Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У листопаді 2025 року представник позивача - товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі - ТОВ «Бізнес Позика») звернулась з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 12777,41 грн за кредитним договором № 398282-КС-001 від 12.01.2022 (далі - Договір) та судових витрат. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачка 12.01.2022 уклали Договір з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до Договору товариство надає позичальнику грошові кошти у сумі 5000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правилами про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору плата за користування кредитом є фіксованою. Протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, з урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно з графіком платежів. Товариство свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк, визначений його умовами. Своєю чергою відповідачка належним чином не виконала умов Договору, частково сплатила кошти на загальну суму 2080,00 грн, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 29.10.2025 становила 12777,41 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 5000,00 грн, заборгованості за відсотками в сумі 7544,60 грн та прострочених платежів за комісією - 232,81 грн. Відповідачці копія ухвали про відкриття провадження, пам`ятка про права та обов`язки надсилалась судом за її зареєстрованим місцем проживання. Поштовий конверт повернувся на адресу суду 05.12.2025 з відміткою відділення АТ «Укрпошта», що адресат відсутній за вказаною адресою, при цьому відправлення, надіслане за зареєстрованим місцем проживання відповідачки згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, вважається врученим. У встановлений судом строк відповідачка відзив на позов не подала. 2.Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 17.11.2025 позовна заява надыйшла до суду. 01.12.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження і постановлено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України (а.с. 69). Позовну заяву з додатками направлено відповідачці 07.11.2025 (а.с. 57). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 3.Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 12.01.2022 ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачка уклали Договір, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (G-5185) у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію, про що свідчить п. 15, адреса, реквізити та підпис сторін (а.с. 25-26). Договір укладений через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця, що підтверджується візуальною формою послідовності дій щодо укладення електронного договору про надання кредиту (а.с. 31) та паперовими копіями з текстів пропозиції (оферти) укласти договір (а.с. 27-28), прийняття (акцепту) пропозиції (оферти) укласти договір (а.с. 29-30), а також паспортом споживчого кредиту, яким проінформовано позичальника про його умови (а.с. 23-24), що підписані відповідачкою електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Позивач долучив візуальну форму послідовності дій відповідачки щодо укладення Договору в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства (далі - ІТС), згідно з якою вона використовуючи номер телефону [NUMBER] ідентифікувалась в ІТС та здійснила вхід в особистий кабінет. Товариство перевірило статус клієнта, відповідачка надала всю необхідну інформацію для формування належної пропозиції, натомість товариство надало їй в особистому кабінеті паспорт споживчого кредиту для ознайомлення та підписання. Відповідачка ознайомилась та підписала паспорт споживчого кредиту одноразовим ідентифікатором. Товариство сформувало шаблон оферти, яку розмістило в ІТС. Надалі відповідачка ознайомилась з офертою та прийняла її умови, шляхом надсилання товариству акцепту та підписання Договору одноразовим ідентифікатором G-5185. Після укладення Договору товариство направило відповідачці підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа на електронну пошту. Підписаний договір та Правила кредитування відображено в особистому кабінеті клієнта. На підтвердження здійснення вищевказаних послідовностей, позивач долучив до матеріалів позову паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено, що відповідачку 12.01.2022 ознайомлено з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, виходячи з обраних нею умов кредитування, а також наслідки невиконання зобов`язань щодо повернення кредиту, зокрема застосування стандартної процентної ставки, а також умови пропозиції (оферти) та прийняття (акцепту) пропозиції укласти цей договір. Як вбачається з матеріалів справи, до укладення Договору відповідачка самостійно ознайомилась з інформацією про умови кредитування, розміщеній на сайті позивача, після чого заповнила заявку, тим самим зареєструвалась й створила особистий кабінет. Під час реєстрації та вході в особистий кабінет позичальника при укладенні Договору відповідачка використала фінансовий номер телефону [NUMBER] та електронну пошту [INFO] , що підтверджується візуальною формою послідовності дій щодо укладення електронного договору та даними Договору. Таким чином, Договір був підписаний відповідачкою шляхом введення одноразового ідентифікатора в особистому кабінеті на вебсайті в мережі за посиланням: https://my.bizpozyka.com, відправленого на її указаний вище номер телефону. Також нею вказано у Договорі номер електронного платіжного засобу: 5375-2351-0262-3814. Згідно з умовами Договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 5000,00 грн на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів (п. 1): строк кредиту 24 тижні; стандартна процентна ставка - фіксована, в день 1,07770000%; комісія за надання кредиту 750,00 грн; загальний розмір наданого кредиту - 5000,00 грн; строк дії договору - до 29.06.2022; орієнтована загальна вартість кредиту - 12480,00 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 7257,47% процентів; дата повернення кредиту - 29.06.2022. Протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується за ставкою вказаною у п. 1. Договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня за період фактичного користування кредитом. У Договорі відображено графік платежів (п. 2). Відповідно до інформаційної довідки, 12.01.2022 перераховано кошти в сумі 5000,00 грн відповідачці згідно з Договором на платіжну карту № [NUMBER] (а.с. 33). Факт належності карки 5375-2351-0262-3814 відповідачці та перерахування та зарахування на неї 12.01.2022 коштів сумі 5000,00 грн підтверджено інформацією АТ «Акцент - Банк» від 12.12.2025 (а.с. 74-75) З наданого позивачем розрахунку заборгованість судом установлено, що за цим кредитним Договором станом на 29.10.2025 становить 12777,41 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 5000,00 грн, заборгованості за відсотками в сумі 7544,60 грн та прострочених платежів за комісією - 232,81 грн (а.с. 12-21). У розрахунку зазначено про оплату відповідачкою коштів в загальній сумі 2080,00 грн. Таким чином судом установлено, що відповідачка має заборгованість перед позивачем. 4. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками та норми права, які застосував суд. За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умови договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди у сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вказаного вище законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання цього засобу усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України, юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідачка, отримавши кошти за Договором, вчасно їх не повернула, сплачувала кошти лише частково на загальну суму 2080,00 грн, чим порушила його умови, і позивач, має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Розрахунок заборгованості за Договором в частині заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісією, узгоджується з його умовами та відповідачкою не спростований. Включення до тексту Договору умов про сплату відповідачкою відсотків за користування кредитом, а також їх нарахування та стягнення з неї, є законним та обґрунтованим, оскільки базується на чинному законодавстві. Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом та комісії, які нараховані у межах строку дії Договору. У зв`язку з його невиконанням належним чином нарахування здійснювалося згідно з погодженими умовами Договору. На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що позов про стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсотками та комісією підлягає задоволенню повністю. Суд звертає увагу, що пунктом 1 Договору встановлено комісію за надання кредиту у розмірі 750,00 гривень. Необхідність внесення плати за надання кредиту передбачена у паспорті споживчого кредиту та у графіку платежів. Оскільки відповідачка була ознайомлена з умовами кредитування та добровільно підписала Договір, що підтверджується використанням одноразового ідентифікатора, вимога про стягнення заборгованості за комісією є обґрунтованою. Таким чином, суд доходить до висновку, що з відповідачки необхідно стягнути заборгованість за Договором в сумі 12777,41 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 5000,00 грн, відсотками в сумі 7544,60 грн та комісією в сумі 232,81 грн. 5. Розподіл судових витрат. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу. Враховуючи повне задоволення позову, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved