Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про припинення іпотеки, вказавши в позові, що 04 березня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір відновлювальної кредитної лінії №08-01 на суму 500000 грн., з відсотковою ставкою 16,5 % річних строком до 04 березня 2018 року. 14 квітня 2009 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та нею, як майновим поручителем [PERSON] за вказаним вище кредитним договором, був укладений Договір про іпотеку р/н 910, предметом якого стали: нежитлова цегляна будівля насосної станції літ. «А», площею 32,2 м2, майстерня літ. «Б», площею 17 м2, водяний резервуар літ. «В», ганок літ. «а», огорожа №1, ворота №2, що розташовані по [ADDRESS] , що знаходиться на земельній ділянці розміром 990 м2, що належить територіальній громаді м. Котовськ та знаходиться у її фактичному користуванні. Вона випадково дізналася про смерть [PERSON] та одразу звернулась до адвоката Робула А.А., який звернувся із відповідним запитом до Відділу державної реєстрації актів цивільно стану в Одеській області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо підтвердження смерті [PERSON] .. 15 липня 2025 року їй стало відомо, що [PERSON] помер17 червня 2020 року, що підтверджується інформацією зазначеної в листі Відділу державної реєстрації актів цивільно стану в Одеській області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) №29537/06.2-29 від 15.07.2025. її зобов`язання перед Банком за договором іпотеки нерозривно пов`язані з особою боржника, тому у разі смерті боржника, кредитор, який хоче задовольнити свої вимоги, повинен отримати від поручителів померлого та/або іпотекодавців відповідну згоду забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (спадкоємцем), а інакше - порука та / або іпотека визнаються припиненими. Банк не сповістив її про смерть [PERSON] та про наявність або відсутність у нього спадкоємця (спадкоємців) в зобов`язаннях за договором відновлювальної кредитної лінії №08-1 від 04 березня 2008 року. Однак, по цей час обтяження іпотекою та забороною відчуження цього об`єкту не зняті та знаходяться у відповідних державних реєстрах, що підтверджується відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек. Просить суд припинити іпотеку нерухомого майна належного їй на праві власності, нежитлової цегляної будівлі насосної станції літ. «А», площею 32,2 м2, майстерні літ. «Б», площею 17 м2, водяного резервуара літ. «В», ганку літ. «а», огорожу №1, воріт №2, що розташовані по [ADDRESS] , що знаходиться на земельній ділянці розміром 990 м2, що належить територіальній громаді м.Котовськ та знаходиться у її фактичному користуванні, за Договором про іпотеку від 14 квітня 2009 року зареєстрованого в реєстрі за №910, укладеним між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] в забезпечення зобов`язання [PERSON] за Договором відновлювальної кредитної лінії №08-01 від 04 березня 2008 року, скасувавши відповідну державну реєстрацію права іпотеки ВАТ «Державний ощадний банк України» та заборону на нерухоме майно (номер обтяження:8643129). Представник Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву зазначив, що припинення іпотеки з інших підстав, ніж ті, що визначені в статті 17 Закону України «Про іпотеку» та частині першій статті 593 ЦК України, є можливим лише у випадку, коли така підстава припинення встановлена законом. Отже, підстави припинення забезпечувального зобов`язання - іпотеки, визначені положеннями статті 17 Закону України «Про іпотеку» та статті 593 ЦК України, проте положення цих норм не містять такої підстави для припинення іпотеки як смерть боржника. При цьому, саме на цю підставу посилається представник позивача, вважаючи договір іпотеки припиненим у зв`язку зі смертю позичальника. Потрібно розрізняти поняття припинення зобов`язання та позбавлення кредитора права вимоги. В даному випадку, банком пропущено строк на пред`явлення вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину відповідно до статті 1281 ЦК України, і як наслідок кредитор був позбавлений права вимоги. Проте, позбавлення права вимоги до позивача як боржника за кредитним договором не тягне за собою припинення додаткового зобов`язання (іпотеки) в цілому, оскільки відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку» та статті 593 ЦК України не входить до переліку підстав припинення іпотеки. Представник позивача адвокат Робул А.А. подав до суду заяву, яка вважається сторонами, як відповідь на відзив, згідно якої підтримує позовні вимоги повністю та зазначає, що перелік підстав для припинення іпотеки, викладений в статті 17 Закону України Про іпотеку не є вичерпним, що підтверджується абзацом 8 частини 1 цієї статті. Однак в даному випадку іпотека припинилася не з причини смерті боржника, а з інших підстав, підгрунтям до яких стала смерть боржника. Оскільки відповідно ч.4 ст.1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки встановлені ч.2 і ч.3 цієї статті, позбавляється права вимоги. Отже, припиняються зобов`язання, які забезпечуються іпотекою, а відтак припиняється іпотека. Крім того, у будь-якому випадку [PERSON] ні за яких умов не погодиться забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (спадкоємцем або спадкоємцями) [PERSON] , оскільки не знає його особисто, його фінансовий стан та ділову репутацію. Також їй не відомий склад розмір залишеної [PERSON] спадщини. Вважає, що доводи відповідача є неспроможними, підтримує позов в повному обсязі та просить суд задовольнити позовні вимоги. Представник Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» у запереченні на позовну заяву зазначив, що вимоги представника позивача є хибними та безпідставними, оскільки відповідно до ч.1 ст.593 ЦК України та ст. 17 Закону України «Про іпотеку», які регламентують підстави припинення іпотеки, смерть боржника не є безумовною підставою для припинення іпотеки. Вважає, що іпотекодержатель має право на звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від того чи живий боржник за кредитним договором чи ні, оскільки смерть боржника не припиняє основного зобов`язання , а іпотека , як вид забезпечення виконання зобов`язання, зберігаються до належного виконання зобов`язань за кредитними договором. До того ж, пропуск строку на пред`явлення вимог до спадкоємців (пропуск строку на пред`явлення грошової вимоги) сам по собі не припиняє іпотеку, як забезпечувальне зобов`язання. Окрім того, вважає, що доводи [PERSON] щодо припинення іпотеки є не обгрунтованими, такими, що не знайшли свого підтвердження, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте її представник адвокат Робул Анатолій Анатолійович в судовому засіданні в режимі вудеоконференцзв`язку позовні вимоги підтримав повністю, підтвердив обставини викладені у позовній заяві та просив позовні вимоги задовольнити повністю. Представник відповідача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України`в судовому засіданні в режимі вудеоконференцзв`язку позовні вимоги не визнала, заперечила проти позовних вимог та просила суд у задоволенні позову відмовити. Вислухавши представників позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04 березня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір відновлювальної кредитної лінії №08-01 на суму 500000 грн., відсотковою ставкою 16,5 % річних, строком до 04 березня 2018 року. Як вбачається із договору про іпотеку від 14 квітня 2009 року, між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] , яка діє як майновий поручитель [PERSON] , укладено договір про іпотеку, що посвідчений 14 квітня 2009 року приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу Одеської області Крисюк Л.В., зареєстрованого в реєстрі за №910. Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: нежитлова цегляна будівля насосної станції літ. «А», площею 32,2 м2, майстерня літ. «Б», площею 17 м2, водяний резервуар літ. «В», ганок літ. «а», огорожа №1, ворота №2, що розташовані по [ADDRESS] , що знаходиться на земельній ділянці розміром 990 м2 , що належить територіальній громаді м.Котовськ. Відомості про укладений договір іпотеки були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, що підтверджується інформаційною довідкою №439595494. Відомості про застосування обтяжень у виді заборони на нерухоме майно: нежитлова цегляна будівля насосної станції літ. «А», площею 32,2 м2, майстерня літ. «Б», площею 17 м2, водяний резервуар літ. «В», ганок літ. «а», огорожа №1, ворота №2, на підставі укладеного договору іпотеки, були внесені реєстратором - приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу Одеської області Крисюк Л.В. до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за реєстраційними номерами 6756240, що підтверджується інформаційною довідкою №439595494. Власником нерухомого майна: нежитлова цегляна будівля насосної станції літ. «А», площею 32,2 м2, майстерня літ. «Б», площею 17 м2, водяний резервуар літ. «В», ганок літ. «а», огорожа №1, ворота №2, що розташовані по [ADDRESS] , що знаходиться на земельній ділянці розміром 990 м2, що належить територіальній громаді м.Котовськ є [PERSON] та знаходиться у її фактичному користуванні, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Із листа Відділу державної реєстрації актів цивільно стану в Одеській області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) №29537/06.2-29 від 15.07.2025 вбачається, що [PERSON] помер [INFO] , про що складено 26 червня 202 року Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) актовий запис №511. Згідно з ч.1 ст. 509, ст. 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч.ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України). Виконання зобов`язання, відповідно до ст. 546 ЦК України, може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Статтею 575 ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, а також застава об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон) передбачено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. (ст. 3 Закону). Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо урегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 Закону України «Про іпотеку» містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України. Статтею 593 ЦК України передбачено, що право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Підстави припинення іпотеки передбачено ст. 17 Закону, до яких зокрема належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; примусове відчуження земельної ділянки, іншого нерухомого майна відповідно до статті 14-1 Закону України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану; з інших підстав, передбачених цим Законом. Верховний Суд у постановах від 17 травня 2023 року у справі №607/14567/21, від 05 червня 2023 року у справі №295/16832/21 вказав, що підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 Закону України «Про іпотеку». Зміст цієї статті дає підстави для висновку, що припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим Законом. Таким чином, якщо договір іпотеки не припинено з визначених законом підстав, то усі права і обов`язки, набуті сторонами за цим правочином, повинні безперешкодно здійснюватися і є діючими до повного виконання основного зобов`язання. Позивач, звертаючись з даним позовом до суду, зазначив, що позичальник за основним зобов`язанням - [PERSON] помер [INFO] . Натомість, статтею 17 Закону України «Про іпотеку» не передбачено таких підстав для припинення іпотеки, як смерть позичальника (боржника), не звернення іпотекодержателя з вимогою до спадкоємця боржника у строки, визначені у статтею 1281 ЦК України, тому відсутні підстави для задоволення позову в цій частині. Верховний Суд неодноразово наголошував, що іпотека має акцесорний (похідний) характер від основного зобов`язання та існує до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії договору іпотеки. Крім того, представник позивача зазначив, що сплив визначених ст. 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців боржника має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. Слід зазначити, що сплив позовної давності, сплив строку пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців як підстави для припинення зобов`язання норми глави 50 «Припинення зобов`язання» ЦК України не передбачають. Сплив строку, передбаченого частиною другою статті 1281 ЦК України, сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. (наведене узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі №496/1548/16). Сплив визначених ст. 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги, а не припинення зобов`язання. (зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 15.05.2017 року №6-786цс17, від 05.07.2017 року № 6-1840цс16, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №522/407/15-ц). Крім того, в матеріалах справи відсутні та сторонами не надано доказів, щодо припинення основного зобов`язання, щодо наявності, або відсутності спадкоємців [PERSON] , прийняття, або відмови від спадщини його спадкоємцями, чи визнання спадщини відумерлою, а також щодо визнання кредитного договору недійсним, або встановлення факту припинення іпотеки. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з вищевикладених вимог законодавства та фактичних обставин справи, суд встановив, що підстави для припинення договору іпотеки, передбачені Законом України «Про іпотеку», відсутні, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Враховуючи, що судом не встановлено підстав для визнання договору іпотеки, посвідченого 14 квітня 2009 року приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу Одеської області Крисюк Л.В., зареєстрованого в реєстрі за №910, припиненим, відсутні підстави для задоволення похідних позовних вимог про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записів реєстрацію права іпотеки та про обтяження у виді заборони на нерухоме майно, тому позовна заява не підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовна заява задоволенню не підлягає, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed