Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Заява обгрунтована зокрема тим, що 14.08.2010 року між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. З відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З жовтня 2022 року стосунки між ними погіршилися, у зв`язку з чим шлюбні відносини вони припинили. Спільне життя не склалося внаслідок відсутності взаємоповаги, взаємодовіри, що породили в сім`ї непорозуміння та конфлікти, які негативно вплинули на взаємовідносини. Дитина залишається проживати з матір`ю. Спір про поділ майна на момент подачі позову до суду у сторін відсутній. Розірвання шлюбу з відповідачем для неї має суттєве значення, що суперечить її інтересам, у зв`язку з чим на примирення не згодна. Враховуючи вказане просила суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який зареєстровано 14 серпня 2010 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 576. Також після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] » та покладсти на неї судові витрати. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 16.02.2026 року до суду надійшла заява від відповідача, згідно якої позовні вимоги підтримв, проти розірвання шлюбу не заперечував, адже рішення про розірвання шлюбу було спільним бажанням обох з подружжя та відповідає інтересам кожного. Суд дослідивши матеріали справи та докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між сторонами по справі, 14.08.2010 року зареєстровано шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, що підтвердується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , , актовий запис № 576. Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане Максимівською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області від 06.09.2011, актовий запис № 09. Позивач вважає, що збереження сім`ї є неможливим, суперечить її інтересам, тому наполягав на його розірванні. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved