Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

У травні 2025 року представник позивача звернулась до суду з позовом про стягнення, солідарно, з [PERSON] , [PERSON] на користь Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» 3 % річних в розмірі 3 863,13 доларів США та в розмірі 1 481,58 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] уклали Договір про надання споживчого кредиту №11315363000 від 19.03.2008 року (в систем №11315363001) з додатковою угодою №1 від 30.01.2009 року. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 35 000,00 дол. США, а відповідач зобов`язався щомісяця повертати наданий кредит та сплачувати проценти в порядку та на умовах кредитного договору, але в будь якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше строку встановленого кредитним договором, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п.1.1, 1.2 Кредитного договору). В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору прийнята порука [PERSON] згідно договору поруки № 11315363000-П від 19.03.2008 року. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.09.2015 року у справі №404/4213/15-ц, вирішено про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», заборгованість за кредитним договором у розмірі 28 247,02 доларів США, що станом на 04,06.2015 року складає 593 355,80 грн., 10 075,94 грн. - пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів, та судові витрати в сумі 3 564,00 грн., з кожного по 1 827,00 грн. Рішення суду набрало законної сили 15.10.2015 року. Станом на 30.04.2025 року заборгованість за рішенням суду не погашена, виконання рішення триває, що підтверджується інформацією про виконавчі провадження 75589031 та 76490840. В результаті не виконання рішення суду та умов договору у відповідачів виникла заборгованість розрахована на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішенням суду, яка складається з: 3 863,13 дол. США за період прострочення з 02.04.2017 по 23.02.2022 року - прострочення погашення суми боргу за рішенням суду , 1 481,58 грн. за період прострочення з 02.04 2017 по 23.02.2022 року - прострочення погашення суми боргу за пенею. У зв`язку із викладеним, позивач просить позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Ухвалою судді Фортечного районного суду міста Кропивницького від 21.07.2025 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання, 02.0.2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не з`явилась, надала до суду заяву, якою просила провести розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі до суду не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись причини неявки суду невідомі, правом подачі відзиву не скористались. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє, із наступних підстав. Судом встановлено, що АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] уклали Договір про надання споживчого кредиту №11315363000 від 19.03.2008 року (в систем №11315363001) з додатковою угодою №1 від 30.01.2009 року. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 35 000,00 дол. США, а відповідач зобов`язався щомісяця повертати наданий кредит та сплачувати проценти в порядку та на умовах кредитного договору, але в будь якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше строку встановленого кредитним договором, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п.1.1, 1.2 Кредитного договору). Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. У силу ст. 525 ,526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Із змісту ст. 1054 ЦК України слідує, що за кредитним договором, банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору прийнята порука [PERSON] згідно договору поруки № 11315363000-П від 19.03.2008 року. Відповідно до ст. 553, 554 ЦК України, п. п. 1.1.-1.5 договору поруки поручитель зобов`язується відповідати за виконання позичальником зобов`язань перед кредитором щодо повернення у повному розмірі кредиту, сплати процентів, пені, що виникли з кредитного договору, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідальність поручителя і позичальника е солідарною. Підписанням договору поруки поручитель підтвердив, що йому добре відомі усі умови вищевказаного кредитного договору. Причини невиконання позичальником своїх зобов`язань по кредитному договору ніяким чином не можуть вплинути на виконання поручителем зобов`язань по договору поруки. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.09.2015 року у справі №404/4213/15-ц, вирішено про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», заборгованість за кредитним договором у розмірі 28 247,02 доларів США, що станом на 04,06.2015 року складає 593 355,80 грн., 10 075,94 грн. - пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів, та судові витрати в сумі 3 564,00 грн., з кожного по 1 827,00 грн. Рішення суду набрало законної сили 15.10.2015 року. Заборгованість за рішенням суду не погашена, виконання рішення триває, що підтверджується інформацією про виконавчі провадження 75589031 та 76490840. Первісний кредитор АТ «Укрсиббанк», маючи статус стягувача за виконавчим документом, своєчасно реалізував своє право на звернення до примусового виконання вказаного вище судового рішення у виконавчих провадженнях №75589031 та №76490840. Вимога банку не є задавненою, а зобов`язання не є натуральним з огляду на те, що основна вимога кредитора вже захищена в судовому порядку рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.09.2015 року у справі №404/4213/15-ц, яким з відповідачів вже стягнуто суму основної заборгованості. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. В результаті не виконання рішення суду та умов договору у відповідачів виникла заборгованість розрахована на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішенням суду, яка складається з: 3 863,13 дол. США за період прострочення з 02.04.2017 по 23.02.2022 року - прострочення погашення суми боргу за рішенням суду , 1 481,58 грн. за період прострочення з 02.04 2017 по 23.02.2022 року - прострочення погашення суми боргу за пенею. Відповідачі в судове засідання власного розрахунку заборгованості та доказів на спростування доводів представника позивача не надали. Крім того, даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за цим кредитним договором у добровільному порядку відповідачами за час розгляду справи в суді не надано. Враховуючи, що до теперішнього часу [PERSON] та [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконали, заборгованість не сплатили, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню - по 1 514,00 грн., з кожного, судового збору.

Outcome: approved