Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

17.11.2025 р. до Новозаводського районного суду м. Чернігова надійшла позовна заява від позивача до відповідача, в якій позивач просить: 1) розірвати шлюб, укладений між ним, [PERSON] , та [PERSON] , який зареєстрований 15.05.2010 р. Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану міського управління юстиції, актовий запис № 45; 2) не надавати строку на примирення; 3) судові витрати покласти на позивача. Позивач мотивує свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем на склалося, шлюбні відносини фактично припинені, а тому вона звертається з даним позовом до суду задля розірвання шлюбу з відповідачем. Ухвалою судді Новозаводського районного суду м. Чернігові від 19.11.2025 р. справу передано за підсудністю до Чернігівського районного суду Чернігівської області. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10.12.2025 р. справу розподілено судді Кухті В.О. Ухвалою від 16.12.2025 р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач у встановлений судом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ст. ст. 280, 281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за зареєстрованим місцем проживання, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін не подав. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 24 СК України (надалі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що 15.05.2010 р. сторони зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 45, місце державної реєстрації: Відділ реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області (а.с.16). Від шлюбу сторони мають двох дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.14,15). Згідно положень ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 112 СК України проголошує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо. Згідно із квитанцією про сплату № QA77-2DAK-LLRE від 15.11.2025 р., встановлено, що позивач сплатила судовий збір за подання даної позовної заяви до суду у розмірі 1 211,20 грн (а.с.17,18). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі, як того вимагає ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved