Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Позивач, Акціонернетовариство «Акцент-Банк» (скорочена назва АТ «А-Банк»), через свого представника Шкапенко О.В. звернулося у Заводський районний суд м. Миколаєва з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 34 480,64 грн, а також судових витрат. Позов мотивований тим, що 19.11.2024 [PERSON] уклав з АТ «А-Банк» кредитний договір ABH0CT155101732042803659 про надання останньому кредиту в розмірі 22 000,00 грн строком на 36 місяців (тобто до 18.11.2027) зі сплатою процентів у розмірі 85.00% щорічно та комісії в розмірі 0.00 грн. У позові представник вказав, що Банк свій обов`язок виконав повністю, надав відповідачу кредит згідно з умовами кредитного договору. У відповідності до п. п. 3-5 Кредитного договору (Заяви клієнта, далі кредитний договір), ліміт цього договору: 22000,00 грн на поповнення обігових коштів зі строком повернення до 18.11.2027, терміном на 36 місяці. Згідно з п. 6 Кредитного договору, за користування кредитом Позичальник сплачує проценти у розмірі 85,00 річних. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з порушенням кредитних зобов`язань станом на 14.11.2025 заборгованість відповідача за даним кредитним Договором склала суму в розмірі 34 480,64 грн, яка складається з наступного: 21 274.940000000002 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 12 091,82 грн - загальний залишок заборгованості за процентами; 0.00 грн - загальний залишок заборгованості за комісією. Посилаючись на те, що відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, позивач був змушений звернутись в суд з вказаним позовом. Ухвалою суду від 16.12.2025 провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Заводського районного суду міста Миколаєва заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. За адресою проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження, яка повернулась з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, доходить наступного висновку. Відповідно до статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 19.11.2024 між АТ «Акцент-Банк» укладений кредитний договір з [PERSON] у виді підписання Заяви про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0CT155101732042803659, згідно з умовами якого [PERSON] отримав кредит в сумі 22 000,00 грн строком на 36 місяців (з 19.11.2024 до 18.11.2027) та сплатою процентів у розмірі 85/ на рік (а.с. 9-10). У пунктах 6, 7 Договору сторони визначили, що процентна ставка є фіксованою та проценти за користування сплачуються у складі щомісячного платежу, які нараховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день за формулою: сумі заборгованості *річну відсоткову ставку/360 днів (умовно) на рік. Розмір щомісячного платежу складає 1 719,41 грн. Узгодили, що денна процента ставка становить 0,17% (п. 8 Договору). Обумовили, що загальна сума до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій становить 61 898,75 грн. У пункті 12 Договору визначили, що у випадку порушення клієнтом зобов`язань із погашення заборгованості клієнт сплачує Банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 (п`ятнадцять) відсотків суми простроченого платежу. У пункті 18 Договору відповідач підтвердив, зокрема, що до укладання цієї угоди ознайомився з актуальними Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-БАНК», що розміщені за посиланням: www.a-bank.com.ua/terms , та до укладання цієї угоди ознайомлений з інформацією, яка розміщується на вебсайті та доступна за посиланням: www.abank.com.ua , в повному об`ємі відповідно до ч.2 ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії»; ця Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, що розміщені на сайті банку: www.a-bank.com.ua , Таблицею обчислення загальної вартості кредиту становлять Договір. Отримав їх примірники, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Вказаний договір підписаний відповідачем у той же день шляхом накладення ним електронного підпису перевіреного за допомогою відкритого ключа 02ff4f2aa8dc8c23f5f71a7c151ad6aef30d54ec13fa8a982273d29b69e152213c (а.с. 10). З матеріалів справи також слідує, що [PERSON] був ознайомлений з таблицею обчислення загальної вартості кредиту та реальною річною процентною ставкою (а.с. 10-11). Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором виконав повністю, надавши у розпорядження відповідача кредитні кошти в розмірі 22 000,00 грн, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією меморіального ордеру № TR.40790360.63822.65455 від 19.11.2024 (а.с. 14). Згідно з наданим банком розрахунком у відповідача за кредитним договором від 19.11.2024 станом на 14.11.2025 утворилася заборгованість у загальному розмірі 34 480,64 грн, з яких: 19 713,27 грн залишок заборгованості за тілом кредиту; 1 561,67 грн залишок заборгованості за тілом кредиту (прострочений); 1 210,89 грн залишок заборгованості за процентами на поточну заборгованість; 10 880,93 грн залишок заборгованості за процентами на прострочену заборгованість; заборгованість за пенею 1 113,88 грн. З доданого розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж на погашення кредиту відповідач здійснив 16.05.2025 у розмірі платежу 21,10 грн (а.с. 12-13). Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з положеннями статей 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно з ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно з ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст.3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором у Заяві про надання послуги «Швидка готівка» від 19.11.2024 є відкритий ключ 02ff4f2aa8dc8c23f5f71a7c151ad6aef30d54ec13fa8a982273d29b69e152213c (а.с. 10). Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст.629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/. Згідно з ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Ухвалюючи рішення у цій справи, суд бере до уваги, що відповідачем не надано доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості перед позивачем. При цьому, суд, при розгляді вказаної справи враховую ту обставину, що [PERSON] уклав кредитний договір з позивачем, отримав та користувався вказаними коштами, що підтверджується матеріалами справи, тобто використовував їх на власний розсуд, а отже, суд вважає, що відповідач був обізнаний, що кошти взяті в борг підлягають поверненню на умовах визначених позивачем. Суд також бере до уваги, що факт укладання Договору № АВН0CT155101732042803659 про надання послуги «Швидка готівка» [PERSON] не оспорено. Протягом 14 календарних днів з дня укладання договору, як то передбачено п. 15 Договору, відповідач, як позичальник, не відмовився від кредитного договору. Вказане у сукупності спростовує факт неотримання відповідачем кредитних коштів. З урахуванням викладеного та приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] не виконує належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором в обумовлені договором строки, суд доходить висновку, що позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та відсотків підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог АТ «Акцент-Банк» про стягнення з відповідача пені в розмірі 1 113,88, суд зазначає таке. З 17.03.2022 року набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому був продовжений та діє і до нині. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] був укладений 19.11.2024, тобто у період дії воєнного стану, а отже, з урахуванням положень пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, відповідач звільнений від обов`язку сплати на користь позивача, як кредитодавця, пені в розмірі 1 113,88 грн. За такого, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею задоволенню не підлягають. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Оскільки судом частково задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору у пропорційному розмірі до задоволених позовних вимог в сумі 2 344,15 грн.

Outcome: partial