Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

До Дніпровського районного суду міста Кам`янського звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 02.06.2017 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] була укладена Угода № С16.216.73428 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки (далі Угода). За умовами Угоди відповідач отримав кошти у формі кредитної лінії у сумі 5 000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 48 % річних. Оскільки відповідач зобов`язання за договором не виконав, станом на 19.12.2023 виникла заборгованість у сумі 44 647,08 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 17 490,74 грн; суми прострочених платежів по процентам 27 156,34 грн. 19.12.2023 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» був укладений Договір факторингу № 19/12-2023, відповідно до умов якого ПАТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «Оптіма Факторинг`право грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржника. 22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» право грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржника. В зв`язку із невиконанням Позичальником своїх зобов`язань зі сплати коштів в повному обсязі та набуттям позивачем права грошової вимоги за вказаним боргом, Позивач просить стягнути суму заборгованості з Позичальника в судовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2025 року головуючою суддею визначено суддю Подкопаєву І.А.. Ухвалою від 10.07.2025 встановлено, що відповідач [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , і на підставі пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України справа передана на розгляд до Заводського районного суду міста Кам`янського. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2025 року головуючою суддею визначено суддю Подкопаєву І.А.. Ухвалою від 11.08.2025 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам справи встановлені строки для подання заяв по суті справи, а також заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвала суду разом із копією позовної заяви та доданими до неї документами була надіслана рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця проживання Відповідача за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 10.10.2025 року вирішено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання, призначене на 11.02.2026, учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи та/або заяв про оголошення перерви на адресу суду не надходило, про причини неявки суд не повідомили. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких заяв чи клопотань від нього на адресу суду не надходило. Ухвалою від 11.02.2026 постановлено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою, внесеною до протоколу судового засідання 11.02.2026, суд перейшов до стадії ухвалення рішення, проголошення рішення призначено на 16.02.2026 о 14 годині 30 хвилин. Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини, що виникли між сторонами. Між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] була підписана Угода С16.216.73428 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки від 02.06.2017 (далі - Угода) (а.с. 6 - 9). Відповідно до п. 2 Угоди Банк відкриває Клієнту поточний рахунок [NUMBER] у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватися в рамках Угоди та Договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає Клієнту міжнародну платіжну картку MasterCard World терміном дії 2 роки з моменту її випуску. Банк надає Клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної Кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється в розмірі 200 000 грн. Ліміт Кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладання Угоди, становить 5000 грн. Процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 48 % річних (п. 3 Угоди). Детальний розпис сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки передбачає: суму кредиту 5000 грн, термін користування кредитом 12 місяців, погашення основної суми кредиту щомісячно, орієнтовна реальна процентна ставка 58,7 % річних, абсолютне значення подорожчання кредиту в рік: 2736 грн, що підтверджується Довідкою повідомленням від 02.06.2017 (а.с. 12). ПАТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу можливість користуватися кредитними коштами в повному обсязі, який здійснював розрахунки кредитною карткою у період з 06.06.2017 року по 31.07.2020 року, а також здійснював часткове погашення кредитної заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування ним, що підтверджується випискою по особовому рахунку [PERSON] за період з 02.06.2017 по 19.12.2023 (а.с. 12 - 92). З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що станом на 19.12.2023 року заборгованість за кредитним договором складає 44 647,08 гривень, з яких: 17490,74 гривень заборгованість за тілом кредиту; 27 156,34 гривень заборгованість за процентами (а.с. 93). Позичальник свої зобов`язання з повернення тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами у повному обсязі не виконав. 19.12.2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» був укладений Договір факторингу № 19/12-2023, відповідно до п. 2.1 якого Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених Договором (а.с. 102 - 109). Права Вимоги, які Клієнт відступає Фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед Клієнтом, та визначені в друкованому Реєстрі Боржників (Додаток № 2), що підписується Сторонами в день укладання цього Договору та в Реєстрі Боржників в електронному вигляді (Додаток № 1), що надсилаються разом з Актом приймання передачі Реєстру Боржників в електронному вигляді (Додаток № 3) Клієнтом Фактору в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку. Друкований Реєстр Боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього Договору (п. 2.2 Договору). Відповідно до п. 3.1. Договору сума фінансування, що надається Фактором Клієнту під відступлення Прав Вимог, по Реєстру Боржників складає: 2) по Реєстру Боржників № 2 4 382 240,00 грн. Відповідно до п. 5.1. Договору Права вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора саме в день підписання Сторонами друкованого Реєстру Боржників та Договору за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно», за умови виконання Фактором зобов`язань, передбачених п. 4.1 цього Договору. Фактор зобов`язується сплатити Клієнту Суму фінансування у розмірі 11 576 112,00 гривень шляхом перерахування 100 % вказаної суми на рахунки Клієнта протягом 3 (трьох) робочих днів після отримання Реєстру Боржників в електронному вигляді та підписання Сторонами Акту приймання передачі Реєстру Боржників в електронному вигляді, друкованого Реєстру Боржників, Договору за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно» (п. 4.1 Договору). Відповідно до Друкованого Реєстру боржників № 2 від 19.12.2023 року Клієнт передав, а Фактор прийняв на умовах, визначених Договором, наступні Права Вимоги: щодо [PERSON] заборгованість за кредитною карткою № С.16.216.73428 від 02.06.2017 в сумі 44 647,08 грн., із яких: сума заборгованості по тілу кредита 17 490,74 гривень, сума заборгованості за відсотками 27 156,34 гривень (а.с. 109 - 111). За відступлення права Вимоги Фактор сплатив Клієнту фінансування відступлення у сумі 11 576 112,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті № 45 від 20.12.2023 (а.с. 112). 22.12.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Компанія Профіт» був укладений Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до п. 2.1 якого Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених Договором (а.с. 114 - 118). Права Вимоги, які Клієнт відступає Фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед Клієнтом, та визначені в друкованому Реєстрі Боржників (Додаток № 2), що підписується Сторонами в день укладання цього Договору та в Реєстрі Боржників в електронному вигляді (Додаток № 1), що надсилаються разом з Актом приймання передачі Реєстру Боржників в електронному вигляді (Додаток № 3) Клієнтом Фактору в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку. Друкований Реєстр Боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього Договору (п. 2.2 Договору). Відповідно до п. 3.1. Договору сума фінансування, що надається Фактором Клієнту під відступлення Прав Вимог, по Реєстру Боржників складає: 2) по Реєстру Боржників № 2 4 414 195,04 грн. Відповідно до п. 5.1. Договору Права вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора саме в день підписання Сторонами друкованого Реєстру Боржників та Договору за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно», за умови виконання Фактором зобов`язань, передбачених п. 4.1 цього Договору . Фактор зобов`язується сплатити Клієнту Суму фінансування у розмірі 11 861 032,61 гривень шляхом перерахування 100 % вказаної суми на рахунки Клієнта протягом 3 (трьох) робочих днів після отримання Реєстру Боржників в електронному вигляді та підписання Сторонами Акту приймання передачі Реєстру Боржників в електронному вигляді, друкованого Реєстру Боржників, Договору за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно» (п. 4.1 Договору). Відповідно до Друкованого Реєстру боржників № 2 від 22.12.2023 року Клієнт передав, а Фактор прийняв на умовах, визначених Договором, наступні Права Вимоги: щодо [PERSON] заборгованість за кредитною карткою № С.16.216.73428 від 02.06.2017 в сумі 44 647,08 грн., із яких: сума заборгованості по тілу кредита 17 490,74 гривень, сума заборгованості за відсотками 27 156,34 гривень (а.с. 119 - 121). За відступлення права Вимоги Фактор сплатив Клієнту фінансування відступлення у сумі 11 861 032,61 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті № 376 від 26.12.2023 (а.с. 123). Аналіз фактичних обставин справи свідчить, що між сторонами виник спір щодо неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором, а тому до спірних відносин застосуванню підлягають норми матеріального права, зокрема Розділу І, ІІ та Глава 71 Підрозділу 1 Розділу ІІІ Книги п`ятої ЦК України. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України). Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15.11.2016 року та Закон України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII від 12.05.1991 року (в частині, що не суперечить Закону України № 1734-VIII). Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з вимогами частини другої статті 1054 ЦК України відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (частина друга статті 1046 ЦК України). Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору і його умови. Факт укладення кредитного договору (позики) не може бути встановлено судом без встановлення факту перерахування грошових коштів позичальнику. Встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту перерахування коштів на рахунок боржника слугує додатковим підтвердженням факту укладення кредитного договору. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц, від 09 серпня 2023 року у справі № 755/16831/19 (провадження № 61-17567св21). Відповідно до вимог частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постановах Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18, від 23 червня 2020 року у справі № 536/1841/15-ц. Угода С.16.216.73428 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки від 02.06.2017 року укладена між сторонами у письмовій формі, що відповідає вимогам, передбаченим статтями 207, 208, 1055 Цивільного кодексу України, відповідач отримав суму кредиту на свою платіжну картку, отже в нього виник обов`язок з повернення отриманих коштів у розмірі та на умовах встановлених договором, а також процентів за користування ними. В межах даної справи позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором пред`явлені ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», яке набуло право вимоги щодо [PERSON] на підставі Договору факторингу, укладеного із Попереднім кредитором ТОВ «Оптіма Фінанс», яке набуло право грошової вимоги від Первісного кредитора ПАТ «Ідея Банк». Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язання може бути замінений іншою собою внаслідок передання ним прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 дійшла висновку про те, що договір факторингу є правочином, який характеризується, зокрема, тим, що йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором). Згідно з частиною першою статті 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Договір факторингу, як договір фінансової послуги, спрямований на фінансування однією стороною іншої сторони шляхом передачі в її розпорядження певної суми грошових коштів. Зазначена послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 наведені кваліфікуючі ознаки договору факторингу, а саме договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Правочин, якому не притаманні перелічені ознаки, є не договором факторингу, а правочином з відступлення права вимоги. Порушення вимог до форми, змісту, суб`єктного складу договору факторингу відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зумовлює його недійсність. Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. На підтвердження позовних вимог ТОВ «ФК «Профіт Капітал» надало суду належним чином завірені копії документів, що у своїй сукупності підтверджують факт переходу до Позивача права грошової вимоги щодо Відповідача за кредитним договором у сумі 44 647,08 гривень. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Графіком платежів до Кредитного договору визначена періодичність, сума погашення та черговість оплати Позичальником заборгованості за кредитним договором, що включає погашення заборгованості за тілом кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, чим порушив взяті на себе зобов`язання. Відтак, позовні вимоги про стягнення суми заборгованості за тілом кредиту у сумі 17 490,74 гривень та процентами за користування кредитними коштами у сумі 27 156,34 гривень є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частин першої, третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина перша статті 81 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, встановивши фактичні обставини справи та перевіривши їх доказами, визначивши спірні правовідносини та норми права, що підлягають застосуванню до них, дійшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» суму заборгованості у сумі 44 647,08 гривень, з яких 17 490,74 гривень основна сума боргу, заборгованість по відсоткам 27 156,34 гривень. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору у сумі 3 028,00 гривень та витрат на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 7 000 гривень. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з задоволенням позовних вимог повністю з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають до стягнення витрати зі сплати судового збору у сумі 3 028,00 гривень. Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, окрім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно зі статтею 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Відповідно до частини восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, разом із позовною заявою позивач надав докази судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, що мають бути сплачені, у сумі 7 000 (сім тисяч) гривень, а саме Договір про надання правничої допомоги № 02-24 від 01.07.2024 року, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Правовий курс» (а.с. 124 - 127); Додаткову угоду № 1/1 від 01.07.2024 (а.с. 128), Акт № 1 прийому передачі Реєстру Боржників від 10.04.2025 року (а.с. 129), Акт № 1 прийому передачі Реєстру Боржників від 14.05.2025 року (а.с. 130), наказ про прийняття на роботу в Адвокатське об`єднання «Правовий курс» адвоката Ушакевич Марину Петрівну з 01.07.2024 року (а.с. 131), платіжна інструкція і національній валюті № 1395 від 05.06.2025 про оплату гонорару (а.с. 132). З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що судові витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 7 000 гривень підтверджені належними та допустимими доказами, клопотання про зменшення розміру судових витрат від відповідача на адресу суду не надходило, тому такі судові витрати підлягають стягненню з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал».

Outcome: approved