Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

07 жовтня 2025 року до Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області подано позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини, яку було уточнено 25.11.2025 року. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 99 662 грн. 21 копійка (дев`яносто дев`ять тисяч шістсот шістдесят дві гривні)по виконавчому провадженню №25540041 а період з -11.04.2019 по 25.09.2021року, та стягнути неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 129 030 грн. 00 копійок (сто двадцять дев?ять тисяч тридцять гривень)по виконавчому провадженню №70674053 за період з 01.11.2021 по 01.05.2025 року. Ухвалою суду від 08.10.2025 року провадження по справі було відкрито, справу було призначено до розгляду у спрощеному провадженні без виклику сторін. На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідач [PERSON] про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін повідомлявся судом належним чином,що підтверджується документально, та додатково повідомлявся за допомогою оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України», але відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк не подав суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, також не подав до суду відзив на позовну заяву. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, якій згодом було розірвано. Від шлюбу сторони мають повнолітню дочку [PERSON] [INFO] , на яку він повинен був сплачувати аліменти у розмірі 25% від всіх видів доходу до досягненням дитиною повноліття, але весь період ухилявся від сплати та має заборгованність. 29.09.2012 року позивачка року я вдруге вийшла заміж й на підставі свідоцтва про шлюб, змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтвержується копією свідоцтва про шлюб. Відповідно до Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 27 серпня 2007 року з [PERSON] було стягнуто аліменти, які відповідач зобов`язаний сплачувати на користь позивача на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1 / 4 частини його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дати подання позовної заявита до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . На підставі цього Рішення було видано Виконавчий Лист №2-249 від 27.08.2007 року для стягнення вищезгаданих аліментів. Даний Виконавчий лист перебував на виконанні у Долинській ВДВС Кіровоградської області за місцем реєстрації боржника, проте [PERSON] всіляко ухилявся від сплати аліментів, ніде офіційно не працевлаштовувався та згодом змінив місце реєстрації. Таким чином в квітні 2019 року відкрите виконавче провадження на підставі Виконавчого Листа №2-249 від 27.08.2007 року, було скеровано до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) з нарахованим несплаченим боргом у розмірі 9047,11 гривень, але без помісячного розрахунку, що унеможливлює зробити розрахунок пені за несвоєчасну сплату аліментів. При цьому, відповідач тривалий час офіційно не працював і будь-якої матеріальної допомоги на утримання доньки [PERSON] добровільно не надавав. Внаслідок невиконання відповідачем Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 27 серпня 2007 року за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів на утримання доньки за період з 11 квітня 2019 року по 25 вересня 2021 року в розмірі 99 662, 21 коп., що підтвержується копією розрахунку заборгованості по аліментам по ВП № 25540041 від 10.11.2025 року на підставі Виконавчого Листа №2-249 від 27.08.2007 року станом 25.09.2021 року, до настання 18-річчя дитини. Відповідача було мобілізовано до лав ЗСУ ї з травня 2025 року він має дохід, про що було вказано в розрахунку заборгованості державним виконавцем. Таким чином, за проведеними розрахунками, за період з 01 травня 2019 року по 25 вересня 2021 року неустойка за несвоєчасну сплату аліментів відповідача [PERSON] на утримання доньки [PERSON] становить: 99662 грн. 21 копійка (дев`яносто дев`ять тисяч шістсот шістдесят дві гривні). Окрім того, відповідно до рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2022 року з [PERSON] було стягнуто аліменти, які відповідач зобов`язаний сплачувати на користь позивачки, на утримання доньки [PERSON] , у розмірі 1 / 4 частини його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2021 року на період навчання дитини, тобто до 30.06.2024 року, але не довше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років. 01 квітня 2022 року, відповідно до вказаного вище рішення суду у Центрально-міському районному суді Дніпропетровської області позивачкою було отримано виконавчий лист по справі № 216/6372/21 щодо стягнення вищезгаданих аліментів. В 2022 році державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) було відкрито виконавче провадження № 70674053. Однак, оскільки відповідач тривалий час офіційно не працював і будь-якої матеріальної допомоги на утримання доньки [PERSON] добровільно не надавав. Внаслідок невиконання відповідачем рішення Центрально-міського суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.04.2022 року за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів на утримання доньки за період з 01 жовтня 2021 року по 30 червня 2024 року в розмірі 129030 грн. 00 коп. Розмір заборгованості підтверджується копією розрахунку заборгованості по аліментам по ВП № 70674053 від 06.09.2025 року. Згідно розрахунків, за період з 01 жовтня 2021 року по 30 червня 2024 року неустойка за несвоєчасну сплату аліментів відповідача [PERSON] на утримання доньки [PERSON] становить: 129 030 грн. 00 копійок (сто двадцять дев`ять тисяч тридцять гривень). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. У відповідності до ч. 1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:?р=(А1?1%?С)1)+(А2?1%?С)2)+ (An?l%?Qn), де: ?р - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; А1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів простро^ння сплати суми аліментів за перший місяць; А2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.? Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Дану правову позицію 25.04.2018 року висловила Велика Палата Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц. З урахуванням наведеного, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. При обрахуванні розміру пені за заборгованістю зі сплати аліментів слід враховувати викладену Верховним Судом у постанові від 19.01.2022 у справі №711/679/21 (провадження № 61-18434св21) правову позицію щодо врахування часткових платежів при наявності заборгованості за аліментами за попередні періоди, а також щодо формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості», що міститься у частині першій статті 196 СК України. Так, Верховний Суд зазначив, що при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Згідно із ч. 2 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20.07.2020 у справі № 362/4462/16-ц (провадження №61-10968св19). Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. Отже, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин, з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів, не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У Сімейному кодексі України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. За своєю суттю аліменти це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для її повноцінного розвитку, вони належать дитині, а тому їх сплата повинна здійснюватися своєчасно та у встановленому розмірі. Клопотань про зменшення розміру неустойки, в порядку ч. 2 ст. 196 СК України, від відповідача не надходило. Розмір заборгованості по аліментах, зазначений у поданому позивачем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів сторонами не спростований, будь-яких доказів, що між сторонами існує спір про розмір заборгованості по аліментам, матеріали справи не містять. За встановлених обставин, зважаючи на те, що відповідачем не у повному обсязі сплачувалися аліменти на утримання неповнолітньої дитини, враховуючи суми щомісячної заборгованості та виходячи із вищезазначеного розрахунку, неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів: за період з11.04.2019 по 25.09.2021 складає 1636788,80 грн.; за період з 01.11.2021 по 01.05.2025 складає 860356,40грн. Враховуючи положення ч. 1 ст.196 СК України, за якими одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, зважаючи на те, що відповідачем не сплачувалися аліменти на утримання неповнолітньої дитини, враховуючи суми щомісячної заборгованості та виходячи із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів заступника начальника відділу Саксаганського відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області, вважає необхідним просити суд стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів: за період з 11.04.2019 року, тобто з дня прострочення сплати аліментів, по 25.09. 2021року в порядку ч. 1 ст.196 СК України, у розмірі 99662,21 грн. за період з 01.11.2021 року, тобто з дня прострочення сплати аліментів, по 01.05. 2025року в порядку ч.І ст.196 СК України, у розмірі 129030,00 грн. Отже, визначений розмір неустойки є достатнім для сприяння належному виконанню відповідачем своїх зобов`язань, стимулювання його до належної поведінки і є достатньою майновою відповідальністю за невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти в повному обсязі. Окрім цього, відповідач є працездатною особою, не має на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, хронічних захворювань, які б перешкоджали йому виконувати свій обов`язок щодо утримання дитини - не має. Із врахуванням обставин справи, що мають суттєве значення, суд вважає, що позовні вимоги позивачки слід задовольнити повністю, стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини у розмірі, згідно розрахунків. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів; Таким чином, позивачка є звільненою від сплати судового збору, оскільки позовні вимоги стосуються неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини. Таким чином, судові витрати по оплаті судового збору за дві вимоги матеріального характеру в розмірі 1211,20 грн. та 1290,30 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved