Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

08 квітня 2025 року представник позивача Акціонерного Товариства «Банк Кредит Дніпро» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого просить стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного Товариства «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за Договором № 26204000486100 про встановлення кредитного ліміту від 26.01.2021 у розмірі 161 376, 72 грн; витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422, 40 грн. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.01.2021 року позивачем на підставі рішення щодо надання кредиту було погоджено відповідачу надання кредитних коштів. 26.01.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено Договір №26204000486100 про встановлення кредитного ліміту (далі за текстом Кредитний договір), відповідно до умов якого позивач надав Відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим Договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним Договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним Договором в повному обсязі. В свою чергу, Банк надав Відповідачу грошові кошти на наступних умовах: Сума виданого кредиту: 77 146,05 грн. Дата надання кредиту: 26.01.2021. Валюта кредиту: UAH. Строк користування кредитом, мес.: 12 з автоматичною пролонгацією. Цільове призначення - на споживчі потреби. Процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість - 48 % річних; на прострочену заборгованість за кредитом - 56 % річних. Згідно розрахунку, станом на 13.03.2025 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 161 376,72 грн., яка складається з: залишок простроченого кредиту: 77146,05 грн; залишок прострочених відсотків: 84 230,67 грн; залишок прострочених комісій: 0, 00 грн; загальний залишок заборгованості 161 376,72 грн. Відповідно до Універсального договору банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» (надалі УДБО) для отримання кредиту клієнт, який прийняв пропозицію Банку про укладання УДБО, укладає з Банком Кредитний договір, а в окремих випадках, якщо це передбачено умовами надання відповідного виду Кредиту, відкриває рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з платіжною карткою або договір страхування, або інші угоди які визначені умовами кредитування Банку. Згідно п.2.51 УДБО вважається укладеним, а умови Публічної пропозиції Банку прийняті (акцептовані) Клієнтом з моменту оформлення заяви-згоди. Відповідачем була підписана з Банком заява-згода на укладання Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро», де УДБО передбачено, що нарахування та сплата процентів на залишки коштів, що знаходяться на рахунку, здійснюється не рідше одного разу на місяць, при цьому при розрахунку процентів приймається фактична кількість днів у місяці та року (факт/факт). Оскільки відповідачем зобов`язання не виконуються належним чином, позивач і звернувся з позовом до суду. Відповідач до суду надав заяву - заперечення, відповідно до якої зазначив, що він є позичальником за кредитним договором № 26204000486100, висловлює свої зауваження щодо позову, зазначивши, що протягом двох місяців він вів перемовини з представниками Банку щодо реструктуризації боргу. Йому було офіційно запропоновано погасити заборгованість у розмірі 51 000 грн (акційна пропозиція) шляхом сплати трьома частинами: перший платіж: 17 000 грн; другий платіж: 17 000 грн; третій платіж: 17 000 грн. Ця пропозиція ним була прийнята, однак незважаючи на його згоду та намір виконати зобов`язання, Банк проігнорував домовленості та продав його договір факторингової компанії та подали позов до суду, що є порушенням принципу добросовісності. Зазначає, що його фінансове становище є крайнє складним через втрату основного джерела доходу у зв`язку з війною; наявність утриманців (двоє не повнолітніх дітей та хворих батьків), тому просить суд надати відстрочку або розстрочку виконання рішення, враховуючи його майновий стан. Просить суд відхилити позовні вимоги банку у повному обсязі; затвердити графік погашення боргу відповідно до акційної пропозиції (51 000 грн + судовий збір),який він готовий виконати протягом 3 місяців; звільнити його від спати судових втрат чере6з відсутність зловживання процесуальними правами. Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі 14.04.2025 Ухвалою суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження з призначенням підготовчого розгляду справи. 11 вересня 2025 року Ухвалою суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляд по сутті. Представник позивача, у судове засідання не з`явився, про день слухання справи був повідомлений належним чином. В позовних вимогах зазначив про можливість розгляду справи за відсутність представника позивача. Відповідач не з`явився, про день та час судового розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутність належним чином повідомлених сторін, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Проаналізувавши матеріали справи, ретельно дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що дійсно 26.01.2021 року позивачем на підставі рішення щодо надання кредиту було погоджено відповідачу надання кредитних коштів. 26.01.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено Договір №26204000486100 про встановлення кредитного ліміту (далі за текстом Кредитний договір), відповідно до умов якого позивач надав Відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим Договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним Договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним Договором в повному обсязі. В свою чергу, Банк надав Відповідачу грошові кошти на наступних умовах: Сума виданого кредиту: 77 146,05 грн. Дата надання кредиту: 26.01.2021. Валюта кредиту: UAH. Строк користування кредитом, мес.: 12 з автоматичною пролонгацією. Цільове призначення - на споживчі потреби. Процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість - 48 % річних; на прострочену заборгованість за кредитом - 56 % річних. Згідно розрахунку, станом на 13.03.2025 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 161 376,72 грн., яка складається з: залишок простроченого кредиту: 77146,05 грн; залишок прострочених відсотків: 84 230,67 грн; залишок прострочених комісій: 0, 00 грн; загальний залишок заборгованості 161 376,72 грн. Нормативне обґрунтування. Оцінка аргументів сторін, висновки суду Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦПК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Також згідно положень ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Пунктом 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, що вимагається приписами ст.1055 ЦК України. За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25 січня 2023 року у справі №209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача. Відповідач наведені розрахунки не заперечив, власних не провів, доказів їх неправильності не надав. Не надано також підтверджень реструктуризації заборгованості та сплати ним зазначених платежів на виконання умов договору. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови ВС від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). З огляду на таке суд не має підстав сумніватися у обґрунтованості розрахунків, які беруться до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем у загальному розмірі 161376, 72 грн. Так, відповідно до ст. 1048 ЦК України, кредитор має право на одержання від позичальника відсотків нарахованих на суму боргу до дня його повернення. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором, що передбачено ч. 1 ст. 1049 ЦК України. З урахуванням презумпції правомірності правочинів (ст. 204 ЦК України), яка не спростована відповідачем (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010), взятих на себе відповідачем зобов`язань за кредитним договором, які ним не виконувалися належним чином, та обов`язковості договору для сторін, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного Товариства «Банк Кредит Дніпро», кредитну заборгованість за Договором № 26204000486100 про встановлення кредитного ліміту від 26.01.2021 у розмірі 161 376, 72 грн. Щодо розстрочення виконання судового рішення, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, 3, 4, 5 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Відповідно до п. 10 ППВСУ від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Отже, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим. Верховним Судом у постановах від 18 лютого 2020 року у справі № 922/2191/12 та від 16 січня 2020 року у справі № 910/1820/19 зазначено, що питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватись з урахуванням балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися і оцінюватися доводи і заперечення як позивача, так і відповідача. В своїй заяві відповідач посилається на скрутне матеріальне становище, втрату джерела доходу, наявність на утриманні неповнолітніх дітей та хворих батьків, однак до заяви не надано жодного доказу на підтвердження зазначених обставин. Таким чином, оскільки відповідачем не підтверджено належними доказами обставин викладених в заяві про розстрочку або відстрочку виконання рішення суду, суд приходить до висновку про відмову у задоволені такої вимоги. Вирішення питання щодо судових витрат. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог вимоги щодо стягнення з відповідача суми судового збору у розмірі 2422,40 грн на користь позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved