Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

22.01.2026 до Тиврівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 23 жовтня 2020 року вона та відповідач уклали між собою шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Шендерівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, про що 23.10.2020 року складено відповідний актовий запис №1. Від зареєстрованого шлюбу мають сина: [PERSON] , [INFO] . Вже тривалий час, вони з відповідачем, живуть окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. На даний час вони з відповідачем спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Примирення та збереження шлюбу між ними неможливе. Крім того, перебування у шлюбі суперечить їхнім спільним інтересам розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. Вважає також, що вжиття судом заходів щодо примирення не виправить стан їхніх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. Тому, це лише погіршить стан їх відносин з відповідачем та продовжить перебіг в часі. Після розірвання шлюбу дружина (позивач) бажає залишити прізвище чоловіка « [PERSON] ». Їхня спільна дитина залишається проживати разом із нею. Просить розірвати шлюб. Судові витрати зі сплати судового збору стягнути з відповідача. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 28.01.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи суд вирішив проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін 19.02.2024. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просила його задоволити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав. Із досліджених судом доказів вбачається, що 23.10.2020 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини - [PERSON] . Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.09.2020 (а.с.8). З позовної заяви вбачається, що фактично сім`я припинила своє існування. Позивачка з відповідачем спільно не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, не спілкуються. Між подружжям зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Стаття 51 Конституції України та частина 1 статті 24 СК України визначають, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із частинами 3, 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104, частиною 3 статті 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, відповідач позов визнав, сторони у справі вважають, що примирення та збереження їх сім`ї є неможливим. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки, на переконання суду, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. В ході розгляду справи судом не встановлено обставин, які свідчать про те, що надання строку для примирення сторонам допоможе збереженню сім`ї, оскільки їх шлюб носить формальний характер. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, якою передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволення позову в повному обсязі з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1331,20 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved