Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Представник позивача через систему "Електронний суд", на підставі ст. 514, 516, 525, 526, 530, 553, 554, 1046, 1048, 1049 ЦК України, звернувся до суду з позовом, в якому просить: - стягнути з відповідачки [PERSON] на користь ТзОВ "Фінансова Компанія "Фінтраст Капітал" заборгованість у розмірі 71397,60 грн., яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 11999,99 грн., суми заборгованості за процентами нарахованих процентів первісним кредитором - 43017,61 грн., суми заборгованості за процентами нарахованих ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" за 91 календарних днів 16380,00 грн.; - в порядку ч.9, 11 ст.265 ЦПК україни органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України за формулою: Розрахунок інфляційних втрат: І= ((si*s):100) - s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, Розрахунок 3% річних : С*3:100:365*Дн., де С - сума основного боргу; 3 - 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 - кількість днів у році; Дн. - кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3% річних з [PERSON] на користь ТзОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ"; - роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування; - стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Позов обгрунтований тим, що 06.07.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 4790886 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого на умовах, встановлених цим договором, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов?язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов?язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов?язки, передбачені договором. Згідно умов Кредитного договору: тип кредиту -кредит, сума кредиту складає 10000 грн (п. 1.2 договору); строк кредиту 360 днів: з 06.07.2024 по 30.06.2025; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів (п.1.3 договору). На підставі погоджених умов, викладених в п.2.1 договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладення договору. Відповідно до зазначених вище умов договору, тов «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов?язання перед [PERSON] виконало та надало їй кредит в сумі 10000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки. 07.07.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачкою було укладено додатковий договір до договору №4790886 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 06.07.2024, за яким відповідачці було надано кредит у сумі 2000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку останній. Пунктом 1.4.1 договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору. Пунктом 1.4.2 договору передбачено знижену процентну ставку, яка становить 0,675% в день та застосовується на наступних умовах. Якщо клієнт до встановленого строку, зазначеного в п.1.4.2 договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв?язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У період з 06.07.2024 по 31.03.2025 відповідачкою здійснено оплати на рахунок первісного кредитора в розмірі 2403,01 грн., які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0,01 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 2403 грн. Враховуючи невиконання відповідачкою своїх боргових зобов`язань перед Первісним кредитором, 31.03.2025 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу № 31/03/2025 за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до відповідачки. Отже, до ТОВ «ФК» ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» відповідно до укладеного Договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідачки за договором №4790886 від 06.07.2024 у розмірі 61017,60 грн., з яких заборгованість з тіла кредиту 11999,99 грн., заборгованість за процентами 43017,61 грн., штрафні санкції - 6000 грн. Враховуючи норми Прпикінцевих та перехідних положень ЦК України, позивач вважає такими, що не підлягають стягненню з відповідачки штрафні санкції 6000 грн. Разом з тим, в межах строку дії договору №4790886, укладеного між первісним кредитором та відповідачкою, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» у період з 01.04.2025 по 30.06.2025 здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 16380,00 грн. Таким чином, відповідачка має заборгованість перед позивачем за договором №4790886 від 06.07.2024 загальною сумою 71397,60 грн., яка складається з: суми заборгованості з тіла кредиту 11999,99 грн., нарахованих процентів первісним кредитором 43017,61 грн., нарахованих позивачем процентів за 91 календарних днів (01.04.2025-30.06.2025) 16380,00 грн. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом. Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області Максимовича І.В. від 08.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у справі, а також постановлено витребувати докази у АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.118-121). Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив про розгляд справи без його участі (а.с.16), заперечень щодо заочного розгляду справи не має. Відповідачка належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронної скриньки, рекомендованим листом з повідомленням за місцем проживання та через оголошення опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України, проте остання в судове засідання повторно не з?явилася, про причини неявки суду не повідомила, відзив не подала (а.с. 117, 124, 131, 141, 142, 148). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому, відповідно до ст. 280-281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд проводить заочний розгляд даної справи за відсутності відповідача, про що постановлена відповідна ухвала, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 06.07.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] (клієнт) за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна» було укладено електронний Договір № 4790886 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачці грошові кошти у сумі 10000,00 грн. строком кредитування 360 днів, а відповідачка зобов`язувалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов?язки, передбачені Договором (стандартна процентна ставка 1,50% в день; знижена процентна ставка 0,68% в день) (а.с. 22-30, 78-80, 104-115). 07.07.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» ТА [PERSON] укладено додатковий договір до договору №4790886 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 06.07.2024, за яким відповідачка отримала кредит у сумі 2000 грн. (а.с.75-77, 95-97). Пунтком 5.1.3 договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту передбачено, що ТОВ «Лінеура Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта. 31.03.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (Фактор) укладено договір факторингу №31/03/2025, згідно з підпунктом 1.1 якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с.21, 59-68). Згідно з витягом з реєстру боржників, додатку №1 до вказаного договору факторингу [PERSON] є боржником за кредитним договором № 4790886, загальна сума заборгованості становить 61017,60 грн. (а.с. 91). Як вбачається із наявного у матеріалах справи повідомлення про відступлення прав грошової вимоги електронним листом відповідачку повідомлено про відступлення права грошової вимоги первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» новому ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» (а.с. 81). Згідно розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», заборгованість [PERSON] за договором №4790886 від 06.07.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 31.03.2025 складає 61017,60 грн., з яких: тіло кредита 11999,99 грн., проценти за користування 43017,61 грн., штрафні санкції 6000 грн. (а.с. 83-87). ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», відповідно до договору №4790886 від 06.07.2024, було здійснено нарахування процентів за користування грошовими коштами за період з 01.04.2025 по 30.06.2025 у розмірі 16380,00 грн. (а.с.88-89). Суд враховує письмову відповідь АТ КБ «ПриватБанк», надану 28.10.2025 року (вх. № 4696/25) на ухвалу суду від 08.10.2025, відповідно до якої повідомлено, що на ім`я відповідачки у справі [PERSON] в банку емітовано платіжну картку, на яку 06.07.2024 здійснено переказ грошових коштів у сумі 10000,00 грн., а 07.07.2024 у сумі 2000 грн. (а.с. 134-135). З договору № 4790886 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 06.07.2024 та додаткового договору від 07.07.2024 вбачається, що договори укладені в електронній формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.5, 7 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Згідно з ч.3-6, 8, 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Так, згідно зі ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. ст. 612, 625 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або закон ом. Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачкою договору №4790886 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 06.07.2024 та додаткового договору від 07.07.2024, отримання кредитних коштів. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Копія договору факторингу підтверджує перехід всіх прав грошової вимоги, які належали ТОВ «Лінеура Україна» за Договором №4790886 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 06.07.2024, до позивача по справі. Відповідачкою не доведено належного виконання зобов`язань за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту та додатковим договором, розрахунки заборгованості не спростовані, відзив на позов не надала. Ураховуючи вищенаведене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що відповідачка порушила умови договору, на час ухвалення рішення позивачу борг не сплатила, за таких обставин вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором обґрунтовані та наявні законні підстави для їх задоволення. Щодо вимог позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України інфляційних втрат та 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3 % річних, а також роз`яснення даному органу чи особі, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3 % річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, - суд зазначає таке. Відповідно до ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Дані норми процесуального права дають суду певний розсуд у вирішенні питання щодо задоволення або ж відмови в задоволенні відповідного клопотання позивача про продовження нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення, оскільки визначають не обов`язок суду зазначити в рішенні про таке нарахування, а можливість. Питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи частини десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України суд вирішує на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі N 910/14524/22. Також суд наголошує на тому, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Кредитні відносини між сторонами у справі виникли 06.07.2024, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час. Отже, суд вважає, що вимоги позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України інфляційних втрат та 3 % річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3 % річних, а також роз`яснення даному органу чи особі, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні трати і 3 % річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування,- є такими, що не підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачки на користь позивача в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 10000 грн. та понесені ним витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2422,40 грн..

Outcome: partial