Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

Короткий виклад позовних вимог та їх обґрунтування Представник позивача Пархомчук С.В. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на корить ТОВ «Фінансова компанія АЙКОНС» заборгованість за кредитним договором № 878616 від 10.07.2020 в сумі 14760,00 грн. Також просив стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Окремо, представник позивача Пархомчук С.В. подав суду заяву про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 10500,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 28.04.2021 ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС ГРУП» (фактор) уклали договір факторингу №1-28/04/2021, відповідно до якого ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» відступив за плату, а ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» набуло належні клієнтові права грошові вимоги до боржників, вказаних в Реєстрі боржників, серед яких [PERSON] - боржник за кредитним договором № 878616 від 10.07.2020 на суму заборгованості 14760,00 грн. У подальшому, 28.04.2021 ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «Фінансова компанія АЙКОНС» уклали договір №1-28/04/2021 відступлення права вимоги, відповідно до якого кредитор ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» відступив за плату новому кредитору - позивачу ТОВ «ФК АЙКОНС» належні права вимоги за кредитними договорами до боржників, серед яких значиться [PERSON] як боржник за кредитним договором № 878616 від 10.07.2020 на суму заборгованості 14760,00 грн. Кредитний договір № 878616 був укладений 10.07.2020 між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) в електронній формі з використанням Інформаційно-телекомунікаційної системи (ІТС) на вебсайт Товариства. Відповідач попередньо ознайомився з правилами та умовами надання коштів на умовах споживчого кредиту, що є публічною пропозицією (офертою) на укладання договору та оформив заявку на отримання кредиту в сумі 4500 грн, де вказав усі свої персональні дані, засоби зв`язку, а також реквізити банківської картки № [NUMBER] для перерахування коштів. Кредитодавець скерував йому примірник кредитного договору, який відповідач підписав електронним підписом шляхом уведення одноразового ідентифікатора (пароля), що був йому надісланий смс-повідомленням. Основними умовами кредитного договору є: сума кредиту - 4500,00 грн; дата надання кредиту - 10.07.2020; строк кредиту - 30 днів; процентна ставка за користування кредитом - фіксована (стандартна) - 1,90% в день. Кредитодавець ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» одразу після підписання договору через платіжного провайдера ТОВ «Універсальні платіжні рішення» 10.07.2020 перерахував на банківську картку позичальника 4500,00 грн кредитних коштів. Позичальник [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконав: кредитні кошти не повернув та не сплатив проценти за користування кредитом. Згідно даних кредитодавця станом на 28.04.2021 (день відступлення права вимоги) кредитна заборгованість [PERSON] складає суму 14760,00 грн, з яких: 4500,00 грн - прострочене тіло кредиту; 2565,00 грн - заборгованість за комісією та відсотками; 7695,00 грн прострочена заборгованість за процентами. На вимогу нового кредитора позивача ТОВ «Фінансова компанія АЙКОНС» від 28.03.2025 погасити заборгованість в досудовому порядку відповідач не відреагував. Процесуальні рішення та дії у справі. Ухвалою від 14.07.2025 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та роз`яснено право подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні. Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позовну заяву. Поштова кореспонденція, направлена за місцем реєстрації відповідача, повернулась без вручення. Відзиву на позовну заяву відповідач не подав. Зважаючи на відсутність відзиву на позов та клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, неможливість суду вплинути на процесуальну поведінку відповідача, взявши до уваги типовість та малозначність даної справи, суд розглянув справу на підставі письмових матеріалів, поданих позивачем, що передбачено ч.5 ст. 279 та ч.2 ст. 191 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені на підставі аналізу письмових доказів. 10.07.2020 відповідачу [PERSON] в особистий електронний кабінет скеровано підписаний директором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» примірник договору №878616 про надання коштів на умовах фінансового кредиту, який 10.07.2020 о 22:51:43 відповідач підписав електронним підписом шляхом уведення одноразового ідентифікатора «Е600», який був надісланий йому на номер телефону [NUMBER] (а.с.12-16. ). Аналізуючи зміст кредитного договору, судом встановлено наступне. Відповідно до пункту 1.1 укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, шляхом перевірки товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства. За змістом кредитного договору сторони погодили такі основні умови: сума кредиту 4500,00 грн (п.1.2 договору); строк надання кредиту 30 днів (п.1.3 договору) тип процентної ставки - фіксована (п.1.4. договору), має два визначення: Знижена процентна ставка 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (693,50 % річних) у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього договору, якщо в цей строк клієнт здійснить повне погашення заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою повернення кредиту, що вказана в Графіку платежів (п.п.1.4.1.). Стандартна процента ставка 1,90% в день від суми кредиту (693,50 % річних), застосовується у межах строку кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього договору, якщо клієнт не виконав умови, зазначені в п.п.1.4.1. (п.п.1.4.2.). Загальна вартість кредиту та витрати споживача наведені у Графіку платежів, що є Додатком №1 до договору надання коштів на умовах фінансового кредиту № 878616 від 10.07.2020, де зазначено: кількість платежів - одноразово; дата повернення позики та відсотків - 09.08.2020; сума кредиту - 4500,00 грн; сума нарахованих процентів - 2565,00 грн; разом до оплати - 7065,00 грн (звор.стор.а.с.16). За змістом п. 2.1 договору кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта, зазначену клієнтом в особистому кабінеті, що має наступні реквізити № [NUMBER] . Згідно п.3.1. договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення. За правилом пункту 8.1 кредитного договору внесення змін та доповнень до цього договору оформлюється шляхом підписання сторонами додаткових договорів/угод. В розділі 4 кредитного договору визначено порядок продовження строку надання кредиту за ініціативою Клієнта (пролонгація). Зазначається, що у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі у встановлений термін клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту, шляхом укладення Додаткової угоди до договору (п.п.4.1. договору). Відповідно до п.п. 4.2 Договору пропозиція (оферта) клієнта щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом натискання кнопки «продовжити кредит» в особистому кабінеті або в платіжному терміналі та за умови здійснення платежу на користь товариства у розмірі НЕ менше суми нарахованих та несплачених процентів (та у разі їх наявності - штрафних санкцій). Додатковий договір вважається укладеним з моменту одержання товариством грошових коштів згідно з підпунктом 4.2 договору та підписання його клієнтом електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора (п.4.4. договору). Відповідно до вимог п.п. 6.4.1 договору клієнт (позичальник) зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, штрафи та пені (у разі наявності). Згідно з п.п. 6.1.3. товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта; Довідкою ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» підтверджується, що [PERSON] , з яким укладено кредитний договір №878616 від 10.07.2020, ідентифікований. Акцепт договору (підписання ЕП) здійснено позичальником в інформаційно-телекомунікаційній системі https://credit7.ua/. одноразовим ідентифікатором «Е600», що був відправлений 10.07.2020 на номер телефону позичальника [NUMBER] (а.с.12). ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання виконало шляхом перерахування 4500,00 грн кредитних коштів 10.07.2020 о 22:53:03 через платіжного провайдера ТОВ «Універсальні платіжні рішення» в системі іPay.ua (номер транзакції 60307769) на банківську картку [PERSON] за номером: маска картки [NUMBER] (а.с.17). 28.04.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (клієнт) та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» (фактор) було укладено договір факторингу № 1-28/04/2021 (а.с.18-21). За умовами цього договору Фактор протягом 2 робочих днів з дати підписання договору передає грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату шляхом безготівкового переказу суми коштів, що складає ціну продажу - 2 676 832,50 грн на поточний рахунок клієнта, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами. (Портфель заборгованості) на загальну суму заборгованостей 70 663 873,91 грн (пункти 1.1, 6.1, 7.1, 7.2 договору). Передача клієнтом паперового Реєстру боржників фактору здійснюється протягом одного робочого дня з дати отримання від фактора оплати ціни продажу в порядку, визначеному в п.7.2., 7.3. договору (п.8.2. договору). Клієнт зобов`язаний передати фактору Реєстр боржників в електронній формі, на електронному носієві за формою в Додатку № 1-1 до цього договору, з усіма заповненими даними про боржників, які обов`язково повинні міститись в Реєстрі боржників. За фактом передачі Реєстру боржників сторони підписують Акт приймання-передачі Реєстру боржників (Додаток №2) (п.п.8.2.1., 8.2.2. п. 8.2. договору). Платіжною інструкцією № 37 від 28.04.2021 підтверджується виконання своїх зобов`язань ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за договором факторингу та перерахування коштів (ціни продажу прав вимог) одним платежем на сумі 2 676 832,50 грн на рахунок ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (а.с.23). Згідно витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 01-28/04/2021 від 28.04.2021, який підписаний сторонами цього договору, заборгованість [PERSON] (ІПН: [NUMBER] ) за кредитним договором № 878616 від 10.07.2020 станом на 17.11.2020, складає 14760,00 грн, з яких: 4500,00 грн - сума наданого кредиту; 2565,00 грн - залишок по відсоткам; 7695,00 грн - прострочені відсотки (а.с.22). 28.04.2021 між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» (кредитор) та ТОВ «ФК АЙКОНС» укладено договір № 1-28/04/2021 відступлення права вимоги (а.с.24-26). За змістом п.1.1 договору кредитор відступає за плату новому кредитору належні йому права вимоги за кредитним договором, а новий кредитор заміняє кредитора як сторону у кредитному договорі, та приймає на себе всі його права та обов`язки. Загальна вартість прав вимоги, що відступаються за цим договором становить 2 686 832,50 грн. Новий кредитор зобов`язується сплатити кредитору вартість прав вимоги, вказану в пункті 2.1. договору, шляхом переказу коштів на рахунок, визначений у розділі 8 цього договору (п.2.1., 2.2. договору). Платіжною інструкцією № 3 від 28.04.2021 підтверджується, що ТОВ «ФК АЙКОНС» на виконання свого грошового зобов`язань за договором відступлення права вимоги перерахував на рахунок ТОВ «ФК» «СІТІ ФІНАНС ГРУП» кошти (ціну продажу прав вимог) одним платежем у сумі 2 686 832,50 грн (а.с.26). Згідно витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №01-28/04/2021 від 28.04.2021, який підписаний сторонами цього договору заборгованість [PERSON] (ІПН: [NUMBER] ) за договором № 878616 від 10.07.2020 станом на 17.11.2020, складає 14760,00 грн, з яких: 4500,00 грн - сума наданого кредиту; 2565,00 грн - залишок по відсоткам; 7695,00 грн - прострочені відсотки (а.с.27). 28.03.2025 позивач направив на адресу відповідача [PERSON] лист-вимогу від 28.03.2025 про необхідність погасити суму заборгованості - 14760,00 грн за кредитним договором №878616 від 10.07.2020, укладеним з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», шляхом перерахування коштів на рахунок нового кредитора - позивача ТОВ «ФК АЙКОНС» (реквізити зазначені) (а.с.10). На підтвердження суми кредитної заборгованості до позовної зави долучено Виписку по розрахунковим операціям за кредитним договором № 878616 у відношенні [PERSON] , складену новим кредитором ТОВ «ФК АЙКОНС» станом на 21.03.2025, де зазначено, що відповідач має прострочену заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4500,00 грн, строкову заборгованість за процентами в розмірі 2565,00 грн та прострочену заборгованість за процентами в розмірі 7695,00 грн. Вид таких процентів та строк, за який вони нараховані, а також порядок їх нарахування у цій виписці не вказано (а.с.11). Зміст спірних правовідносин та їх правове регулювання. Між сторонами існує спір, що виник з договірних правовідносин, які регулюються нормами цивільного права про зобов`язання та договір, а також Законами України «Про споживче кредитування» та «Про захист прав споживачів». Пункт 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини. Відповідно до положень ст. 12 та ч. 1-3 ст. 13 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд, добросовісно та розумно, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб. Не допускається зловживання правом у будь-якій формі. За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2 ст. 631 ЦК України). Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». За змістом ч. 3, ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису, яким також може бути електронний підпис з одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з п. 6. п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших, електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно з частиною 1 статті 641 ЦК України пропозицією укласти договір (офертою) є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться. За змістом ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції (акцептом), якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ч.ч.1-3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. За змістом частини 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 («Позика»), якщо інше не встановлено параграфом 2 («Кредит») і не випливає із суті кредитного договору. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків (ч.1 ст. 611 ЦК України). За правилом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Мотиви, з яких виходив суд при вирішенні спору та висновки суду. Наведені вище положення цивільного законодавства у своєму взаємозв`язку дають підстави для висновку, що істотними (необхідними) умовами кредитного договору є предмет договору - грошові кошти (кредит), проценти (плата) за користування кредитом та строк, на який надається кредит, порядок повернення кредиту та сплати процентів. Умови щодо суми кредиту та розміру процентів становлять основне грошове зобов`язання, яке має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Кредитний договір може містити й інші умови, які випливають з його змісту та не суперечать закону, зокрема умови щодо відповідальності сторін, зміни процентної ставки під час строку кредитування, надання кредитодавцем додаткових та супутніх послуг, внесення змін до договору, припинення кредитування, розірвання договору тощо. Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. За правилами ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Кожна сторона несе ризик, пов`язаний із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За змістом ч.13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути використані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаться письмовими доказами. На підставі поданих позивачем доказів судом встановлено, що 10.07.2020 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) шляхом обміну електронними документами з використанням ІТС на вебсайті Товариства було укладено електронний Договір №878616 про надання коштів на умовах фінансового кредиту. Сторони погодили істотні умови кредитування, з якими відповідач попередньо ознайомився. Кредитний договір підписаний сторонами електронними підписами у відповідності до вимог Закону України «Про електронну комерцію», зокрема: відповідачем договір підписаний одноразовим ідентифікатором «Е600», що був надісланий йому на номер мобільного телефону. 10.07.2020 через платіжного провайдера системи iPay.ua. кредитодавець ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» перерахував зі свого рахунку на картковий рахунок відповідача, за вказаними ним реквізитами платіжної картки, кредитні кошти в сумі 4500,00 грн, що підтверджується довідкою ТОВ «Українські платіжні рішення». У цьому контексті суд звертає увагу на положення статті 46 Закону України «Про платіжні послуги», яке регламентує наступне: Надавач платіжних послуг має право виконувати платіжні операції користувачів за допомогою/з використанням однієї чи кількох платіжних систем, учасником яких він є, або залучати для виконання платіжних операцій інших надавачів платіжних послуг як посередників; надавач платіжних послуг отримувача під час виконання платіжної операції з метою встановлення належного отримувача коштів за платіжною операцією ідентифікує особу. У разі невідповідності номера рахунку та/або коду отримувача надавач платіжних послуг отримувача має право: зупинити проведення платіжної операції на строк до чотирьох робочих днів. У разі неможливості встановлення належного отримувача надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний не пізніше четвертого робочого дня після надходження коштів повернути їх надавачу платіжних послуг платника із зазначенням причини повернення. З наведеного положення слідує висновок, що у разі, якщо б під час виконання платіжної операції по перерахунку кредитних коштів на картковий рахунок відповідача [PERSON] , відомості про нього, як про належного отримувача не підтвердились, то операція із зарахування таких коштів взагалі б не відбулась. Отже кредитний договір №878616 від 10.07.2020 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] є укладеним. Основними (істотними) умовами вище вказаного договору є: сума кредиту - 4500,00 грн (п. 1.2); процентна ставка за користування кредитом фіксована - 1,90% в день, що нараховуються на суму кредиту протягом строку, вказаного у п. 1.3 договору (п. 1.4.1, 1.4.2); строк користування кредитом 30 днів - до 09.08.2020 (п. 1.3) з можливістю продовження на той самий строк з ініціативи клієнта шляхом укладання додаткової угоди та за умови сплати позивальником усіх нарахованих процентів (п. 4.2.). Згідно Додатку №1 до кредитного договору №878616 від 10.07.2020 (Графік платежів) грошове зобов`язання позичальника [PERSON] перед кредитодавцем ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» складає 7065,00 грн (4500 грн - кредит + 2565 грн- відсотки), які відповідач повинен був сплатити у строк до 09.08.2020. Встановлені в суді обставини та аналіз поданих позивачем доказів, у тому числі розрахунок боргу свідчать, що у визначений договором строк позичальник [PERSON] кредитні кошти не повернув та не сплатив проценти за користування кредитом протягом, визначеного у договорі строку (30 днів), а отже відповідач є таким, що прострочив грошове зобов`язання. Правом на продовження (пролонгацію) строку договору (строку кредитування) на той самий строк у порядку, визначеному договором [PERSON] не скористався. Перехід права вимоги до відповідача - боржника у грошовим зобов`язанням за договором кредиту №878616 від 10.07.2020 від кредитодавця ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», а від нього до позивача ТОВ «ФК АЙКОНС» перейшло на підставі договору факторингу № 1-28/04/2021, з наступним укладанням договору відступлення права вимоги № 1-28/04/2021 від 28 квітня 2021 року, за якими кожен наступний кредитор сплатив попереднього плату (ціну продажу), визначену договором. Перевіряючи заявлену суму заборгованості за кредитним договором (заявлену суму стягнення) в розмірі 14760,00 грн, суд встановив, що ця сума складається з наступного: 4500,00 грн - заборгованість за кредитом; 2565,00 грн -заборгованість за відсотками за користування кредитом, нараховані протягом строку кредитування, вказаного у п. 1.3 договору (30 днів); 7695,00 грн - сума процентів, нарахованих за 90 днів понадстрокового користування кредитом у відповідності до п. 3.1 договору (4500 грн х 1.90% х 90 днів). Позивачем не надано жодного доказу пролонгації строку кредитування у порядку та відповідно до положень розділу 4 кредитного договору. Додаткова угода на умовах передбачених кредитним договором не укладалась. За таких обставин, суд визнає необґрунтованою вимоги позивача в частині стягнення з відповідача процентів за користування кредитом (прострочені проценти) у сумі 7695,00 грн, що нараховані на прострочене тіло кредиту, тобто після закінчення строку кредитування, визначеного у п. 1.3 договору, а саме: за 90 календарних днів з моменту виникнення прострочення (п. 3.1 договору). Відповідні проценти мають ознаки відповідальності боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, правова природа яких визначається ст. 625 ЦК України. У цьому контексті суд зауважує, що пунктом 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIII (зі змінами згідно Закону № 591-ІХ від 13.05.2020), в редакції чинній на момент спірних правовідносин, було передбачено: уразі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно) , в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню короновірусної інфекції (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню). З урахуванням вищевикладеного, за відсутності заперечень відповідача проти позову, а також за відсутності у матеріалах справи даних про внесення відповідачем будь-яких коштів (платежів) на погашення кредитної заборгованості, встановивши, що строк кредитування не був продовжений додатковою угодою, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК АЙКОНС» як нового кредитора у грошовому зобов`язанні за кредитним договором №878616 від 10.07.2020 суму заборгованості в розмірі 7065,00 грн, з яких: 4500,00 грн - неповернутий кредит; 2565,00 грн - проценти за користування кредитом (1,90% в день згідно п. 1.4.2 договору), що нараховані за 30 днів строку кредитування, визначеного у п.1.3 договору (4500 грн х 1,90% х 30 днів). Отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню внаслідок зменшення заявленої до стягнення суми процентів. Інший висновок суду не відповідав би з`ясованим обставинам, принципу законності та справедливості. Вирішення питання розподілу судових витрат. За правилами ч.1 та ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати: на професійну правничу допомогу. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За правилами ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем визначено ціну позову сумою стягнення 14760,00 грн. Сплата судового збору в розмірі 2422,40 грн підтверджується платіжною інструкцією та випискою про зарахування судового збору до державного бюджету. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги частково: на суму 7065,00 грн, що становить 47,87 % від ціни позову, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1159,60 грн (2422,40 грн х 47,87 %). На підтвердження витрат на правничу допомогу у сумі 10500 грн, про стягнення яких просив позивач, представник надав копії таких документів: Довіреність ТОВ «ФК АЙКОНС» на представництво інтересів в суді на ім`я адвоката Пархомчука С.В. від 16.06.2025; Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Пархомчука Сергія Валерійовича; Договір №16/06/2025 про надання правової допомоги від 16.06.2025, укладений між ТОВ «ФК АЙКОНС» та адвокатом Пархомчуком С.В., в якому наведена вартість послуг адвоката: 2000 грн за одну годину фактично витраченого часу; Акт про отримання правової допомоги від 11.08.2025 на суму 10500 грн за п`ять годин витраченого часу у справі Деречі В.О.; рахунок та платіжну інструкцію №11950 від 11.08.2025 на суму 10500 грн. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд окрім положень ч.2 ст. 141 ЦПК щодо пропорційності такого відшкодування, керується положеннями частини 3 статті 141 цього Кодексу та виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), їх обсягу з урахуванням конкретних обставин справи, її складності та типовості, а також фінансового стану обох сторін, зваживши як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, де вказано, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на послуги адвоката, якщо,

Outcome: partial