Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 24 вересня 2016 року Млинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №66, мотивуючи це тим, що шлюбні відносини між ними фактично припинено. Причиною розірвання подружніх стосунків з [PERSON] називає психологічне насильство та зловживання спиртними напоями з його боку. Від шлюбу з відповідачем мають малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Вона не може в повній мірі забезпечити потреби дітей, відповідач є фізично здоровим, офіційно працевлаштований у ТзОВ «Дубава», де на даний час отримує заробітну плату у розмірі 8000 гривень, окрім того він є особою з інвалідністю ІІІ групи та отримує пенсію у розмірі 3323 гривень, інших утриманців не має. Однак, в добровільному порядку питання оплати аліментів між нею та відповідачем не вирішено. А тому, крім розірвання шлюбу, також, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі частки зі всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 24 грудня 2025 року призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами з викликом позивача і відповідача у судове засідання. (а.с.20) У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Примирення з відповідачем вважає неможливим. Переконана у тому, що їхній шлюб розпався остаточно. Тому просила також стягнути з відповідача аліменти на утримання спільних дітей. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. За приписом ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що взаєморозуміння між подружжям відсутнє, заходи для збереження сім`ї сторонами не вживаються, шлюбні відносини сторони не підтримують тривалий час, надання строку для примирення позивач та відповідач вважають недоцільним. З викладеного, суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим, оскільки суперечить інтересам як позивача, так і відповідача. Тому, шлюб, який існує лише юридично, необхідно розірвати. Судом також встановлено, що сторони мають спільних малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . (а.с.6-8) Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, за змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» визначено на 2026 рік прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2817 гривні, віком від 6 до 18 років 3512 гривень. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Як видно зі змісту позовної заяви і не спростовано відповідачем, малолітні діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні. Відтак, в силу ч.3 ст.181 СК України позивач має право на стягнення аліментів з відповідача на утримання спільних дітей. Визначаючи розмір аліментів, в межах позовних вимог, суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дитини та платника аліментів. Відомостями про доходи [PERSON] підтверджується, що на час розгляду справ вона одержує дохід у вигляді соціальних виплат і такий дохід є незначним. (а.с.11-13) Згідно довідки про доходи № 2445 7444 6947 2938 [PERSON] отримує пенсію по інвалідності, за період з 01.06.2025 року по 30.11.2025 року сума пенсії складає 19938,00 гривень. (а.с.9) З довідки від 17.02.2026 року вбачається, що відповідач [PERSON] працює в ТзОВ «Дубава» з 20.11.2024 року. Його дохід з 01.06.2025 року по 31.01.2026 року склав 24725,76 гривень. (а.с.27) Обставин, які б звільняли відповідача від обов`язку по утриманню своїх дітей, або ж свідчили про неможливість стягнення з нього аліментів у вказаному позивачем розмірі, судом не встановлено, позаяк відзиву на позов, будь-яких заперечень по суті справи відповідач до суду не подав і зворотнього перед судом не довів. Враховуючи вище наведене у сукупності, а також ту обставину, що відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги, суд вважає доцільним стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення в суд і до досягнення дітьми повноліття. За приписом ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Днем пред`явлення позову вважається день прийняття судом позовної заяви. Згідно штампу на позовній заяві, позовна заява пред`явлена до суду 23.12.2025. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, судовий збір в сумі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На думку суду, підлягають до задоволення і вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат по справі. Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №9 від 19.12.2025 року витрати за надання правничої допомоги складають 4000 гривень (а.с.14). Згідно платіжної інструкції 2.453141821.1 від 18.12.2025 позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 1211,20 гривень. (а.с.16) Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved