Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Описова частина рішення: 14.01.2026 згідно ухвали Шептицького міського суду Львівської області від 22.12.2025 до Радехівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості, за підсудністю. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2026 вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача В обгрунтування позовних вимог сторона позивача покликається на те, що 12.01.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 103352179, відповідно до умов якого йому було надано кредит в розмірі 5 000,00 гривень. ТОВ «Мілоан» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору. Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, не повернув в повному обсязі кредитні кошти ТОВ «Мілоан». 30.05.2023 ТОВ «Мілоан» та ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали договір про відступлення прав вимоги № 98-МЛ/Т, згідно з яким ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до [PERSON] . Станом на дату відступлення права вимоги сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 20 950,00 гривень, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5 000,00 гривень, прострочена заборгованість за сумою відсотків- 15 000,00 гривень, прострочена заборгованість за комісією - 950,00 гривень. Просить суд стягнути із [PERSON] на користь ТзОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 103352179 від 12.01.2023 в сумі 20 950,00 гривень та суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 гривень та суми 8 000,00 гривень. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Заяви (клопотання) учасників справи 21.01.2026 та 11.02.2026 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують (а.с.63-65; 76-78). Процесуальні дії у справі Суддя своєю ухвалою від 15.01.2026 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судом здійснено виклик відповідача до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с.62). Витребував за клопотання представника позивача із АТ «Кредобанк» адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ інформацію про надходження на рахунок банківської картки [NUMBER] коштів в розмірі 5000 грн в період 12.01.2023. 03.02.2026 на виконання ухвали судді від 15.01.2026 АТ «Кредобанк» надано витребувані докази. Суд своєю ухвалою від 05.02.2026 відклав судове засідання у зв`язку із неявкою відповідача. Попередив відповідача про наслідки неявки в наступне судове засідання. Судом здійснено виклик відповідача до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с.75). Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, у судове засідання повторно не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву не подавав. 18.02.2026 постановлено ухвалу суду про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки сторони в судове засідання не з`явились. Мотивувальна частина рішення: Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Судом встановлено, що 12.01.2023 [PERSON] підписано анкету-заяву на кредит №103352179 (звор. арк.а.с.31). 12.01.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит №103352179, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 5 000,00 гривень. Так, відповідно до п. 1.5.1 комісія за надання кредиту: 950,00 грн., яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Відповідно до п.1.5.2 проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 1 500,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожний день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Відповідно до п.1.5.3 проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 13 500,00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожний день строку користування кредитом протягом поточного періоду. Згідно із п. 3.3.2. договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1.-1.5. та п. 2.4. цього договору. Відповідно до п. 6.1. договору, цей кредитний договір укладався в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Згідно із п. 7.1 цей договір (з додатками №1, №2 та Правил) набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту визначеного п. 2.1. Договору (а.с.24-29). Додатком № 1 до договору про споживчий кредит №103352179 від 12.01.2023 є графік платежів, згідно з яким визначено до сплати сума кредиту, проценти за користування кредитом, комісія за надання кредиту (звор. арк.а.с.29). Відповідно до паспорта споживчого кредиту, кредитодавець надає інформацію про контактні дані кредитодавця, про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, щодо реальної річної процентної ставки, порядок повернення кредиту та інші важливі правові аспекти (а.с.30). Довідкою про ідентифікацію виданою генеральним директором ТОВ «Мілоан» Вініченко О.В. №б/н від 10.09.2025 підтверджено, що клієнт [PERSON] , з яким укладено договір про споживчий кредит №103352179 від 12.01.2023 ідентифікований ТОВ «Мілоан», одноразовий ідентифікатор - U57567, час відправки ідентифікатору -12.01.2023 о 1:20:34, номер телефону - [NUMBER] (а.с.31). Платіжним дорученням №57442512 від 12.01.2023 підтверджено перерахування [PERSON] коштів у сумі 5 000,00 гривень, згідно договору №103352179 (а.с.23). 30.09.2023 між ТОВ «Мілоан» та позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимог №98-МЛ/Т, відповідно до умов якого ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до відповідача (звор. арк. а.с.33-37). 26.08.2025 між ТОВ «Мілоан» та ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено додаткову угоду до договору відступлення прав вимог №98-МЛ/Т від 30.05.2023, згідно з яким сторони домовились внести зміни в додаток №1 до договору - форму реєстру боржників та викласти його в новій редакції (а.с.41). 30.05.2023 між ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та ТОВ «Мілоан» було підписано акт прийому-передачі реєстру боржників від 30.05.2023 до договору відступлення прав вимог №98-МЛ/Т від 30.05.2023 (а.с.42). З платіжної інструкції №71534 від 30.05.2023 вбачається, що ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» перерахувало на користь ТОВ «Мілоан» грошові кошти в сумі 781 722,87 гривень за договором факторингу №98-МЛ/Т від 30.05.2023 (звор. арк. а.с.42). Згідно витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №98-МЛ/Т від 30.05.2023, позивач набув права вимоги, як новий кредитор до [PERSON] за договором №103352179 від 12.01.2023. Загальна сума заборгованості [PERSON] становить 20 950,00 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5 000,00 гривень, заборгованість за відсотками - 15 000,00 гривень, залишок по комісії - 950,00 гривень (а.с.43). Відповідно до претензії ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» від 04.11.2025 Вих. №22739989/1955, [PERSON] повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором №103352179 від 12.01.2023, а також про вимогу погашення заборгованості в сумі 20 950,00 гривень (звор. арк.а.с.43). Сума заборгованості відповідача [PERSON] становить 20 950,00 гривень, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5 000,00 гривень, прострочена заборгованість за сумою відсотків- 15 000,00 гривень, прострочена заборгованість за комісією - 950,00 гривень, що підтверджено копією виписки з особового рахунка за кредитним договором №103352179 від 12.01.2023 (а.с.33). Згідно інформації наданої АТ «Кредобанк» №86-408бт/26 від 28.01.2026 на банківську картку № [NUMBER] ( [NUMBER] ), яка належить [PERSON] 12.01.2023 о 01:20:41 год. відбулося зарахування на суму 5 000,00 гривень (а.с.69-70). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Висновки за результатами розгляду справи Вивчивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить переконання про розгляд справи за наявними доказами та про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України «Кредит». Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] кредитного договору в електронній формі, отримання відповідачем кредитних грошових коштів та їх неповернення позивачу, тобто невиконання відповідачем умов, укладеного договору в електронній формі. Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Як встановлено ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, ТзОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору №103352179 від 12.01.2023, що був укладений між первісним кредитором ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Виходячи з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, які виникли з укладеного кредитного договору, беручи до уваги, що позивачем надано достатні докази виникнення зобов`язання з укладеного кредитного договору та їх неналежного виконання відповідачем, наслідком якого є обов`язок відповідача повернути суму кредиту та сплатити відсотки, суд погоджується з доводами позивача і вважає, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача суму заборгованості у розмірі 20 950,00 гривень. Розподіл судових витрат між сторонами В силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає розмір судових витрат. У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню в користь позивача 2422,40 гривень судового збору. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених ними витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 гривень, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст.12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди зобов`язані застосовувати як джерело права практику Європейського суду з прав людини, надалі ЄСПЛ. В свою чергу ЄСПЛ у своїй практиці визначає поняття «фактично понесені витрати на сплату гонорару» (див., наприклад, рішення від 16.02.2012 у справі «Савін проти України», п. 97; рішення від 07.11.2013 у справі «Бєлоусов проти України», п. 115), не лише ті витрати, яким є документальне підтвердження, а і ті, які за умовами договору з адвокатом клієнт має сплатити як гонорар. Наведена практика ЄСПЛ цілком узгоджується з приписами п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, щодо доказування обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позовної заяви додано: Договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 (звор. арк.а.с.46); акт №Д/8807 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 12.11.2025 (звор. арк.а.с.47); детальний опис наданих послуг від 12.11.2025 до акту №д/8807 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, згідно з яким вказано послуги за: усну консультацію клієнта, щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором - 0,30 год; ознайомлення з матеріалами справи кредитної справи - 2 год; погодження правової позиції клієнта у справі - 0,30 год; складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта - 3,30 год; подання заяви до суду від імені клієнта - 1 шт (.а.с.48); копія свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю №2093 (а.с.45); ордер на надання правничої допомоги (а.с.47). При цьому суд враховує правовий висновок Об`єднаної палати Верховного Суду висловлений у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 про те, що витрати на надану правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України - розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04). Вищевказане в повній мірі відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі № 922/15944/17. Враховуючи викладене, а також те, що заявлені позивачем витрати у сумі 8 000,00 гривень є неспівмірними із складністю цієї справи, наданими адвокатом обсягом послуг у суді, затраченим ним часом на надання правничої допомоги, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Резолютивна частина рішення:

Outcome: approved