Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в особі свого представника адвоката Коробкової Галини Олександрівни, звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказує, що між ним позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] 30.08.2003 року був укладений шлюб, про що Черкаським міським відділом реєстрації актів громадянського стану було зроблено актовий запис №1297. Від даного шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Також вказує, що протягом останніх трьох років стосунки між сторонами погіршились, внаслідок чого вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не спілкуються. Зазначає, що сімейні відносити повністю втрачені, спільних планів на подальше життя сторони не мають. Більш того, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Тому, просить суд шлюб розірвати, не надаючи терміну на примирення. Ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Скляренко В.М. від 20.01.2026 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. При цьому, 16.02.2026р. через систему «Електронний суд» представником позивача адвокатом Коробковою Г.О., яка діє на підставі ордеру серії СА №1137988 від 14.01.2026р., на адресу суду подано заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. Також в заяві зазначено, що позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. В судове засідання відповідачка [PERSON] також не з`явилася, однак, 02.02.2026 року через систему «Електронний суд» подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі та вказала, що позовні вимоги визнає, на розірвання шлюбу погоджується, а відтак не заперечує проти задоволення позову. Також зазначила, що спорів майнового характеру між сторонами немає. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно зі ст. 110 СК, один з подружжя має право пред`явити до суду позов про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 30.08.2003 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Черкаським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №1297. Від даного шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. На даний час подружні відносини між сторонами не підтримуються, шлюб носить формальний характер. Спільне господарство не ведеться. Враховуючи, що відповідачка [PERSON] позовні вимоги позивача [PERSON] про розірвання шлюбу визнала та не заперечує проти їх задоволення, про що подала відповідну заяву від 06.02.2026 року, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] , оскільки таке рішення відповідатиме інтересам сторін. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні з позовом до суду в сумі 1 331 грн. 20 коп. /а.с. 1/. Натомість, враховуючи що позивач, у позовній заяві, не просив понесені ним судові витрати покладати на відповідачку, то, на підставі ст. 13 ЦПК України, суд не розглядає питання про розподіл таких судових витрат.

Outcome: approved