Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Суворовський -233» до [PERSON] про стягнення заборгованості з управляння будинком. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до розрахунку заборгованості з 25.06.2025 року по 21.08.2025 рік відповідачу була нарахована сума заборгованості зі сплати внесків на витрати на управління багатоквартирним будинком у сумі: 46 294,19 гривень, інфляційні нарахування витрати 368, 95 грн., 3% річних 231, 04 грн.. З урахуванням викладеного представник позивача просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з управління будинком, витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу. Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено слухання справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позов. В судове засідання представник позивача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Суворовський-233» до суду не з`явився, на адресу суду 17.11.2025 року (вх. №48737) надійшла заява за підписом представника позивача щодо можливості розгляду справи у відсутність сторони позивача, та ухвалення заочного рішення суду (а.с.63). Відповідач [PERSON] не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялась, на адресу суду 18.02.2026 року (вх. №7910) надійшло чергове клопотання представника відповідача адвоката Поліщук Д.О. про відкладення слухання справи (а.с.80-82). В зазначеному клопотанні адвокат посилається на норми КУпАП щодо надання можливості стороні користуватись юридичною допомогою. Раніше, 21.11.2025 року (вх. №49447) на адресу суду від адвоката Поліщук Д.О. надійшло клопотання про відкладення слухання справи у зв`язку з необхідністю ознайомлення з матеріалами справи (а.с.70-71). Згідно матеріалів справи судом встановлено, що адвокат відповідача з матеріалами справи не ознайомився, відзиву на позовну заяву не надав, чергове клопотання про відкладення слухання справи не містить в собі доказів поважності щодо не можливості прибуття до судового засідання. З урахуванням викладеного судом не приймається до уваги клопотання представника відповідача щодо відкладення слухання справи, як таке, що на думку суду є зловживанням прав, а відтак підстав для відкладення слухання справи передбачених ст. 223 ЦПК України не встановлено. Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2026 року вирішено провести заочний розгляд справи. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності (ч.3 ст. 211 ЦПК України). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, докази на підтвердження позовних вимог, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Державного реєстру прав власності [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.10). Відповідно відповідає є співвласником ББ «Суворовський-233», об`єднання зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та громадських формувань 16.06.2007 року (а.с.21-24). Відповідно до статуту ОСББ метою його створення є забезпечення і захист прав співвласників, належне утримання та використання спільного майна. Матеріалами справи встановлено, що загальними зборами які відбулись 14.06.2024 року, оформлено протоколом від 14.06.2024 року було вирішено затвердити кошторис розміру внеску на утримання та обслуговування ББ, також, на загальних зборах, які відбулись 04.07.2025 року які оформлені протоколом від 04.07.2025 року було вирішено нарахувати разом цільовий внесок на модернізацію дахової котельні та затвердити графік оплати (а.с.30,31). Відповідно до розрахунку заборгованості відповідачу, яка є власником квартири [ADDRESS] в період по 21.08.2025 рік була нарахована сума заборгованості зі сплати внесків на витрати на управління багатоквартирним будинком та прибудинкової території в сумі: 46 294,19 гривень (а.с.54). У зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку з утримання багатоквартирного будинку та сплати внесків та платежів, позивачем здійснено нарахування 3% річних та інфляційних витрат на суму заборгованості, а саме: інфляційні витрати 368, 95 грн., 3% річних 231, 04 гривень, загальний розмір заборгованості 46 894, 18 гривень. Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. Згідно ст. 1 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» ОСББ, як юридична особа, створена власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використання їх власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Матеріалами справи встановлено, що позивач надає комунальні послуги та відповідач, як власник майна та споживач наданих послуг має сплачувати послуги з управління багатоквартирним будинком, що є результатам господарської діяльності, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. До житлово-комунальних послуг належать : забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо-будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо-будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо (ст.5.ч.1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»). Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ст.9 цього Закону). За змістом ст. 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" вищим органом управління об`єднання є загальні збори, до виключної компетенції яких, зокрема, належить затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення розмірів внесків і платежів членами об`єднання. Відповідно до ст. 15 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", співвласник зобов`язаний, зокрема, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. У відповідності до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Згідно ч. 3 ст. 20 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення. Задоволення потреб співвласників ОСББ з питань забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку здійснюється шляхом самозабезпечення відповідно до ст. 22 Закону. Частиною 6 статті 22 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи. Власник квартири та/або нежитлового приміщення зобов`язаний, відповідно до законодавства, забезпечити використання, утримання, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт приміщень або їх частин без завдання шкоди майну і порушення прав та інтересів інших співвласників. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів, ст. 23 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку". Згідно із ч. 2 ст. 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Згідно положень п. 11 ст. 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку" рішення зборів співвласників є обов`язковими для всіх співвласників, включаючи тих, які набули право власності на квартиру чи нежитлове приміщення після прийняття рішення. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" співвласники зобов`язані виконувати рішення загальних зборів. За нормами ч. 4 статті 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує. Матеріалами справи встановлено, що відповідач є власником квартири, а відповідно є співвласником багатоквартирного будинку. Згідно із ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд зазначає, що обов`язок утримання свого майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства. При цьому, як вже зазначалось, витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належного їм нежитлового приміщення та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 17 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право, зокрема: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів. У відповідності до частини 6 статті 13 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі "Ващенко проти України" (Заява N 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. За таких обставин, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а відтак підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст. 12,80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріалами справи встановлено, що відповідає є власником квартири, за якою рахується заборгованість, також, судом встановлено, що позивач є виконавцем послуг, а відтак має право на оплату наданих послуг. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі: 25 000 гривень суд зазначає наступне. Згідно приписів ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано Договір про надання правничої допомоги від 13.08.2025 року, акт приймання-передачі виконаної роботи відповідно до укладеного договору, відповідно до якого встановлено, що за виконану роботу клієнт зобов`язується сплатити на рахунок АБ винагороду в розмірі: 25 000 гривень (а.с.51-53). Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів. Разом з цим, згідно з п. 6 ч. 1ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Суд враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання сторони утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (див. постанову Верховного Суду від 30.01.2023 № 910/7032/17). Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Отже, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності та пропорційності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2024 у справі № 206/4841/20 (провадження № 14-55цс22) вказано на необхідність врахування принципу пропорційності задоволених вимог при покладенні на сторін судових витрат зважаючи на обсяг задоволених судом вимог. Отже, суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема, неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними. Враховуючи все зазначене в сукупності, предмет та складність питання, яке було предметом розгляду судом, обсяг фактично наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (як представником позивача), відсутність клопотання відповідача про зменшення відповідних витрат, суд вважає що заявлений представником позивача розмір витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню у загальній сумі 10 000 грн, що на думку суду буде відповідати критеріям розумності, співмірності, обґрунтованості та пропорційності. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати зі сплати судового збору у розмірі: 3 028, гривень, витрати на копіювання документів у сумі: 1 230 гривень, що загалом становить 4 258 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved