Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

31.07.2025 року через підсистему «Електронний суд» до Шевченківського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» в особі представника адвоката Усенка М.І. до [PERSON] про стягнення заборгованості, згідно прохальної частини якої просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №4465324 від 14.02.2021 року у розмірі 22 204,25 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.02.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір №4465324, згідно умов якого відповідач отримав 5 500,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачем не було внесено. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну суму. Відповідач не виконав умови кредитного договору. 27.05.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №69-МЛ від 27.05.2021 року. Сума заборгованості відповідача становить 22 204,25 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 4 950,00 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків 16 649,25 грн., прострочена заборгованість за комісією 605,00 грн. У зв`язку із тим, що відповідач не погашає наявну заборгованість, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 07.08.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву, який би відповідав вимогам статті 178 ЦПК України, чи будь-яких письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів, заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову, до суду не надав. Суд, дослідивши доводи сторін, викладені у письмових заявах по суті справи, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 14.02.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №4465324, відповідно до якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором на строк, визначений п.1.3 Договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2 Договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит (п. 1.1 Договору). Пунктом 1.2 Договору визначено, що сума (загальний розмір) кредиту становить 5 500,00 грн. у валюті: гривня. Пунктом 1.3 Договору визначено, що кредит надається строком на 15 днів з 14.02.2021 року. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 01.03.2021 року (п. 1.4 Договору). Загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 1 842,50 грн. в грошовому виразі та 815,00 відсотків річних у процентному значенні (п. 1.5 Договору). Комісія за надання кредиту 605,00 грн., яка нараховується за ставкою 11,00% від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1 Договору). Проценти за користування кредитом 1 237,50 грн., які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2 Договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6 Договору). В п. 6.4, 6.5 кредитного договору зазначається, що укладення Товариством Кредитного договору з Позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом Кредитного договору, який підписаний власноручним підписом Позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Пунктом 2.1 Договору встановлено, що кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Відповідно до довідки, кредитний договір №4465324 від 14.02.2021 року був підписаний відповідачем із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором S13763 дата і час відправки одноразового ідентифікатора позичальнику: 14.02.2021 20:13 номер телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор: +380683090371. На підтвердження укладення кредитного договору позивачем надано: копію Анкети-заяви на кредит №4465324 від 14.02.2021 року; копію Договору про споживчий кредит №4465324 від 14.02.2021 року, копію Довідки про ідентифікацію; паспорт споживчого кредиту. Отже, даний кредитний договір укладений відповідно до вимог чинного законодавства в електронній формі. На підтвердження виконання Товариством зобов`язань щодо перерахування коштів за кредитним договором надано платіжне доручення №39609600 про успішне перерахування коштів за кредитним договором №4465324 у розмірі 5 500,00 грн. 27.05.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №69-МЛ, відповідно до умов якого кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 13.06.2025 року до договору відступлення прави вимог №69-МЛ від 27.05.2021 року до позивача перейшло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №4465324 від 14.02.2021 року на загальну суму 22 204,25 грн., із яких: 4 950,00 грн. залишок по тілу кредиту, 16 649,25 грн. залишок по відсотках, 605,00 грн. залишок по комісії. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №4465324 від 14.02.2021 року, заборгованість [PERSON] складає 22 204,25 грн., із яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 4 950,00 грн., прострочена заборгованість за відсотками 16 649,25 грн., прострочена заборгованість за комісіями 605,00 грн. Позивач зазначає, що всупереч умов договору кредиту відповідач не виконав свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Відповідно до положень частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ч.ч. 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів Відповідно до статті 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, що врегульовано положеннями статті 77 ЦПК України. У відповідності до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Звертаючись до суду позивач зазначає, що кредитний договір укладено в електронній формі із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Як вбачається з матеріалів справи, в договорі про споживчий кредит №4465324 від 14.02.2021 року, в анкеті-заяві на кредит №4465324 від 14.02.2021 року відсутні докази підпису відповідача. Крім того, договір про споживчий кредит №4465324 від 14.02.2021 року не містить інформації про номер картки, на яку за умовами договору мають бути перераховані кредитні кошти, тобто позивачем не доведено, що відповідачем взагалі були отримані кредитні кошти на встановлених у кредитному договорі умовах. Наданий позивачем документ «платіжне доручення 39609600» не засвідчує факт перерахування відповідачу коштів, адже для підтвердження перерахування коштів отримувачу повинен містити відмітку банку про виконання цієї інструкції. Документ, з назвою «платіжне доручення 39609600» наданий позивачем у матеріали справи не відповідає первинному документу, який засвідчує або може засвідчувати надання коштів відповідачу за кредитним договором, інших квитанцій, довідок платіжних компаній, первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували факт перерахування ТОВ «Мілоан» коштів відповідачу, у матеріали справи не надано. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц. Крім того, відповідно до частини 5 статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Таким чином позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема, невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, суму боргу, подавши суду належні і допустимі докази, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторін. Проте в супереч вимог статті 12, 81 ЦПК України позивач не надав суду належних та допустимих доказів надання відповідачу кредитних коштів за вказаними договорами за зазначеними ним реквізитами. За вказаних обставин, у зв`язку з не доведенням позивачем факту перерахування кредитних коштів, а отже і обставин видачі кредитних коштів, з метою доведення виконання умов договору про споживчий кредит, а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до частини 1, 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи те, що судом відмовлено у задоволенні позовних вимог, а тому судовий збір відшкодуванню не підлягає, а також не підлягає розподілу витрати, пов`язані із правничою допомогою.

Outcome: dismissed