Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Косєй К.В., звернулася до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано 14 вересня 2006 року. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . 10 серпня 2013 року позивач змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " в зв`язку з укладенням шлюбу. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07.09.2015 року відповідача було позбавлено батьківських прав щодо доньки. На підставі рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21.10.2020 року постановлено стягувати з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , на час її навчання в Навчально-науковому інституті мистецтв ДВНЗ «Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника», починаючи з 01.07.2020 року і до 01.07.2023 року. На підставі вказаного вище рішення суду 11.12.2020 року Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області було видано виконавчий лист, старшим державним виконавцем Надвірнянського відділу ДВС у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дімничем Т.І. було відкрите виконавче провадження. Однак, боржник судове рішення у добровільному порядку не виконує, згідно відповіді Надвірнянського відділу ДВС у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заборгованість по сплаті аліментів за період з липня 2020 року по червень 2023 року складає 54000,00 грн. Згідно проведеного розрахунку за період з липня 2020 року по червень 2023 року, розмір пені складає 764640,00 грн. З урахуванням ч. 1 ст. 196 СК України позивач просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 54000,00 грн. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Косєй К.В., в судове засідання не з`явилися, у позовній заяві та заяві, яка надійшла до суду через систему «Електронний суд» 24.11.2025 року представник позивача зазначив про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] повторно не з`явився у судове засідання, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою місця реєстрації та проживання та шляхом розміщення оголошення про виклик особи, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме на сайті Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив на позов не подав, а тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України за наявності згоди сторони позивача розглядає справу при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. 19.02.2026 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який розірвано 14 вересня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського районного управління юстиції, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с6 зворот.). 10 серпня 2013 року позивач змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " в зв`язку з укладенням шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.7). Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07.09.2015 року, справа №348/1462/15-ц відповідача [PERSON] було позбавлено батьківських прав щодо доньки [PERSON] (а.с. 7 зворот.-8). На підставі рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання від 21.10.2020 року по справі №348/954/20 ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн щомісячно на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , на час її навчання в Навчально-науковому інституті мистецтв ДВНЗ «Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника», починаючи з 01.07.2020 року і до 01.07.2023 року (а.с.9-10). На підставі вказаного рішення суду 11.12.2020 року Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області було видано виконавчий лист №348/954/20-ц, на підставі якого 26.01.2021 року Надвірнянським відділом ДВС у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відкрите виконавче провадження за №АСВП:64269948 (а.с.13 зворот). Боржник судове рішення у добровільному порядку не виконує, що підтверджується розрахунком несплати аліментів від 16.10.2025 року №63434 та станом на 01.07.2023 року заборгованість по сплаті аліментів складає 54000,00 грн (а.с.16-17). Також позивачем долучені письмові докази, відповідно до яких відповідачем не виконується рішення суду по виконавчому листу №348/396/15-ц про стягнення з відповідача аліментів щомісячно, що підтверджується розрахунком несплати аліментів державного виконавця, станом на 20.03.2019 року заборгованість по сплаті аліментів складає 29379,85 грн (а.с.11-12,15). Згідно проведеного позивачем розрахунку за період з липня 2020 року по червень 2023 року, розмір пені складає 764640,00 грн (а.с.18). Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем рішення суду про сплату аліментів на утримання дитини. До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 12,13,81,89 ЦПК України передбачено: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як передбачено частинами 1 та 2 статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України,- і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів необхідно вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Згідно зі статтею 196 СК України, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин, з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів, не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України). Системне тлумачення вказаних норм дає підстави дійти висновку, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статі 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Оскільки Сімейним кодексом України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається, застосуванню підлягають норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то у платника аліментів відсутня вина у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670св19. Також Великою палатою Верхового суду у справі № 572/1762/15-ц (постанова від 25.04.2018) зроблено правовий висновок, згідно із яким при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Законодавець встановив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, в який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] належним чином не виконував рішення суду про стягнення з нього аліментів, аліменти сплачував нерегулярно, допускав несвоєчасне виконання обов`язку зі сплати аліменти. При цьому, належних доказів несвоєчасного виконання рішення суду із причин, що об`єктивно від нього не залежали, відповідачем не надано. Зі змісту розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що у відповідача станом на 01.07.2023 року наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 54000,00 грн. За розрахунками сторони позивача за період з липня 2020 року по червень 2023 року сума неустойки (пені) становить 764640,00 грн. Оскільки згідно ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України розмір пені за несплату аліментів не може бути більшим 100 відсотків заборгованості, розмір позовних вимог щодо стягнення неустойки (пені) у зв`язку з несплатою аліментів становить 54000,00 грн. Частиною дев`ятою статті 7 СК України передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Встановивши, що розмір неустойки (пені) за спірний період значно перевищує сукупний розмір заборгованості за аліментами, врахувавши загальні засади справедливості та розумності регулювання сімейних відносин, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 1 ст. 196 СК України, та стягнути неустойку (пеню), нараховану за період з липня 2020 року по червень 2023 року у розмірі 54000,00 грн. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а саме у справах про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Тому судовий збір за задоволення позовних вимог в сумі 1211,20 грн підлягає стягненню з відповідача в користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved