Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

У серпні 2025 року до Шевченківського районного суду м. Києва через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу, в якій позивачка просить суд: 1. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. 2. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 10 вересня 2010 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис № 1154. Від шлюбу мають двох дітей [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , які проживають разом із позивачем. У позовній заяві зазначено, що сторони проживають окремо, в даному випадку відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У зв`язку з зазначеним, позивачка звернулася до суду з цим позовом, який просить задовольнити. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.08.2025 року відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного провадження. 16.09.2025 до суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву, у якому останній зазначив, що старший син - [PERSON] , який більше не бажає жити з матір`ю, 18.06.2025 поїхав з відповідачем в Україну, де постійно проживає з батьком у приватному будинку по [ADDRESS] . Також син відвідує школу - ліцей №141 «ОРТ» м. Києва. Відповідачем зазначено, що він ніколи не відмовлявся утримувати дітей, навпаки регулярно це робить, беручи участь у фізичному і моральному розвитку обох синів та повністю забезпечуючи їх фінансово попри непрості стосунки з позивачем. 22.09.2025 до суду через систему «Електронний суд» надійшла відповідь позивачки на відзив у якій позивачка вказує, що дійсно [PERSON] повернувся з відповідачем в Україну, але до 01.09.2025 року мав знову приїхати у м. Бургас, Болгарія де він навчається в школі на денній формі. Жодної інформації стосовно того, що [PERSON] бажає проживати з батьком позивачка не має. Зазначено, що для присудження аліментів на утримання дітей, наявність або відсутність протиправних дій зі сторони відповідача не є необхідною умовою. Позивачка в судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час судового засідання повідомлялась належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. В судовому засіданні представник відповідача заперечував щодо задоволення позову з підстав викладених у відзиві. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 вересня 2010 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис № 1154, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Перевіряючи обставини справи, судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що [PERSON] та [PERSON] є батьками: -неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] ; -неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . В обґрунтування позову зазначено, що неповнолітні діти сторін, проживають із матір`ю. Разом з тим, звертаючись з позовом до суду, позивачка, як на підставу для його задоволення, вказувала, що неповнолітні діти проживають разом із нею та перебувають на її утриманні, а тому в порядку ст. 180 СК України на відповідача поширюється обов`язок з утримання дітей та сплати аліментів. Водночас, доказів, які б свідчили як про безумовну відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу на утримання своїх неповнолітніх дитини, так і те, що він є непрацездатною особою, останнім до суду не надано. Так, відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Тлумачення положень статті 180 СК України свідчить, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні,чи їх шлюб розірвано. При цьому, аналіз глави 15 СК України дозволяє зробити висновок, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачено ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: - дітей віком до 6 років - 2563 гривні; - дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Як передбачено ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», установити з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3209 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2817 гривень; дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень; працездатних осіб - 3328 гривень. Згідно із з положеннями ч. 1, 2 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Стягнення аліментів у частці заробітку (доходу) батька, матері має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (стаття 12 Закону). Згідно із ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В той же час, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. З матеріалів справи вбачається та не заперечувалось відповідачем, що неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матерію, а тому на нього поширюється обов`язок з його утримання. При цьому, судом встановлено, що син сторін - [PERSON] , [INFO] , 18.06.2025 приїхав в Україну ( на підтвердження чого надано копія закордонного паспорту останнього), де постійно проживає з батьком у приватному будинку по [ADDRESS] (на підтвердження надано копію договору оренди нерухомого майна від 19.08.2023). Окрім того, згідно долученої довідки Ліцею №141 «Освітні ресурси та технологічний тренінг» Дніпропетровського району міста Києва №230 від 11.09.2025 [PERSON] навчається у ліцей № 141 «ОРТ» м. Києва. Разом з тим, позивачкою у подій відповіді на відзив не заперечувався факт того, що їх син [PERSON] повернувся з відповідачем в Україну і станом на день розгляду справи з нею не проживає. При цьому, долучені до відповіді на відзив документи на підтвердження проживання обох дійте із позивачкою складені іноземною мовою та подані до суду без належним чином засвідченого перекладу українською мовою документа, що унеможливлює встановлення судом змісту такого документа та інформацію яка у них зазначена, а тому суд не бере їх до уваги. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України випливає, що аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, враховуючи встановлені вище обставини, а саме те, що син сторін [PERSON] , [INFO] , не проживає разом із позивачкою, що нею не заперечувалось, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] . Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, зокрема положення ст.ст. 181, 182 Сімейного кодексу України, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню та стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.08.2025 року і до досягнення сином повноліття. При цьому, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, оскільки відповідач [PERSON] є інвалідом ІІ групи у зв`язку із чим звільняється від сплати судового збору у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», якою передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Враховуючи викладене та

Outcome: partial