Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат. І. Короткий зміст позовних вимог Позивач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду із позовом, у якому просить суд зменшити розмір аліментів до 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягуються за судовим наказом Шевченківського районного суду м. Києва від 25.06.2025 по справі №761/25845/25, а саме: з [PERSON] утримуються аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 19.06.2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовано тим, що він має двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Просить врахувати наступні фактори, а саме: - наявність на повному добровільному утриманні ще одної малолітньої дитини, сина [PERSON] , [INFO] від 2-го (діючого) шлюбу з [PERSON] ; - наявність на частковому добровільному утриманні 2-х батьків пенсіонерів: батька [PERSON] , 1959 р.н. і матері [PERSON] , 1962 р.н.; - наявність нерегулярного середнього доходу, що не дозволяє в повній мірі виконувати свої зобов`язання щодо утримання вищезгаданих малолітнього сина і 2-х батьків пенсіонерів і сплачувати аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку. Зазначає, що його діти потребують матеріального утримання в однаковій мірі, обов`язок їх утримувати покладається на обох батьків. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з позовом. Представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] - адвокат Балаєва Л.А. звернулась до суду із зустрічним позовом, у якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на малолітню дитину [PERSON] , в твердій грошовій формі в розмірі 1655,55 грн на місяць до досягнення нею повноліття. Зустрічний позов обґрунтовано тим, що витрати на дочку [PERSON] , [INFO] виросли. На даний час [PERSON] з малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , проживають в Польщі, донька відвідує школу, а також гурток англійської, відвідування якого є необхідністю для розвитку та спілкування за кордоном. Оскільки батьки мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, вважає, що батько дитини може оплачувати половину витрат на навчання англійської мови, що з розрахунку складатиме 3311,1 / 2 =1655,55 грн на місяць. Також зазначає, що батько дитини гроші надає нерегулярно, за останній рік практично не платив аліменти, неможливо передбачити дати надходження грошей на дитину. Спільна дитина проживає з матір`ю та повністю знаходиться на утриманні матері. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з зустрічним позовом. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.07.2025 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , про зменшення розміру аліментів - залишено без руху. 01.08.2025 від позивача на виконання вимог ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 21.07.2025 надійшли пояснення. 05.08.2025 згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 14.08.2025 подано відзив на позовну заяву, де відповідач вважає позов необґрунтованим з наступних підстав. [PERSON] зазначає, що право дитини на належне утримання - пріоритетне. Аліменти - це не добровільна допомога, а обов`язок, передбачений законом. При цьому вказує, що позивач не надав жодного доказу, що він сплачує аліменти на іншу дитину офіційно. Заява про "добровільне утримання" - не підтверджена документально. Також не доведено, що інша дитина має фінансові потреби, які перевищують середні. Крім цього, наявність у позивача батьків-пенсіонерів не є достатньою підставою для зменшення аліментів. Додатково зазначає, що позивач офіційно працевлаштований, має стабільний дохід, також наявне нерухоме майно та автомобіль. Тобто, зменшення аліментів призведе до порушення прав дитини. Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позову. 18.08.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої він вважає, що зменшення розміру аліментів з до 1/6 частини всіх його доходів щомісячно не призведе до порушень прав дитини. Крім цього, просить врахувати, що в нього на утриманні є ще друга дитина. У жовтні 2025 року надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат. 20.10.2025 від [PERSON] надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, згідно якого просить відмовити в стягненні додаткових витрат на дитину [PERSON] , оскільки вважає, що витрати на позашкільне навчання не належать до категорії додаткових витрат, якщо не існує виняткових обставин. Також зазначає, що до зустрічної позовної заяви додані польські документи, які подані без апостиля і без належного перекладу і не можуть вважатися належними та допустимими доказами у справі. Крім цього зазначає, що дочка [PERSON] перебуває в Польщі проти його згоди, він не має можливості з нею бачитись, приймати участь у вихованні, контролювати умови проживання, навчання і її здоров`я. Його думка не враховується при прийнятті рішень про освіту і вибір додаткових позашкільних занять. 24.10.2025 від [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у якій просить відмовити в позові про зменшення аліментів, оскільки для забезпечення фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини навіть даної суми недостатньо. 04.12.2025 від [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких просить відмовити у стягненні додаткових витрат на дитину, оскільки вважає, що щомісячні витрати на дитину покриваються аліментами і державною допомогою від Республіки Польща. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.02.2026 клопотання про поновлення процесуального строку для подачі зустрічного позову - задоволено. Прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. У судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] первісний позов підтримав та просив його задовольнити. В задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] - адвокат Балаєва Л.А. проти задоволення первісного позову заперечила з підстав, наведених у відзиві. Зустрічний позов підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Фіксування судового процесу здійснювалося за допомогою звукозаписувального технічного пристрою. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріального утримувати дитину до повноліття. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За положеннями ч. 1 ст. 184 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Ураховуючи зміст ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі №565/2071/19 (провадження №61-9460св20), від 28.05.2021 у справі №715/2073/20 (провадження №61-1031св21) викладено такий правовий висновок щодо застосування ст. 192 СК України: «Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану». При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст. 263 ЦПК України). Крім цього, статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Щодо вимог первісного позову про зменшення розміру аліментів, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Шевченківського районного суду м. Києва від 25.06.2025 по справі №761/25845/25 з [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) утримуються аліменти на користь [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 19.06.2025 року і до досягнення дитиною повноліття. В своїй позовній заяві позивач просить врахувати наступні фактори: -наявність у нього на повному добровільному утриманні, згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, ще одної малолітньої дитини, сина [PERSON] , [INFO] від 2-го (діючого) шлюбу з [PERSON] ; - наявність у нього на частковому добровільному утриманні, згідно статті 202 Сімейного кодексу України, 2-х батьків пенсіонерів: батька [PERSON] , 1959 р.н. і матері [PERSON] , 1962 р.н., (обоє проживають за адресою: [ADDRESS] ). - наявність у нього нерегулярного середнього доходу, що не дозволяє йому в повній мірі виконувати свої зобов`язання щодо утримання вищезгаданих малолітнього сина і 2-х батьків пенсіонерів і сплачувати аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку. Як вбачається із відзиву, [PERSON] зазначає, що право дитини на належне утримання - пріоритетне. Аліменти - це не добровільна допомога, а обов`язок, передбачений законом. При цьому вказує, що позивач не надав жодного доказу, що він сплачує аліменти на іншу дитину офіційно. Заява про "добровільне утримання" - не підтверджена документально. Також не доведено, що інша дитина має фінансові потреби, які перевищують середні. Крім цього, наявність у позивача батьків-пенсіонерів не є достатньою підставою для зменшення аліментів. Додатково зазначає, що позивач офіційно працевлаштований, має стабільний дохід, також наявне нерухоме майно та автомобіль. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз змісту даної норми дає підстави для висновку, що зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива за обов`язкової сукупності наступних обставин. По-перше, відбулася зміна матеріального стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан (зменшився його дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів, чи виникли грошові зобов`язання, які потребують додаткових матеріальних витрат тощо), або змінився сімейний стан (одруження, народження дітей, поява інших утриманців тощо). По-друге, такі зміни у матеріальному стані платника аліментів мають бути істотними. По-третє, вказані обставини мають виникнути виключно після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, оскільки презюмується, що при визначенні аліментів суд встановлює дійсні обставини, в тому числі передбачені ст. 182 СК України щодо наявності утриманців тощо, які необхідні для визначення розміру аліментів. Звертаючись до суду з цим позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів позивач вказував на те, що в нього змінився сімейний стан, оскільки він додатково утримує малолітню дитину у другому шлюбі, додатково утримує батьків, та вважає, що для забезпечення потреб всіх дітей доцільним є зменшити розмір аліментів. Однак, позивач не надав суду будь-яких доказів того, що його матеріальний стан погіршився порівняно із майновим станом на час ухвалення рішення про стягнення аліментів. З матеріалів справи не вбачається, що доходи позивача із того часу суттєво зменшилися. Суд вважає, що зменшення розміру аліментів на утримання дитини сторін, у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще одну дитину з іншого шлюбу, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини [PERSON] , [INFO] , та суперечитиме її інтересам. Лише зміна сімейного стану платника аліментів не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини, порівняно з іншими. Посилання позивача на те, що допомоги потребують його батьки: [PERSON] , 1959 р.н. і [PERSON] , 1962 р.н., суд вважає недоведеним, адже в матеріалах справ не міститься жодного належного доказу, що позивач дійсно здійснює утримання матері та батька, надає їм фінансову допомогу. Суд також враховує, що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку на матір. Отже, суд дійшов висновку, що розмір аліментів на дитину [PERSON] , [INFO] , що стягується за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25.06.2025 по справі №761/25845/25, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще другу дитину без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення доньки [PERSON] , [INFO] , та суперечитиме її інтересам. Щодо вимог зустрічного позову про стягнення додаткових витрат на дитину, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . На даний час [PERSON] з малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , проживають в Республіці Польщі. Донька [PERSON] відвідує школу, а також гурток англійської мови. За гурток, згідно Договору номер 3199, укладеного 08-09-2025 між Perfect And Practical - Bogdan Gilarski, вул. Замкова 9, 58-100 Свідниця та [PERSON] , потрібно платити за контрактом 2925 злотих за 10 місяців учбового року, що з розрахунку за місяць складає 2925 / 10 = 292,5 злотих на місяць в середньому. Курс злотого на сайті Мінфін на 09.10.2025 складає 11,32 (курс НБУ). Таким чином, вартість навчання англійської для малолітньої [PERSON] на місяць в гривневому еквіваленті складає 292,5 х 11,32 = 3311,1 грн. Оскільки батьки мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, позивач вважає, що батько дитини може оплачувати половину витрат на навчання англійської мови, що з розрахунку складатиме 3311,1 / 2 =1655,55 грн на місяць. Також позивач зазначає, що батько дитини гроші надає нерегулярно, за останній рік практично не платив аліменти, неможливо передбачити дати надходження грошей на дитину. Спільна дитина проживає з матір`ю та повністю знаходиться на утриманні матері. Як вбачається із відзиву на зустрічний позов, батько дитини зазначає, що зменшення розміру аліментів з 1/4 до 1/6 частини всіх його доходів щомісячно не призведе до порушень прав дитини. Крім цього, просить врахувати, що в нього на утриманні є ще друга дитина. При цьому додає, що витрати на позашкільне навчання не належать до категорії додаткових витрат, якщо не існує виняткових обставин. Також зазначає, що до зустрічної позовної заяви додані польські документи, які подані без апостиля і без належного перекладу і не можуть вважатися належними та допустимими доказами у справі. Крім цього зазначає, що дочка [PERSON] перебуває в Польщі проти його згоди, він не має можливості з нею бачитись, приймати участь у вихованні, контролювати умови проживання, навчання і її здоров`я. Його думка не враховується при прийнятті рішень про освіту і вибір додаткових позашкільних занять. Також зазначає, що щомісячні витрати на дитину покриваються аліментами і державною допомогою від Республіки Польща. Отже, статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що сторони домовлялись про відшкодування вартості навчання в гуртку з англійської мови, та відповідно, що відповідач брав на себе обов`язок сплачувати такі витрати. Більше того, позивачкою не доведено, що вона зверталась до відповідача із будь-якими заявами, листами або іншими зверненнями про відшкодування витрат на навчання в гуртку з англійської мови. Таким чином, у позивачки відсутні підстави вимагати від відповідача сплати будь-яких витрат, пов`язаних із гуртками, а у відповідача немає обов`язку покривати їх за власний рахунок. Окремо слід зазначити, що всі інші витрати на дитину, зокрема: секції, гуртки, денні табори, тощо - повинні здійснюватися за домовленістю між батьками. Враховуючи вищезазначене, оскільки позивачкою не доведено належними та допустимими доказами всі обставини, що є її процесуальним обов`язком, наявність попередньої домовленості між нею та відповідачем щодо додаткових витрат, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову.

Outcome: dismissed