Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про відшкодування моральної шкоди. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказав, що позивач звернувся до відповідача для з?ясування підстав блокування його пенсійного рахунку, про яке він дізнався у травні 2023 року. Відповідач повідомив позивача, що пенсійний рахунок заблокований у зв`язку із наявністю заборгованості, яка виникла перед Державною податковою адміністрацією, для розблокування рахунків необхідно сплатити заборгованість та виконавчі збори та витрати на проведення виконавчих дій. Позивач надав докази сплати зазначеної заборгованості перед Державною податковою адміністрацією, водночас йому було повідомлено про необхідність сплати виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій. Позивачем в банку, де він отримує пенсію отримана довідка від 13.02.2024 року, де зазначено що пенсійний рахунок заблокований за виконавчим провадженням №58888946. В подальшому в кінці травня 2024 року, рахунок позивача був розблокований та він отримав всі кошти, які були накопиченні за весь період часу на банківському рахунку, без будь якої сплати виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій. Зазначив, що відповідач без законних на те підстав всупереч Закону України «Про виконавче провадження» арештував пенсійні кошти позивача та вимагав сплати, виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій. Єдиним джерелом доходу позивача є його пенсія, інших доходів він не має. В результаті дій відповідача позивачеві було завдано моральних страждань, яку він оцінює у розмірі 150 000,00 грн. Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.08.2025 року відкрите провадження по цивільній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження; призначено дату судового засідання. Від представника Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Педченко В.С. надійшов відзив на позов, відповідно до якого зазначено, що на виконанні в Другому відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебували виконавчі провадження, про стягнення коштів з [PERSON] , саме: - виконавче провадження № 50795498 з виконання вимоги № Ф-7684- 25, виданого 02.03.2016 ДПІ у м. Черкасах, про стягнення з [PERSON] на користь ДПІ у м. Черкасах борг у сумі 7565,43 грн. 14.04.2016 виконавче провадження було відкрито. У матеріалах АСВП міститься повідомлення про сплату (дата сплати у повідомленні: 08.09.2021), який був наданий відділу лише 29.04.2024. На підставі цієї інформації державний виконавець 29.04.2024 виніс постанову про закриття виконавчого провадження за п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». - виконавче провадження № 58888946 з виконання вимоги ф-7684-25- у, виданого 09.11.2018 Головне управління ДФС у Черкаській області, про стягнення з [PERSON] на користь ДПІ у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області борг у сумі 21141,69 грн. 15.04.2019 виконавче провадження було відкрито. 18.05.2019 винесено постанову про арешт коштів. У матеріалах АСВП міститься повідомлення про сплату 08.09.2021, запис про додання повідомлення 29.04.2024. На підставі даної інформації державний виконавець 29.04.2024 виніс постанову про закриття виконавчого провадження за п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». 03.06.2024 винесено постанову про зняття арешту з коштів; - виконавче провадження № 75016471 з виконання постанови № 58888946 виданого 29.04.2024 Другим відділом ДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ( м. Київ) про стягнення з [PERSON] на користь держави витрати виконавчого провадження у сумі 363,50 грн. 15.05.2024 виконавче провадження було відкрито та винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, які винесені в сумі 69 грн. 17.05.2024 на депозитний рахунок Другого відділу ДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) надійшли кошти у розмірі 432,50 грн., які були розподілені відповідно до розпорядження № 75016471; 363,50 грн спрямовано на погашення витрат виконавчого провадження (платіжна інструкція№11776); 69 грн спрямовано на погашення мінімальних витрат виконавчого провадження (платіжна інструкція №№11775). У зв`язку з повним виконанням постанови, 05.06.2024 державним виконавцем винесено постанову про закриття виконавчого провадження № 75016471 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження»; - виконавче провадження № 75016222 з виконання постанови № 58888946 виданого 29.04.2024 Другим відділом ДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) про стягнення з [PERSON] на користь держави виконавчого збору у сумі 2114,16 грн. 15.05.2024 виконавче провадження було відкрито та винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, які винесені в сумі 69 грн. 17.05.2025 на депозитний рахунок Другого відділу ДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ( м. Київ) надійшли кошти в розмірі 2489,15 грн, які були розподілені відповідно до розпорядження № 75016292: 2114,16 грн спрямовані на погашення виконавчого збору(платіжна інструкція №11842); 305,99 грн спрямовані на погашення виконавчих витрат (платіжні інструкції №11739, №11738); 69 грн спрямовано на погашення мінімальних витрат виконавчого провадження (платіжна інструкція №№11737); У зв`язку з повним виконанням постанови, 05.06.2024 державним виконавцем винесено постанову про закриття виконавчого провадження №75016222 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». - виконавче провадження № 75016292 з виконання постанови № 50795498 виданого 29.04.2024 Другим відділом ДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ( м. Київ) про стягнути з [PERSON] на користь держави виконавчий збір у сумі 756,54 грн. 15.05.2024 виконавче провадження було відкрито та винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, які винесені в сумі 69 грн. 17.05.2024 на депозитний рахунок Другого відділу ДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) надійшли кошти у розмірі 2240,08 грн, які були розподілені відповідно до розпорядження № 75016292: 294,50 грн спрямовано на погашення витрат виконавчого провадження (платіжна інструкція №11777); 69 грн спрямовано на погашення мінімальних витрат виконавчого провадження (платіжна інструкція №11778); 756,54 грн спрямовано на погашення виконавчого збору (платіжна інструкція №11779); 1120.04 грн повернуто як надмірно стягнуті кошти (платіжна інструкція №11780). У зв`язку з повним виконанням постанови, 03.06.2024 державним виконавцем винесено постанову про закриття виконавчого провадження №75016292 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». - виконавче провадження № 75016357 з виконання постанови № 50795498 виданого 29.04.2024 Другим відділом ДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ( м. Київ) про стягнути з [PERSON] на користь держави витрати виконавчого провадження у сумі 363,50 грн. 15.05.2024 виконавче провадження відкрито та винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, які винесені в сумі 69 грн. 17.05.2024 на депозитний рахунок Другого відділу ДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) надійшли кошти у розмірі 865,50 грн, які були розподілені відповідно до розпорядження № 7516357: 363,50 грн спрямовано на погашення витрат виконавчого провадження (платіжна інструкція №11782); 69 грн спрямовано на погашення мінімальних витрат виконавчого провадження (платіжна інструкція №11781); 432,50 грн повернуто як надмірно стягнуті кошти (платіжна інструкція №11783). У зв`язку з повним виконанням постанови, 05.06.2024 державним виконавцем винесено постанову про закриття виконавчого провадження №75016357 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». Після сплати виконавчого збору та виконавчих витрат 03.06.2024 року було винесено постанову про зняття арешту. Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Вказували, що позивач помилково вважає, що вимога сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження була проявом зловживання з боку виконавця. Згідно ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Твердження позивача про «безпідставність» стягнення збору не підтверджене жодними доказами; навпаки, запис у матеріалах виконавчих проваджень та їх закриття за фактичним виконанням свідчать про те, що витрати й збір були нараховані у відповідності до закону. Виконавець діяв у межах чинного законодавства, не порушуючи прав позивача, оскільки рахунок позивача, на який був накладений арешт не є рахунком із спеціальним режимом використання, про що у випадку встановлення такого статусу рахунка, зобов`язані повідомити виконавця уповноважені працівники банківської установи та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Жодного повідомлення від банку у даному випадку виконавцем отримано не було. Таким чином, виконавець діяв у межах чинного законодавства, не порушуючи прав позивача. Позивач не оскаржив дії/бездіяльність виконавця у встановленому порядку і строках Закон передбачає процесуальний механізм контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю виконавця: Згідно ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. В даному впадку позивач не скористався передбаченим законом правом на оскарження дій/бездіяльності державного виконавця у визначені строк, судове рішення, яким би дії/бездіяльність визнано протиправними відсутнє. Для стягнення моральної шкоди необхідно довести: протиправну поведінку державного виконавця, що є обов`язковим елементом для застосування статті 1174 Цивільного кодексу України; наявність моральних страждань; причинний зв`язок між діями відповідача та шкодою; обґрунтованість розміру компенсації. Позивач не надав таких доказів, тому вимога є необґрунтованою і не підлягає задоволенню. В судовому засіданні представник позивача адвокат Кривов`яз Я.І. підтримав позов в повному обсязі та надав пояснення, аналогічним викладеним у позовній заяві. Представник Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) - головний державний виконавець Скрипка Т.В. позов не визнала та надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві, просив в задоволенні позову відмовити. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. На виконанні в Другому відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебували виконавчі провадження, про стягнення коштів з позивача [PERSON] : - виконавче провадження № 50795498 з виконання вимоги про сплату недоїмки № Ф-7684- 25, виданого 02.03.2016 ДПІ у м. Черкасах, про стягнення з [PERSON] на користь ДПІ у м. Черкасах боргу сумі 7565,43 грн. 14.04.2016 виконавче провадження було відкрито. У матеріалах АСВП міститься повідомлення про сплату (дата сплати у повідомленні: 08.09.2021), який був наданий відділу лише 29.04.2024. На підставі цієї інформації державний виконавець 29.04.2024 виніс постанову про закриття виконавчого провадження за п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання). - виконавче провадження № 58888946 з виконання виконавчого листа ф-7684-25- у, виданого 09.11.2018 Головне управління ДФС у Черкаській області, про стягнення з [PERSON] на користь ДПІ у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області борг у сумі 21141,69 грн. 15.04.2019 виконавче провадження було відкрито. 17.05.2019 винесено постанову про арешт коштів. У матеріалах справи міститься повідомлення про сплату боргу 08.09.2021, запис про додання повідомлення 29.04.2024. На підставі даної інформації державний виконавець 29.04.2024 виніс постанову про закриття виконавчого провадження за п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». 03.06.2024 винесено постанову про зняття арешту з коштів (фактичне повне виконання). - виконавче провадження № 75016471 з виконання постанови № 58888946 виданого 29.04.2024 Другим відділом ДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ( м. Київ) про стягнення з [PERSON] на користь держави витрати виконавчого провадження у сумі 363,50 грн. 15.05.2024 виконавче провадження було відкрито та винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, які винесені в сумі 69 грн. 17.05.2024 на депозитний рахунок Другого відділу ДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) надійшли кошти у розмірі 432,50 грн., які були розподілені відповідно до розпорядження № 75016471; 363,50 грн спрямовано на погашення витрат виконавчого провадження (платіжна інструкція№11776); 69 грн спрямовано на погашення мінімальних витрат виконавчого провадження (платіжна інструкція №№11775). У зв`язку з повним виконанням постанови, 05.06.2024 державним виконавцем винесено постанову про закриття виконавчого провадження № 75016471 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання). - виконавче провадження № 75016222 з виконання постанови № 58888946 виданого 29.04.2024 Другим відділом ДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) про стягнення з [PERSON] на користь держави виконавчого збору у сумі 2114,16 грн. 15.05.2024 виконавче провадження було відкрито та винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, які винесені в сумі 69 грн. 17.05.2025 на депозитний рахунок Другого відділу ДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ( м. Київ) надійшли кошти в розмірі 2489,15 грн, які були розподілені відповідно до розпорядження № 75016292: 2114,16 грн спрямовані на погашення виконавчого збору(платіжна інструкція №11842); 305,99 грн спрямовані на погашення виконавчих витрат (платіжні інструкції №11739, №11738); 69 грн спрямовано на погашення мінімальних витрат виконавчого провадження (платіжна інструкція №№11737); У зв`язку з повним виконанням постанови, 05.06.2024 державним виконавцем винесено постанову про закриття виконавчого провадження №75016222 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання). - виконавче провадження № 75016292 з виконання постанови № 50795498 виданого 29.04.2024 Другим відділом ДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ( м. Київ) про стягнути з [PERSON] на користь держави виконавчий збір у сумі 756,54 грн. 15.05.2024 виконавче провадження було відкрито та винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, які винесені в сумі 69 грн. 17.05.2024 на депозитний рахунок Другого відділу ДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) надійшли кошти у розмірі 2240,08 грн, які були розподілені відповідно до розпорядження № 75016292: 294,50 грн спрямовано на погашення витрат виконавчого провадження (платіжна інструкція №11777); 69 грн спрямовано на погашення мінімальних витрат виконавчого провадження (платіжна інструкція №11778); 756,54 грн спрямовано на погашення виконавчого збору (платіжна інструкція №11779); 1120.04 грн повернуто як надмірно стягнуті кошти (платіжна інструкція №11780). У зв`язку з повним виконанням постанови, 03.06.2024 державним виконавцем винесено постанову про закриття виконавчого провадження №75016292 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання). - виконавче провадження № 75016357 з виконання постанови № 50795498 виданого 29.04.2024 Другим відділом ДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ( м. Київ) про стягнути з [PERSON] на користь держави витрати виконавчого провадження у сумі 363,50 грн. 15.05.2024 виконавче провадження відкрито та винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, які винесені в сумі 69 грн. 17.05.2024 на депозитний рахунок Другого відділу ДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) надійшли кошти у розмірі 865,50 грн, які були розподілені відповідно до розпорядження № 7516357: 363,50 грн спрямовано на погашення витрат виконавчого провадження (платіжна інструкція №11782); 69 грн спрямовано на погашення мінімальних витрат виконавчого провадження (платіжна інструкція №11781); 432,50 грн повернуто як надмірно стягнуті кошти (платіжна інструкція №11783). У зв`язку з повним виконанням постанови, 05.06.2024 державним виконавцем винесено постанову про закриття виконавчого провадження №75016357 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання). Згідно ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. В даному випадку підстав для звільнення позивача від виконавчого збору, який стягувався в рамках вищевказаних виконавчих проваджені у відповідача не було, оскільки заборгованість за вимогами, які виникли перед Державною податковою адміністрацією були сплачені позивачем самостійно, але після відкриття виконавчого провадження (виконавчі провадження відкриті у 2016 та 2018 р.р., а борг сплачено у 2021 році). Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено представником позивача рахунок позивача, на який був накладений арешт, не мав спеціального режиму використання, а був звичайним поточним рахунком, а отже розпорядження коштами на ньому могли підлягати обмеженням встановленим п. 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження». Водночас, при накладенні арешту на такий рахунок, позивач не був обмежений звернутися з позовом до банку та державного виконавця, в частині скасування обмежень з використання соціальних виплат. Згідно з ч.1 ст 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень. На підставі вказаної норми права відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Судом було встановлено, що в рамках виконавчих проваджень №75016471, №75016222, №75016292, №75016357 щодо стягнення з боржника [PERSON] виконавчого збору було накладено арешт на рахунок позивача № [NUMBER] , на який він отримує, в тому числі пенсійні виплати. В подальшому після стягнення виконавчого збору виконачі провадження були закрито у зв`язку із повним фактичним виконанням, арешти скасовані. Доказів на підтвердження протиправності дій чи бездіяльності державного виконавця при відкритті виконавчих проваджень №75016471, №75016222, №75016292, №75016357 та накладенні арешту на рахунок позивача, в судовому засіданні не встановлено, а позивачем не доведено. При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за статтями 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 січня 2021 року в справі № 197/1330/14-ц (провадження № 61-21956св19) вказано, що «причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди)». Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). За приписами ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В той же час, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. За змістом статей 1173, 1174 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову. Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суди першої та апеляційної інстанцій встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею). Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, зокрема, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог статті 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її заподіювача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач в цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди в розумінні статей 1166, 1167, 1174 ЦК України. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оскільки в судовому засіданні не встановлено, що посадовою особою органу державної виконавчої служби вчинено протиправні дії або бездіяльність, відсутній елемент деліктного правопорушення - протиправне діяння, відсутня необхідність перевіряти наявність інших елементів наявність шкоди (як матеріальної так і моральної) та причинний зв`язок між порушенням та шкодою. Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про відшкодування моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed