обробку персональних даних; публічна інформація; положення про конфіденційність. Крім того, на веб-сайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг. Отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 5000 грн підтверджено кредитним договором № 1169-7444 від 11.03.2023, який підписано [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А9909, довідкою про перерахування суми кредиту на загальну суму 5000 грн, розрахунком заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме кошти в позику, станом на 05.05.2025 загальна заборгованість становить 47 525 грн і складається з основного боргу в сумі 5000 грн та залишку нарахованих відсотків за кредитом у розмірі 42525 грн. Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 22525 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 25 000 грн. Судом встановлено, що відповідач порушив взяті за договором зобов`язання з повернення суми кредиту та процентів за користування кредитними коштами. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст.203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (ч.3 ст.215 ЦК України). У ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Абзац другий ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). У силу вимог ч.1 ст.638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Пунктом 12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що одноразовий Ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як вбачається із матеріалів справи, 11.03.2023 [PERSON] в електронній формі за допомогою веб-сайту creditkasa.соm.ua було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1169-7444, який містить інформацію про позичальника, номер особистого електронного платіжного засобу, а також суму кредиту: 5000 грн, базовий період 18 календарних днів, строк кредитування, тобто строк на який надається кредит 365 календарних днів. Так, договір про відкриття кредитної лінії № 1169-7444, правила відкриття кредитної лінії підписані електронним підписом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора - А9909. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Тобто, відповідач [PERSON] здійснив дії, спрямовані на укладення договору позики шляхом заповнення анкети-заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором, на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якого, в подальшому, згідно платівки № [NUMBER] від 11.03.2023 кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 5000,00 грн на банківську картку, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Як убачається із інформації наданої АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду про витребування доказів за період з 11.03.2023 по 11.03.2023 на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) відкритий картковий рахунок: [NUMBER] . Також повідомлено про те, що на ім`я [PERSON] в банку відкрито емітовану картку № [NUMBER] . Із виписки по рахунку № [NUMBER] за період з 11.03.2023 по 11.03.2023 вбачається, що на рахунок [PERSON] було зараховано суму 5 000 грн - 11.03.2023. Отже, судом встановлено, що відповідач підписав кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором (у відповідності до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію»). Крім того, у п.13 спірного договору зазначені персональні дані [PERSON] (адреса місця фактичного проживання та місця реєстрації, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серія та номер паспорта, засоби звязку), які могли бути повідомлені лише особисто позичальником при укладенні кредитного договору. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договір недійсним не визнано. Аналізуючи в сукупності докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що факт підписання кредитного договору в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора [PERSON] є доведеним, натомість відповідачем будь-яких доказів на спростування останнього до суду подано не було. Внаслідок невиконання відповідачем взятих за кредитним договором зобов`язань утворилася заборгованість у вказаному розмірі, який також не спростовано відповідачем, і така заборгованість підлягає стягненню з нього на користь позивача. З огляду на наведене, враховуючи, що відповідач оплату за кредитним договором не здійснила, заборгованість за тілом кредиту становить 5000 грн, тому зазначена сума кредиту (тіло кредиту) та сума відсотків у розмірі 20000 підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Частинами 1,6,7 ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, стягненню з відповідача в рахунок погашення заборгованості за договором підлягають 25000 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із врахуванням задоволення позову повністю та сплати позивачем 2422,40 грн. судового збору, вказана сума судового збору підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved