Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

У жовтні 2025 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, зазначивши заінтересованою особою [PERSON] . Заява мотивована тим, що його баба [PERSON] до дня смерті, яка наступила [INFO] , проживала однією сім`єю із [PERSON] , який на даний час не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребує соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі. Заявник вважає, що він має право на звільнення із військової служби з підстав, передбачених підпунктом «г» п.2 ч.4 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військовий службу». Проте на його неодноразові звернення та рапорти він отримав відповіді, що [PERSON] є інвалідом ІІІ групи і не потребує стороннього догляду. В інших відповідях його повідомили, що [PERSON] є інвалідом ІІ групи, проте між ними немає родинних відносин, а тому суд повинен встановити факт їхнього проживання однією сім`єю. Посилаючись на наведені обставини, просить встановити факт, що він перебуває в родинних стосунках із [PERSON] . Ухвалою судді від 13.10.2025 року відкрито провадження у справі та визначено її розгляд проводити за правилами окремого провадження (а.с.31). Ухвалою суду від 17.12.2025 року залучено до участі у справі як заінтересовану особу [INFO] (а.с.54, 46). 05.01.2026 року від представника [INFO] Манзюк Х.О. надійшли пояснення, в яких зазначено, що між [PERSON] та [INFO] виник спір з приводу наявності чи відсутності підстав для звільнення його із військової служби, а тому подана заява про встановлення факту, що має юридичне значення, не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, а тому просить її залишити без розгляду (а.с.51-53). 12.02.2026 року від [PERSON] надійши письмові пояснення, у яких він звертає увагу суду на те, що законодавець не встановив вичерпного перліку осіб, які належать до кола членів сім`ї, якими можуть бути не лише особи, які мають родинні відносини, а й ті, які проживають разом та ведуть спільне господарство (а.с.62). В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримав та підтвердив викладені у ній обставини. Заінтересовані особи, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Заслухавши заявника та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити. Судом встановлено, що [PERSON] є інвалідом ІІ групи унаслідок загального захворювання (а.с.6). [PERSON] є внуком [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.22-25). Згідно із відповіддю головного спеціаліста командування ЗСУ [PERSON] від 26.03.2024 року гранатометника 2 відділенння 2 взводу [INFO] [PERSON] повідомлено, що [PERSON] є інвалідом ІІІ групи, а факт постійної сторонньої допомоги повнолітній особі підтверджується відповідним медичним висновком медико соціальної експертної комісії (а.с.7). Згідно із заявою [PERSON] від 12.12.2024 року догляд за ним здійснює [PERSON] , інших осіб, які б могли його доглядати, немає (а.с.12). Згідно із актами обстеження житлового побутових умов від 07.02.2024 року, від 13.12.2024 року [PERSON] та [PERSON] з 1980 року проживали разом та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] , постійний догляд за [PERSON] здійснює [PERSON] (а.с.14-17). Згідно із довідкою випискою від 17.12.2024 року, виданою виконавчим комітетом Погребищенської міської ради, [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті дійсно проживала разом із [PERSON] та вела із ним спільне господарство за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). Згідно із відповіддю т.в.о. начальника [INFO] [PERSON] від 30.12.2024 року [PERSON] повідомлено, що відповідно до наданих ним документів підставою його звільнення може бути необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Надані [PERSON] документи підтверджують, що [PERSON] є інвалідом ІІ групи та потребує постійного догляду, однак заявник не є його родичем другого ступеня споріднення. Встановлений судом юридичний факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та ведення ним спільного господарства стане підтвердженням належності його до другого ступеня споріднення з [PERSON] (а.с.8-10). Згідно із відповіддю начальника [INFO] [PERSON] від 17.07.20215 року [PERSON] повідомлено, що ним не надано підтвердження факту спорідненості з інвалідом, за яким він доглядає, а тому його рапорт про звільнення із військової служби був відхилений (а.с.11). Вирішуючи заяву по суті, суд виходить із того, що за змістом ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. В силу ч.1 ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі №320/948/18 зроблено висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. В пунктах 46, 47, 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2024 року у справі № 201/5972/22 виснувано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того,що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Звертаючись із заявою до суду, [PERSON] покликався на те, що встановлення факту родиних відновин із [PERSON] надасть йому можливість реалізувати право на звільнення із військової служби. Проте, такі доводи заявника суд вважає неприйнятними, зважаючи на наступне. Згідно із підпунктом «г» п.2 ч.4 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військовий службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу). За змістом абзацу 14 п.3 ч.12 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військовий службу» військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану, зокрема, через необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи. В підпункті 14.1.263 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки. Заявник [PERSON] не довів, що він перебуває із [PERSON] у родинних відносинах та має із ним другий ступінь споріднення. Щодо доводів заявника про те, що він є членом сім`ї [PERSON] , так як здійснює за ним постійний догляд та вони ведуть спільне господарство, то суд відзначає, що [PERSON] не просив суд встановити юридичний факт спільного проживання із [PERSON] однією сім`єю. Окрім того конструктивний аналіз норми абзацу 14 п.3 ч.12 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військовий службу» дозволяє дійти висновку, що військовослужбовці звільняються з військової служби через необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї саме другого ступеня споріднення, а не іншої особи, зокрема тієї, із якою він не перебуває у родинних відносинах. Відтак заявник не обгрунтував, яким чином встановлення юридичного факту його спільного проживання із [PERSON] однією сім`єю призведе до виникнення у нього права на звільнення із військової служби, зважаючи на те, що він не перебуває із [PERSON] у родинних відносинах другого ступеня споріднення. Водночас суд вважає неспроможними доводи представника [INFO] про те, що між заявником та [INFO] виник спір з приводу наявності чи відсутності підстав для звільнення його із військової служби, а тому подана заява про встановлення факту, що має юридичне значення, має бути залишена без розгляду, позаяк [PERSON] не оскаржує відповідні дії посадових осіб цього територіального центру щодо відмови у його звільненні із військової служби, а домагається встановлення в судовому порядку факту, що має юридичне значення, унаслідок чого, як він вважає, у нього виникне право на звільнення із військової служби. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Outcome: dismissed