Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Представник ТОВ «Фінпром Маркет» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 4980,00 грн., судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн. Вимоги мотивує тим, що 14.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №75646169, відповідно до умов якого позикодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі 1470,00 грн. на строк 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Позивач виконав свої зобов`язання за договором позики, надавши кредит. Відповідач свої зобов`язання виконав частково. 21.12.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №2112, за умовами якого останній набув права грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №75646169 від 14.07.2021 року. 31.03.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу №310323-ФМ, за умовами якого позивач набув права грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту №75646169 від 14.07.2021 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглянути без його участі, а також вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, в тому числі і шляхом розміщення оголошення на веб-сайті суду, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, суд у відповідності до вимог ст.ст.280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 14.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №75646169, відповідно до п.1 якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п.2 договору позика видається в сумі 1470,00 грн. строком на 30 днів, процентна ставка (базова)/день становить 1,99%. Дата надання позики 14.07.2021 року, дата повернення 13.08.2021 року. Згідно з п.4 договору проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Відповідно до п.5.2 договору позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі. В п.18 договору «Юридичні адреси та реквізити сторін» [PERSON] вказав свій картковий рахунок № [NUMBER] . Згідно ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Ч.12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. З копії платіжної інструкції від 14.07.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було здійснено переказ грошових коштів в сумі 1470,00 грн. на картку [NUMBER] . Згідно довідки АТ «Акцент банк» №20.1.0.0.0/7-20251230/0058 від 02.01.2026 року на ім`я [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] . Випискою про рух коштів стверджується, що 14.07.2021 року на вказану картку було зараховано кошти в сумі 1470,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] має заборгованість за договором позики №75646169 від 14.07.2021 року в сумі 4980,00 грн., яка складається з: 1470,00 грн. заборгованості за тілом позики та 3510,00 грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками. Відповідно до договору факторингу №2112 від 21.12.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) відступає фактору ТОВ «Фінансова компанія управління активами» права вимоги до боржників зазначених у реєстрах заборгованості. Згідно акту прийому-передачі реєстру заборгованостей за договором факторингу №2112 від 21.12.2021 року клієнт ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та фактор ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали даний акт про те, що на виконання п.5.2 договору факторингу клієнт передав, а фактор прийняв оригінал реєстру заборгованостей після чого від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованостей від боржників. Згідно Реєстру прав вимог №4 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступає ТОВ «Фінансова компанія управління активами» право вимоги заборгованостей до боржників на умовах передбачених договором факторингу №2112, в тому числі і до [PERSON] за договором позики №75646169 від 14.07.2021 року. Відповідно до договору факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (Клієнт) зобов`язується відступити ТОВ «Фінпром Маркет» (Фактор) права вимоги, зазначені у реєстрі заборгованостей, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта. Згідно акту прийому-передачі документів за договором факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 року клієнт ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та фактор ТОВ «Фінпром Маркет» уклали даний акт про те, що на виконання п.5.2 договору факторингу №310323-ФМ клієнт передав, а фактор прийняв оригінал реєстру заборгованостей після чого від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованостей від боржників. Згідно Реєстру боржників від 31.03.2023 року клієнт відступає фактору право вимоги заборгованостей до боржників на умовах передбачених договором факторингу №2112, в тому числі і до [PERSON] за договором позики №75646169 від 14.07.2021 року. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. У відповідності до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України). Ч.1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується договором позики та договором факторингу. Як встановлено судом, відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором, допустивши заборгованість. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані у кредит і суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при подачі позову судовий збір. Згідно положень п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 4500,00 грн., які підтверджуються: договором №25-08/25/ФП про надання правничої допомоги від 25.08.2025 року; витягом з акту №2-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги від 01.10.2025 року, відповідно до якого вартість наданих адвокатом послуг становить 4500,00 грн.; ксерокопією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2099; ксерокопію ордеру на надання правничої (правової) допомоги. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у Постанові по справі №178/1522/18, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. З огляду на умови договору про надання правової допомоги, виконані роботи адвокатом, суд дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу є реальними та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст.11, 212, 509, 525, 526, 626, 628, 633, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України, постанови Верховного Суду України від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15, та

Outcome: approved