Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт, що [PERSON] , померлому [INFO] , належить заповіт, посвідчений 17.02.1996 р. Кошарівською сільською радою Конотопського району Сумської області за р.№14 від імені заповідача « [PERSON] » та Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0133242, виданий на ім`я « [PERSON] », а також, визнати за нею, як спадкоємцем першої черги за законом після [PERSON] , померлої [INFO] , право на земельну частку (пай) площею 3,51 умовних кадастрових гектари в КСП «ім. Кірова», яка належала [PERSON] , померлому [INFO] , на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0133242. Свої вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) площею 3,51 умовних кадастрових гектари в КСП «ім. Кірова», яка належала померлому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0133242, виданого на ім`я « [PERSON] ». Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] була мати позивача [PERSON] , яка спадщину прийняла, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном, розпорядилася речами померлого, тому фактично спадщину прийняла. Однак, належним чином спадщину не оформила і [INFO] померла. З метою оформлення права на спадщину після смерті [PERSON] , позивач звернулася до нотаріуса, якою було зведено спадкову справу 59/2024 р. На даний час виникла потреба оформлення успадкованого майна, однак нотаріус , при огляді документів, виявила, що оригінал сертифікату на земельну частку (пай) відсутній і наявні розбіжності у правовстановлюючих документах у написанні прізвища спадкодавця [PERSON] . Так, у заповіті його прізвище вказано - « [PERSON] », а в актовому записі про його смерть - « [PERSON] », тому неможливо видати свідоцтво про право на спадщину. Рекомендувала вирішити вказане питання в судовому порядку, тому позивач звернулася до суду. Ухвалою судді від 17.11.2025 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою суду від 29.01.2026 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд по суті. Представник позивача адвокат Суслін Є.В. в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без участі позивача і представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить їх задовольнити. Представник відповідача Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без участі їх представника, при вирішенні спору, покладається на розсуд суду. Третя особа: приватний нотаріус Конотопського районного нотаріального округу Сусліна Т.С. в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, покладається на розсуд суду. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши зібрані по справі докази, що ґрунтуються на повному і об`єктивному розгляді справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, дійшов наступного висновку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути серед інших і визнання права, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. За приписами п. 6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по-батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. (ст. 1217 ЦК України ). Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. №7 у п.п. 10-11 визначено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим, правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до роз`яснень, наданих у абзаці 15 п.3.5. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай), порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачено ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі шляхом визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В силу Інформаційного листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Як зазначив ВССУ (КЦС ВС) у Постанові № 691/1237/20 від 02.11.2021, вимогу про встановлення факту та вимогу про визнання права власності в порядку спадкування можна розглядати в межах одного позову у позовному провадженні. Як встановлено судом, [INFO] помер [PERSON] , згідно запису акту про смерть (а.с. 42). Останній усе своє майно заповів [PERSON] , що вбачається із копії заповіту від 17.02.1996 р. ( а.с.6). Між тим у заповіті прізвище заповідача помилково зазначено « [PERSON] ». Згідно повідомлення Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від20.05.2025 р., в результаті перевірки Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Конотопською РДА членам КСП «ім. Кірова» встановлено, що на ім`я [PERSON] було виготовлено сертифікат серії СМ № 0133242 на підставі розпорядження Конотопської райдержадміністрації від 26.11.1996 р. № 344-р на земельну частку (пай) в КСП «ім. Кірова» розміром 3,51 в умовних кадастрових гектарах, зареєстрований у Книзі реєстрації від 20.02.1997 р. за № 242 та був отриманий власником під підпис (а.с.9). У довідці Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області від 16.10.2025 р. вказано, що [PERSON] [INFO] до дня смерті та на день смерті був зареєстрований і проживав в [ADDRESS] . Спадкоємцем за заповітом є [PERSON] , яка фактично спадщину прийняла, вступивши у фактичне розпорядження та володіння майном померлого (а.с.8) Згідно копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] (а.с.10) У відповідності до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 78597639 від 03.10.2024 року, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , приватним нотаріусом Сусліною Т.С. зведено спадкову справу № 59/24, номер у Спадковому реєстрі 73073565.(а.с.11) На даний час у позивача виникла необхідність належного оформлення права на спадщину на зазначену земельну частку (пай). Згідно повідомлення приватного нотаріуса 07.06.2024 р. Конотопського районного нотаріального округу Сусліної Т.С. від 04.11.2025 року, адресованого [PERSON] , після померлої [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа 59/24 і видане свідоцтво про право на спадщину на ім`я [PERSON] . Після померлого [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилася. В ході вивчення документів встановлено, сертифікат про право на земельну частку (пай) серії СМ № 0133242 відсутній та виданий на ім`я [PERSON] . Також, прізвище заповідача в заповіті від 26.11.1996 р. зазначене [PERSON] , тому неможливо видати свідоцтво про право на спадщину (а.с.16). Згідно із ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай) також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до постанови Верховного Суду України від 04.04.2011 по справі № 3-18цс11, згідно з вимогами статті 392 Цивільного Кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними. За таких підстав, суд вважає, що [PERSON] , померлому [INFO] , належить заповіт, посвідчений 17.02.1996 р. Кошарівською сільською радою Конотопського району Сумської області за р.№14 від імені заповідача « [PERSON] » та Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0133242, виданий на ім`я « [PERSON] ». Оскільки спадщину за заповітом після померлого [PERSON] фактично прийняла [PERSON] , вчасно таку не оформила і померла, а позивач, як єдиний спадкоємець за законом після смерті матері [PERSON] , прийняла спадщину, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину та спадкоємців, які претендують на спадщину або мають право на обов`язкову частку у спадщині, немає, враховуючи, що визнання за позивачем права на земельну частку (пай) не порушає нічиїх інтересів та прав, тому є підстави визнати за позивачем право на земельну частку (пай), про яке вона просить, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Судом встановлено, що у інший спосіб, ніж судовий, позивачу неможливо реалізувати своє право на спадкування, яке вона має за законом. З урахуванням викладеного, а також, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved