Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

До Новобаварського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»,», подана його представником, до відповідача [PERSON] . В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами у розмірі 155082,68 грн., судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. та 25000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 18.09.2021 між Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан»та [PERSON] укладено Договір № 4951850. Згідно з умовами договору споживач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором. 13.01.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердікт Капітал» укладено договір №13-01/2022-79, у відповідності до умов якого, ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердікт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальиків, в тому числі за догором №4951850. 10.01.2023 року між ТОВ «Вердікт Капітал» та ТОВ «Коллект Ценрт» укладено договір №10-01/2023, у відповідності до умов якого, ТОВ «Вердікт Капітал»» відступило ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальиків, в тому числі за догором №4951850. 10.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір №101378512. 17.01.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердікт Капітал» укладено договір №17-01/2022-54, у відповідності до умов якого, ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердікт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальиків, в тому числі за догором №101378512. 10.01.2023 року між ТОВ «Вердікт Капітал» та ТОВ «Коллект Ценрт» укладено договір №10-01/2023, у відповідності до умов якого, ТОВ «Вердікт Капітал»» відступило ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальиків, в тому числі за догором №101378512. Станом на момент подання позовної заяви загальна сума заборгованості за кредитними договорами становить 155082,68, з яких за договором №4951850 від 18.09.2021 становить 81982,48 грн, з яких: 17509,00 грн. - заборгованість за онсновни зобов`язанням (за тілом кредиту); 63073,48 грн. - заборгованість за нарахованим процентам; 1400,00 грн. - заборгованість за комісіями; за кредитним договором №101378512 від 20.09.2021 становить 73100,20 грн, з яких: 16634,00 грн. - заборгованість за онсновни зобов`язанням (за тілом кредиту); 54466,20 грн. - заборгованість за нарахованим процентам; 2000,00 грн. - заборгованість за комісіями. У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Разом з поданням позовної заяви Позивачем надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які Позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи на сумму 25000,00 грн. Вказана позовна заява містить відомості про те, що документ сформовано в системі «Електронний суд». Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 29 серпня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Призначено судове засідання. 24 жовтня 2025 року від представника відповідача - адвоката Лисенко А.О. надійшов відзив на позовну заяву. В обгрунтування заперечень зазначив, що позивачем до суду не надано належних оригіналів кредитних договорів № 4951850 та № 101378512 від 18.09.2021 та 20.09.2021 відповідно, для можливості перевірити дійсність укладення та підписання кредитних договорів саме Відповідачем, оскільки провести його ідентифікацію, що саме ними було підписано зазначені договори, неможливо. До суду не надано жодного витягу з інформаційної системи суб`єкта електронної комерції (кредитора), який мав би підтвердження дотримання положень Закону України "Про електронну комерцію". Тобто, надані документи не містять підтвердження підписання кредитних договорів Відповідачем. Серед доказів Позивач надає дві довідки про ідентифікацію, якими ТОВ «МІЛОАН» підтверджує, що Відповідач, РНОКПП: [NUMBER] , з яким укладено договір No 4951850 від 18.09.2021 та договір No 101378512 від 20.09.2021 ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора). Зазначений доказ не може вважатися належним та допустимим, адже, ст. 78 ЦПК України, чітко зазначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підтвердження надання грошових коштів Відповідачу за зазначеними вище кредитними договорами, Позивач надає дві квитанції LiqPay. В той же час, просимо суд, звернути увагу, що зазначені квитанції не є первинним документом в розумінні ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Крім того, з квитанції від 20.09.2021 та від 20.09.21 не вбачається за можливе встановити на користь якої особи були здійснені перекази, а також встановити повний номер карти, просимо звернути увагу, що в квитанції від 20.09.2021 платником зазначено - Tengo (Надання). Факт укладення кредитного договору (що не визнається відповідачем з огляду на відсутність доказів підписання договору) не доводить факту отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними. Відсутність в матеріалах справи доказів видачі Відповідачу кредитних коштів є додатковою підставою для відмови в задоволенні позовних вимог у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. Якщо суд все ж таки дійде висновку про доведеність факту укладення договорів між первісним кредитором та Відповідачем, то звертаємо увагу суду на те, що Позивач неправомірно нараховує проценти поза межами дії договорів та відповідно Позивач просить їх стягнути у збільшеному розмірі. Як вбачається з Відомості про щоденні нарахування та погашення за договором, яка складена ТОВ «МІЛОАН» та підписана генеральним директором останнього, Відповідачем здійснювалась пролонгація за яку сплачувались комісія. За договором № 4951850 пролонгація на пільгових умовах здійснювалась двічі строком на 10 та на 7 днів. 30.10.22 строк користування кредитними коштами був пролонгований на 60 днів на стандартних (базових) умовах. Тобто, строк кредитування сторони продовжили до 30.12.2021. За договором № 101378512 пролонгація на пільгових умовах здійснювалась строком на 10 днів та два рази строком на 7 днів. 03.11.2021 строк користування кредитними коштами був пролонгований на 60 днів на стандартних (базових) умовах. Тобто, строк кредитування сторони продовжили до 01.01.2022. Доказів пролонгації після зазначених періодів до матеріалів справи не надано. Однак, згідно з розрахунків заборгованості, наданих позивачем, та складених ТОВ «Вердикт Капітал», останнє здійснює донарахування процентів за кредитним договором № 4951850 за період з 13.01.2022 по 23.02.2022 на суму 36 768,90 грн та загальна заборгованість Відповідача за процентами вже становить 63 073,48 грн. За договором № 101378512 здійснено донарахування процентів за період з 17.01.2022 по 23.02.2022 на суму 31 604,60 грн та загальна заборгованість Відповідача за процентами вже становить 54 466,20 грн. Тобто донарахування процентів здійснюється поза межами строків кредитування (з урахуванням пролонгацій), визначених вказаними договорами. Оскільки «проміжним» кредитором ТОВ «Вердикт капітал», відповідно до ст. 514 ЦК України набуто права кредитора у тому самому обсязі, що належали первісному кредитору, в тому числі щодо умов та порядку нарахування відсотків протягом строку кредитування, виконанні таким кредитором нарахування відсотків за користування коштами за договором № 4951850 після 30.12.2021 та за договором № 101378512 після 01.01.2022 є безпідставними. А отже додатково нарахована сума процентів за договором № 4951850 в розмірі 36 768,90 грн та за договором № 101378512 в розмірі 31 604,60 грн є незаконною, безпідставною та такою, що не може бути задоволена судом. В позовній заяві Позивач зазначає, що за надання кредитів наявна заборгованість за договором № 4951850 в розмірі 1400.00 грн, за договором № 101378512 в розмірі 20000.00 грн. Отже, в зв`язку із тим, що надання кредитних коштів за кредитним договором і є послугою, яку надає кредитор за Кредитним договором, нарахування та стягнення комісії за надання кредитних коштів є незаконним. Через це, вимога про стягнення комісії у розмірі 3 400, 00 грн є незаконною та такою, що не підлягає виконанню. Зауважує, що кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. За відсутності доказів, що позивачем було вчинено дії щодо повідомлення відповідача у письмовій формі про затримку платежів із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені, позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором є передчасними та необґрунтованими. Крім того, представник відповідача зазначає, що позивачем завищено розмір на правничу допомога. По своїй суті дана справа не є складною за її змістом, складання позовної заяви є по суті шаблоном. Позивач просить справу розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, розгляд здійснювати за відсутністю позивача, ціна позову складає 155 082,68 грн. Враховуючи категорію та невелику складність даної справи, що не потребує додаткового правового аналізу з боку адвоката для складання документів та формування правової позиції у справі, зміст заявленої представником позивача позовної вимоги, предмет спору, вважаємо, що витрати на правничу допомогу у розмірі 25 000, 00 грн є неспівмірними зі складністю справи та часом, витраченим представником позивача на надання правничої допомоги. А отже представником Позивача виставлена значно завищена ціна, яка є не співмірною зі складністю справи. До того ж, заявлена сума витрат на правничу допомогу значно перевищує навіть суму позовних вимог, що свідчить про намагання Позивача надмірно збагатитись за рахунок компенсації нібито понесених витрат на правничу допомогу. 31 жовтня 2025 року від представника позивача повторно надійшло клопотання про витребування доказів та відповідь на відзив, в якому представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначив, що відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому було перераховано грошові кошти. Факт ідентифікація Відповідача підтверджується Довідкою про ідентифікацію,. Згідно даної довідки на номер телефону Відповідача було направлено одноразовий ідентифікатор, яким і було підписано договір. Крім того, Відповідач не заперечує, що всі відомості, вказані в Заявці-Анкеті є коректними, зокрема: ПІБ, РНОКПП, паспортні дані, телефон, реквізити банківської картки, тощо. Крім того, Ідентифікація здійснювалася в ІТС, яке належить первісному кредитору і він гарантував дійсність вимоги при відступленні прав вимоги по даному кредиту. Будь-яких доказів того, що персональні дані Відповідача (паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків, номер телефону, банківська картка) були використані для укладення Договору від його імені, Відповідачем не надані. Звертаємо особливу увагу, що Відповідач тривалий час частково сплачував заборгованість по кредитах, що свідчить про визнання кредитних правовідносин, факту отримання кредитних коштів та погодження з умовами кредитування. Щодо доказів отримання коштів Враховуючи, що ТОВ «Мілоан» не є банком, відповідна операція була здійснена оператором платіжних послуг на підставі укладеного між сторонами договору. Даний договір є частиною господарської діяльності товариства. Дана обставина підтверджується листами АТ КБ «Приватбанк», відповідно до яких: - 18.09.2021 року було перераховано грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн на картку № [NUMBER] . Призначення: кошти згідно договору № 4951850. - 20.09.2021 року було перераховано грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн на картку № [NUMBER] . Призначення: кошти згідно договору № 101378512. Твердження Відповідача про те, що він не отримував кредитних коштів, тощо не заслуговують на увагу. Вбачається, що Відповідач, отримавши кредитні кошти та уклавши кредитний договір в електронній формі, намагається уникнути обов`язку з повернення грошових коштів, отриманих у кредит. Разом з тим, для спростування заперечень Відповідача, разом з даною відповіддю на відзив подається клопотання про витребування доказів. У розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. При цьому, перевірити правильність розрахунків можливо за допомогою елементарних математичних операцій множення, ділення та додавання. Сторонами погоджено, строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від Кредитора, ні від Позичальника. Сторони Договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, ним було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості. З даних умов договору вбачається, що прострочення зобов`язання та відповідальність за таке прострочення виникають у позичальника після дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування. При цьому, протягом періоду, на який пролонговано договір, позичальник має правомірно не сплачувати кредитору борг та таке користування коштами не вважається простроченням. Комісія за надання кредиту була також відображена і в тексті Кредитного договору, який був підписаний відповідачем, що свідчить про обізнаність останнього щодо включення комісії «за надання кредиту» до загальних витрат за Кредитним договором. Таким чином, спеціальним законодавством України прямо визначені можливості позивача (як небанківської фінансової установи) як включати до тексту кредитних договорів із споживачами (яким є і Відповідач) умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від Відповідача (в т.ч. і в судовому порядку). Відповідач вважає, що Кредитор зобов`язаний здійснювати заходи досудового врегулювання. Разом з тим, Кредитор має лише право, а не обов`язок на такі дії. Наголошуємо, що обов`язковий порядок проведення досудового врегулювання в даній категорії справ чинним законодавством не передбачено, а будь-яке обмеження особи у праві звернення до суду суперечить конституційному право особи на судовий захист. Відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Наголошуємо, що сторонами погоджено саме такі умови надання юридичної допомоги. Заперечення Відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та є лише особистою думкою Відповідача. Отже, такі твердження є припущеннями. Відповідачем понесені витрати по справі у розмірі витрат на професійну правничу допомогу, орієнтований розмір якої загалом становить 15 000 грн. Докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть надані до суду до ухвалення рішення суду або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України просимо прийняти дане як заяву про подальше подання до суду доказів понесення витрат на правничу допомогу). 31 жовтня 2025 року зареєстровано відповідь на відзив клопотання представника позивача про витребування доказів, відповідно до якого просили витребувати у Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570 , адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д) наступну інформацію - Ідентифікаційні дані власника карток № [NUMBER] , в тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо), та інші відомості про власника вказаної картки. - докази зарахування на картку № [NUMBER] кредитних коштів у сумі 20 000,00 грн., які 18.09.2021 року та 20 000,00 грн., які 20.09.2021 року були на неї перераховані, а саме витребувати виписки за номером картки № [NUMBER] за період із 18.09.2021 по 18.10.2021 року; - інформацію, чи відкривалась [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) банківська картка № [NUMBER] (віртуальна чи фізична картка) та надати повний номер картки; - інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжними картками № [NUMBER] за період із 18.09.2021 по 18.10.2021 року. - інформацію чи знаходиться номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Зазначена інформація містить банківську таємницю та за своїм правовим режимом відноситься до таємної інформації з обмеженим доступом та суворо оберігається законодавством України, вважаємо, що існують вагомі причини неможливості самостійного отримання інформації. 10 листопада 2025 року на адресу Новобаварського районного суду міста Харкова надійшло клопотання від представника позивача Німченко А.Р., відповідно до якого вона просить суд проводити судові засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, за допомогою додатку EasyСon (https://vkz.court.gov.ua/) 12 листопада 2025 року представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив аналогічі викладеним у відзиві. Ухвалою суду від 17 листопада 2025 року клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» - Німченко Анастасії Русланівни про проведення судових засідань в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та за допомогою додатку EasyСon по цивільній справі №639/7124/25 - задоволено. Ухвалою суду від 18 листопада 2025 року клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» - задоволено частково. Витребувано у Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570 , адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д): - докази зарахування на картку № [NUMBER] кредитних коштів у сумі 20 000,00 грн., 18.09.2021 року та 20 000,00 грн., 20.09.2021 року були на неї перераховані, а саме витребувати виписки за номером картки № [NUMBER] за період із 18.09.2021 по 21.09.2021 року; - інформацію, чи відкривалась [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] ) банківська картка № [NUMBER] (віртуальна чи фізична картка) та надати повний номер картки; - інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжними картками № [NUMBER] за період із 18.09.2021 по 21.09.2021 року. - інформацію чи знаходиться номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). 21 листопада 2025 року представником позивача подано додаткові пояснення. 27 листопада 2025 року надійшла заява представника відповідача про виключення документу з числа доказів, а с аме додаткових пяснень. 15 грудня 2025 року на адресу суду надійшла інформація з АТ КБ «Приватбанк». 29 грудня 2025 року представником позивача полано заперечення на заяву про виключення документа з числа доказів. У судовому засіданні 06.01.2026 року, без складання окремого документу, визнано явку відповідача обов`язковою для надання особистих пояснень у судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача Німченко А.Р. підтримала позовні вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в позові та відповіді на відзив. Також зазначила, після відступлення права вимоги. Новим кредитором нараховані відсотки відповідно до ст. 625 ЦПК України, на умовах, визначених п.4.2 Договорів Відповідач та її представнки в судове засідання не з`явились, матеріали справи містять заяву представника відповідача Лисенко А.О. про розгляд справи за відсутності відповідача та її представика. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до наявної Анкети-заяви на кредит №4951850 створеної 18.09.2021 заявку з ІР адреси: [NUMBER] . В зазначеній анкеті містяться персональні дані [PERSON] , сума кредиту 20000,00 грн., строк кредиту 20 днів з 18.09.2021 року, сума до повернення 24920,00 грн. (а.с.14). Також матеріали справи містять Договір про споживчий кредит №4951850 укладений між [PERSON] та ТОВ «Мілоан», від імені якого 18.09.2021 10:18 підписано [PERSON] , що зазначено на самому договорі на першій сторінці у верхньому правому кутку. Згідно з п. 1 якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк 20 днів надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 20000, 00 грн., а позичальник повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін до 08.10.2021 та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно з п. 1.5.1 договору комісія за надання кредиту становить 1400,00 грн., яка нараховується за ставкою 7.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Відповідно до п. 1.5.2 договору проценти за користування кредитом: 3520,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,88 відсоток від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Також визначено стандартну (базову) процентну ставку за користування кредитом 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6 договору). Відповідно до п.2.3.1.1 Договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту наведені у таблиці нижче: Строк продовження, днів - Максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту 3 - 3,00 7 - 5,00 15 - 10,00 (а.с. 20-24). Також 18.09.2021 [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту №4951850, який є додатком №2 до Договру про споживчий кредит №4951850 від 18.09.21 та містить інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, що є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування та на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі; щодо порядку повернення кредиту тощо ( а.с. 25). Відповідач підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора № Z35048 який 18.09.2021 о 10:19 год відповідач увів у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи. Договір містить анкетні та персональні дані [PERSON] , номер її електронної адреси та номер телефону (а.с. 26). Також матеріали справи містять Правила надання фінансових кредитів ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідно до квитанції «LIQPAY» (ID платежу 1767122268) від 18.09.2021 року, сума 20000,00 грн., платник ТОВ «Мілоан», на картковий рахунок № [NUMBER] нараховано кошти згідно договорум №4951850, що узгоджується з датою та часом підписання кредитного договору (а.с. 27). Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку, заборгованість відповідача за Договором №4951850 від 18.09.2021 року у розмірі - 45213,58 грн., яка складається: заборгованість по тілу кредиту - 17509,00 грн.; заборгованість по відсотках - 26304,58 грн.; заборгованість по комісії - 1400,00 грн. (а.с. 28-29). Крім того, 20.09.2021 [PERSON] підписала Анкету-заяву на кредит №101378512, заявку створено з ІР адреси: [NUMBER] . В зазначеній анкеті містяться персональні дані [PERSON] , сума кредиту 20000,00 грн., строк кредиту 16 днів з 20.09.2021 року, сума до повернення 26000,00 грн. (а.с.30). Відповідно до Договору про споживчий кредит №101378512 укладений між [PERSON] та ТОВ «Мілоан», від імені якого 20.09.2021 10:27 підписано [PERSON] , що зазначено на самому договорі на першій сторінці у верхньому правому кутку. Згідно з п. 1 якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк 20 днів надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 20000,00 грн., а позичальник повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін до 06.10.2021 та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно з п. 1.5.1 договору комісія за надання кредиту становить 2000,00 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Відповідно до п. 1.5.2 договору проценти за користування кредитом: 4000,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсоток від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Також визначено стандартну (базову) процентну ставку за користування кредитом 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6 договору). Відповідно до п.2.3.1.1 Договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту наведені у таблиці нижче: Строк продовження, днів - Максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту 3 - 3,00 7 - 5,00 15 - 10,00 (а.с. 36-40). Також 20.09.2021 [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту №101378512, який є додатком №2 до Договру про споживчий кредит №101378512 від 20.09.21 та містить інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, що є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування та на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі; щодо порядку повернення кредиту тощо ( а.с. 42). Відповідач підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора № F30814 який 20.09.2021 о 10:32 год відповідач увів у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи. Договір містить анкетні та персональні дані [PERSON] , номер її електронної адреси та номер телефону (а.с. 43). Відповідно до квитанції «LIQPAY» (ID платежу 1768906407) від 20.09.2021 року, сума 20000,00 грн., платник ТОВ «Мілоан», на картковий рахунок № [NUMBER] нараховано кошти згідно договорум №101378512, що узгоджується з датою та часом підписання кредитного договору (а.с. 44). Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку, заборгованість відповідача за Договором №101378512 від 20.09.2021 року у розмірі - 41495,60 грн., яка складається: заборгованість по тілу кредиту - 16634,00 грн.; заборгованість по відсотках - 22861,60 грн.; заборгованість по комісії - 2000,00 грн. (а.с. 45-46). Також, згідно з наданою АТ КБ «Приватбанк» інформацією, в ході детальної перевірки встановлено, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) Банком емітовано платіжну картку № [NUMBER] , на яку 18.09.2021 та 20.09.2021 було зарахування коштів на суми по 20000,00 грн. (а.с. 226-227). 13 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердікт Капітал» укладено договір факторингу № 13-01/2022-79 у відповідності до умов якого, ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «Вердікт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердікт Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.47-56). На підтвердження сплати фінансування надана копія платіжного доручення №321170001 від 14.01.2022 на суму 3686675,52 грн.(а.с. 58). Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу №13-01/2022-79 від 13.01.2022 року та витягу реєстру боржників від 13 січня 2022 року до договору факторингу №13-01/2022-79 укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердікт Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №4951850 а ТОВ «ФК «Вердікт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 45213,58 грн. (а.с. 57-62). Зідно розрахунку ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованість [PERSON] за Договором №4951850 станом на 10.01.2023 складає: 81982,48 грн, з яких: 17509,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 63073,48 грн. сума заборгованості за відсотками, 1400,00 грн. заборгованість за комісією. (а.с. 63). 17 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердікт Капітал» укладено договір факторингу № 17-01/2022-54 у відповідності до умов якого, ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «Вердікт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердікт Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.64-63). На підтвердження сплати фінансування надана копія платіжного доручення №321370005 від 18.01.2022 на суму 2026481,75 грн.(а.с. 76). Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу №17-01/2022-54 від 17.01.2022 року та витягу реєстру боржників від 13 січня 2022 року до договору факторингу №17-01/2022-549 укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердікт Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №101378512 а ТОВ «ФК «Вердікт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 41495,60 грн. (а.с. 74,77-80). Зідно розрахунку ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованість [PERSON] за Договором №101378512 станом на 10.01.2023 складає: 73100,20 грн, з яких: 16634,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 54466,20 грн. сума заборгованості за відсотками, 2000,00 грн. заборгованість за комісією (а.с. 81). 10 січня 2023 ТОВ «Вердікт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» уклали Договір про відступлення (купівлю - продаж) прав вимоги № 10-01/2023, за яким позивач у справі набув права вимоги до відповідача за договорами №4951850 від 18.09.2021 року та № 101378512 від 20.09.2021 року (а.с. 82-96). На підтвердження сплати фінансування надана акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023(а.с. 93-94). Відповідно до реєєстрів реєстрів боржників до договору№10-01/2023 про відступлення (купівлю продаж) прав вимоги від 10.01.2023 том №1 ТОВ «Коллект Центр» передано право вимоги до [PERSON] за договором № 4951850від 18.09.2021 року в сумі 81982,48 грн, з яких: 17509,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 63073,48 грн. сума заборгованості за відсотками, 1400,00 грн. заборгованість за комісією; за договором № 101378512від 20.09.2021 року в сумі 73100,20 грн, з яких: 16634,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 54466,20 грн. сума заборгованості за відсотками, 2000,00 грн. заборгованість за комісією (а.с. 101-106). Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Також, частинами 1, 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. За змістом ч. 1 ст. 1077 ЦПК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до приписів ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. За змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-979цс15. Заперечння представника відповідача, щодо відсутності доказів підписання договорів та відсутності доказів підтвердженння надання відповідачу грошових коштів безпідставні. Отже, суд встановив, що договори № 4951850 від 18.09.2021 та №101378512 від 20.09.2021 укладені у формі електронних документів з електронними підписами сторін між ТОВ «Мілоан» та позичальником [PERSON] , є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст.3 ЦК України, а також ст. 1054 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним. Згідно наданих доказів та витребуваної інформації, [PERSON] отримала на картковий рахунок кошти за договорами у розмірі 20000,00 грн. 18.09.2021 та 20000,00 грн. 20.09.2021. Крім того, згідно умов договору та наданих відомостей первісного кредитора ТОВ «Мілоан» відповідач [PERSON] частково сплачувала тіло кредиту, проценти кредиту та неодноразово сплачуваоа комісію за пролонгацію. Щодо твердження представника відповідача про нікчемність стягнення комісії за надання кредиту, то згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо, то пункт 1.5.1 кредитних договорів передбачає, що комісію за надання кредиту 1400, 00 гривень, яка нараховується за ставкою 7,00% за договором № 4981850 від 18.09.2021 та надання кредиту 2000, 00 гривень, яка нараховується за ставкою 10,00% за договором № 101378512 від 20.09.2021, від суми кредиту одноразово. [PERSON] підписуючи кредитний договір погодилася на умови надання їй кредитних коштів в тому числі щодо встановлення одноразової комісії за надання кредиту, така плата передбачена законодавством. На підставі викладеного, суд відхиляє доводи у відзиві у цій частині. Суд погоджується з позициєю представника відповідача, щодо неправомірного нарахування процентів поза межами строку кредитування. Верховний Суд у постанові 23 травня 2023 року у справі № 910/10442/21 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми заборгованості та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості та інших нарахувань. Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною другою статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Ураховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року по справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку. При цьому, позивач не заявив до відповідача вимоги про стягнення процентів, які передбачені ч.2 ст.625 ЦК України, як міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати (постанова Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17). Як вже було зазначено вище, у відповідності до договору №4951850 від 18.09.2021 згідно до п.2.3.1.1., п. 2.3.1.2 Договору строк кредитування, який складав 20 днів, було автоматично продовжено та нарахування здійснені по 24.12.2021, що віджповідає вимогам договору. Згідно договору №101378512 від 20.09.2021 первсіний кредитор здійснив нарахування по 29.12.2021, що відповідає умовам договору. Нарахування здійснені новим кредитором, після спливу умов пролонагції є незаконними. За таких обставин, суд приходить до висновку що заборгованість відповідача перед позивачем за довогором №4951850 від 18.09.2021 складає 45213,58 грн., яка складається з 17509,00 грн. тіла кредиту, 26304,58 грн. заборгованість за процентами, 1400,00 грн. за боргованість за комісією. Заборгованість відповідача перед позивачем за довогором №101378512 від 20.09.2021 складає 41495,60 грн., яка складається з 16634,00 грн. тіла кредиту, 22861,60 грн. заборгованість за процентами, 2000,00 грн. за боргованість за комісією. В іншій частині позов задоволенню не підлягає, з підстав зазначених вище. Щодо стягнення витрат на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. на правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ,2 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Як зазначил представник відповідача у відзиві, відповідачем понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн. Докази судових витрат будуть надані суду протягом п`яти календарних днів після прийняття рішення по справі. На підставі чого, суд вважає необхідним призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Outcome: partial