Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 67 240,01 грн, а також 2 422,40 грн витрат з оплати судового збору. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 01.09.2017 відповідач отримав кредитну картку № [NUMBER] , строком дії до 08/19. Згодом відповідач знову звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву б/н від 06.08.2019 та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на сайті АТ КБ «Приватбанк». На підставі вище вказаної анкети-заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку початково було встановлено кредитний ліміт у розмірі 54 000,00 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку та випискою по рахунку. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту, відповідач отримав кредитну картку № [NUMBER] , строком дії до 08/22. Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку. В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки на 36% річних. В подальшому, 21.07.2023, відповідачем підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої відповідачу видано додаткову картку № [NUMBER] , строком дії до 07/26. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано у системі самообслуговування Приват24 за допомогою ОТР пароля. Всупереч умовам договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 23.06.2024 утворилася заборгованість у розмірі 67 240,01 грн, яка складається з: 55 433,42 грн - заборгованість за тілом кредиту, 11 806,59 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Оскільки відповідач не погасив заборгованість, позивач просить позов задовольнити. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 09.05.2025 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Копію ухвали направлялася відповідачу за зареєстрованою адресою місця проживання, однак конверт повернувся з відміткою про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи судом. У встановлений строк відзиву на позов не подав. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 01.09.2017 відповідач отримав кредитну картку № [NUMBER] , строком дії до 08/19. 06.08.2019 відповідач підписав анкету-заяву б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк». На підставі вище вказаної анкети-заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку початково було встановлено кредитний ліміт у розмірі 54 000 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку та випискою по рахунку. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту, відповідач 06.08.2019 отримав кредитну картку № [NUMBER] строком дії до 08/22, що вбачається з довідки про видані картки. Відповідач регулярно користувався вказаною карткою, що підтверджується випискою по рахунку. Також 21.07.2023, відповідачем підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої відповідачу видано додаткову картку № [NUMBER] , строком дії до 07/26. З виписки по особовому рахунку вбачаються факти використання відповідачем кредитних коштів та періодичної сплати заборгованості за договором. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним договором станом на 23.06.2024 становить 67 240,01 грн, яка складається з: 55 433,42 грн - заборгованість за тілом кредиту, 11 806,59 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Повна версія Умов, Правил і Тарифів надання банківських послуг розміщена на сайті банку https://privatbank.ua. Позивач зазначав, що підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] уклав з позивачем кредитний договір. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України.) Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Отже, сума наданого кредиту, розмір процентної ставки, порядок її нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі. Згідно з частинами 1, 2 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Частиною 1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У цьому випадку, умови кредитного договору, який за своєю суттю є договором приєднання, розробив АТ КБ «ПриватБанк». Такі умови повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц. У заяві-анкеті від 06.08.2019 не зазначено розмір наданого кредитного ліміту, однак з наданої до позовної заяви виписки по рахунку вбачається, що відповідач використовував кредитні картки: № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] . Крім того, відповідно до довідки про зміну умов кредитування від 28.06.2024 [PERSON] 06.08.2019 встановлено кредитний ліміт у розмірі 54 000,00 грн. Також надана позивачем виписка по особовому рахунку відповідача підтверджує регулярне користування відповідачем кредитними коштами. Суд враховує, що виписка має статус первинного документу з таких підстав. У постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц (провадження №61-517св18) зроблено правовий висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписка з рахунка особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20 (провадження № 61-168св21), від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20 (провадження № 61-9207св21), від 01 грудня 2021 року у справі № 752/14554/15-ц (провадження № 61-14046св21), від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц (провадження № 61-648св21). В матеріалах справи відсутні докази погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором. Частинами 1, 2 статті 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з розрахунком заборгованості та випискою по особовому рахунку розмір заборгованості відповідача станом на 23.06.2024 становить 67 240,01 грн, яка складається з: 55 433,42 грн - заборгованість за тілом кредиту, 11 806,59 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Враховуючи, що усі фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, суд дійшов висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника повернути фактично отриману та неповернуту суму кредитних коштів у розмірі 55 433,42 грн та 11 806,59 грн заборгованості за простроченими відсотками. Відповідно до частин 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 422,40 грн. Враховуючи наведене,

Outcome: approved