Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Від представника позивача Романенко М.Е. через підсистему «Електронний суд», що є складовою частиною Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, надійшла позовна заява ТОВ «Діджи Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 02.08.2023 року ТОВ «ФК «Віва Капітал» та [PERSON] уклали кредитний договір №1321228597635 у вигляді електронного документу, який підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора. На виконання умов договору, товариство перерахувало відповідачу на його банківську картку кредитні кошти в сумі 4000 грн. При цьому, відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 14000,00 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 4000,00 грн. та заборгованості за відсотками в сумі 10000,00 грн. 22.07.2024 ТОВ «ФК «Віва Капітал» та ТОВ «Діджи Фінанс» уклали договір факторингу №22072024, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором №1321228597635 від02.08.2023 року перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс». Представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №1321228597635 від 02.08.2023 року у розмірі 14000,00 гривень, судовий збір у розмірі 2422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 гривень. Ухвалою суду від 04.12.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача Кравченко Н.В., яка діє на підставі довіреності в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала повністю не заперечує щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту та заборгованістю за відсотками, вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу визнає тільки в сумі 3000,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 02.08.2023 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Віва Капітал» та відповідачем укладено Кредитний договір №1321228597635, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 4000,00 гривень строком на 120 днів, тобто до 30.11.2023 року, процентна ставка фіксована 1% перші 20днів, 2,50% з 21 дня по дату повернення, шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки [NUMBER] , який підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Згідно довідки ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий Дім» № 35106-1274607479-24122025 від 24.12.2025 року на банківську картку № [NUMBER] перераховано грошові кошти у розмірі 4000,00 гривень. Дата валютної операції 02.08.2023. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Фінансова Компанія «Віва Капітал» заборгованість за кредитним договором №1321228597635 станом на 02.08.2023 становить 14000,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 4000,00 грн., заборгованість за відсотками 10000,00 грн. 22.07.2024 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Віва Капітал» та позивачем укладено договір факторингу №22072024. Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу №22072024 від 22.07.2024 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги за кредитним договором №1321228597635, сума заборгованості 14000 грн. Відповідач не подав докази, які б підтвердили виконання ним умов кредитного договору, станом на дату визначення позивачем суми заборгованості та станом на дату ухвалення рішення. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За нормою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 628 ЦК України). Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частин першої, третьої статті 512 ЦК України, передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Отже, на підставі оцінки викладених у позовній заяві аргументів, наданих позивачем доказів та вищенаведених положень закону, суд визнає доведеним факт невиконання відповідачем [PERSON] свого зобов`язання за кредитним договором, а отже приходить до висновку про доведеність позовних вимог та ухвалює про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованості за кредитним договором №1321228597635 від 02.08.2023 в сумі 14000,00 грн. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в 2422,40 грн. Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Пунктом 2 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Отже, задовольняючи позовні вимоги, суд у відповідності до ст. 141 ЦПК України вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача також понесених позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн., що підтверджуються договором від 01.01.2025 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокат Лівак І.М. № 42649746 про надання правової допомоги; додаткової угоди № 1321228597635 від 17.11.2025, акту № про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 17.11.2025, детальним описом робіт виконаних адвокатом Лівак І.М.. Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24 січня 2019 року у справі № 910/15944/17). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 6000,00 грн. не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечить принципу розподілу таких витрат, оскільки з матеріалів справи вбачається відсутність співмірності з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх необхідністю, обсягом виконаної адвокатом роботи. Крім того справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, сторони до суду не з`являлися, а отже не відноситься до складних справ. Однак, враховуючи, що рішенням суду позов задоволено, що дає суду підстави зазначити про здійснення адвокатом належного захисту позивача, але судом враховується недотримання співмірності затрат на правничу допомогу і тому необхідно зменшити розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до суми 3000,00 грн., що відповідає критерію розумності, встановлений їхньою дійсністю та необхідністю у цій справі.

Outcome: approved