Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

У жовтні 2025 року заявник звернулась до суду із заявою в якій просить встановити факт проживання з [PERSON] , який загинув [INFO] , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 1997 року по [INFO] та факт перебування на його утриманні. Заяву обґрунтовує тим, що у 1997 році познайомилась зі своїм чоловіком [PERSON] , а вже у 1998 році вони почали проживати однією сім`єю в гуртожитку від заводу Радій. З часом вони переїхали в орендоване житло, [INFO] в них народився син [PERSON] . З 21 червня 2002 року вони всією сім`єю проживали за адресою: [ADDRESS] , де вона і досі зареєстрована та проживає. За час їх спільного проживання шлюб не реєстрували, але між ними склались та мали місце відносини притаманні подружжю, ким вони себе і вважали. Більше 20 років вони вели спільне господарство та мали спільний сімейний бюджет, свята проводили в колі рідних та друзів, разом їздили на відпочинок та до родичів чоловіка в село, піклувалися один про одного та називали себе «чоловіком» та «дружиною». Спільними зусиллями облаштовували будинок, робили поточні та капітальні ремонти, садили город, обирали та купували разом побутову техніку: холодильник, музичний центр, мультиварку та інші речі для спільного користування. У 2004 році синові Заявниці та [PERSON] [PERSON] поставили діагноз дитячий ранній аутизм і вони прийняли спільне рішення, що [PERSON] буде турбуватись про їх сина, а отже не зможе працювати, а [PERSON] візьме на себе утримання її і дитини. [PERSON] був єдиним, хто отримував дохід та утримував сім`ю, а заявниця не працювала, займалась хатнім господарством та вихованням сина. У період з 2007-2018 роках вона отримувала від Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фортечної районної у м. Кропивницькому ради дохід у вигляді надбавки за догляд за дитиною з інвалідністю та інших державних соціальних виплати, інших доходів на момент смерті чоловіка в неї не було. Протягом майже 20 років, заявниця не тільки проживала однією сім`єю з [PERSON] та виховувала спільного сина з інвалідністю, а й перебувала на його повному утриманні, а грошові кошти які він їй надавав були основним і постійним джерелом засобів до її існування. У 2015 році [PERSON] був призваний на військову службу, у 2016 році він уклав контракт на службу в Збройних силах України та приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, а з 01 березня 2022 року був призваний на військову службу де став на Захист Батьківщини на посаді гранатометника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини [NUMBER] . [INFO] Заявниці, як дружині [PERSON] , надійшло сповіщення сім`ї (близьких родичів) зниклого безвісти № 25, про те, що він виконуючи бойові завдання, здійснюючи заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії рф зник безвісти [INFO] в районі смт. Тошківка, Луганської області. 14 грудня 2022 року заявниця отримала сповіщення № 646 про те, що [PERSON] , який з [INFO] вважався зниклим безвісти був ідентифікований і вважається загиблим, а також сповіщення сім`ї (близьких родичів) померлого (загиблого) № 365 де повідомлялось, що її чоловік [PERSON] виконуючи бойові завдання, здійснюючи заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії рф загинув [INFO] , і зазначено, що це сповіщення є документом для порушення клопотання про призначення пенсії (допомоги) і надання пільг, установлених законодавством України. Заявниця здійснила поховання [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про поховання № 2987 від 26 грудня 2023 року в якому вона зазначена як користувач місця поховання дільниці № Алея Слави ряд № [NUMBER] місце № [NUMBER] кладовища Далекосхідне як особа, що здійснила поховання померлого [PERSON] . Заявниця зазначила, що ні вона, ні [PERSON] не перебували в зареєстрованому шлюбі з іншими особами. 06 червня 2025 року заявниця направила до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області заяву про призначення пенсії з відповідними документами, в тому числі згідно «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого 30 січня 2007 року Постановою Правління Пенсійного фонду України № 3-1, зі змінами. 30 червня 2025 року вона отримала лист № 1100-0308-8/36485 від 24 червня 2025 року з рішенням про відмову в призначенні пенсії, у зв`язки з тим, що вона не є дружиною [PERSON] , нею не надане свідоцтво про шлюб/ інший документ, що підтверджує право на призначення пенсії. Також 12 вересня 2025 року заявниця направила до Управління соціального захисту населення Департаменту соціальної політики Кропивницької міської ради заяву про надання їй статусу члена сім`ї загиблого Захисника України відповідно до п. 5 ст. 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». 03 жовтня 2025 року вона лист № 5450/14 від 22 вересня 2025 року з рішенням про відмову у наданні статусу члена сім`ї загиблого Захисника України. Причиною відмови зазначено, що вказаний статус надається утриманцям загиблого, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія, та запропоновано надати відповідні документи. На сьогоднішній день встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та встановлення факту перебування на утриманні необхідно заявниці для вирішення питання про отримання нею пенсії у разі втрати годувальника - військовослужбовця, а також для присвоєння їй статусу члена сім`ї загиблого Захисника України. З посиланням на відповідні норми закону Заявниця просить встановити юридичні факти, а саме: - встановити факт, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 1997 року до [INFO] . - встановити факт, що [PERSON] , [INFO] перебувала на утриманні [PERSON] , [INFO] , який загинув під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини [INFO] . [PERSON] вказує, що іншої можливості встановити ці юридичні факти окрім як звернення до суду з даною заявою у неї немає. Ухвалою судді Фортечного районного суду м. Кропивницького Варакіної Н.Б. від 22 січня 2026 року відкрито окреме провадження у справі. Зацікавлені особи заперечень не надали. Заявник в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Представник заінтересованої особи Департаменту соціальної політики Кропивницької міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення заяви, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Глава 6 Розділу IV ЦПК України розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії. Факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Відповідно до ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 315 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] з 1997 року до [INFO] проживала разом із [PERSON] , [INFO] , як дружина та чоловік у м. Кропивницькому. [INFO] у них народився спільний син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 12 червня 2000 року відділом РАГС Кіровоградського міськвиконкому, в графі мати зазначено « [PERSON] », в графі батько - « [PERSON] ». Протягом спільного проживання вели спільне господарство та мали спільний сімейний бюджет, свята проводили в колі рідних та друзів, разом їздили на відпочинок та до родичів чоловіка в село, піклувалися один про одного та називали себе «чоловіком» та «дружиною». Спільними зусиллями облаштовували будинок, робили поточні та капітальні ремонти, садили город, обирали та купували разом побутову техніку: холодильник, музичний центр, мультиварку та інші речі для спільного користування. 01 березня 2022 року [PERSON] був призваний за мобілізацією до лав Збройних сил України та проходив службу на посаді гранатометника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини [NUMBER] . [INFO] [PERSON] під час проходження військової служби у Збройних Силах України, загинув у селищі міського типу Тошківка, Луганської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22 грудня 2023 року. 14 червня 2022 року Заявниця, як дружина [PERSON] , отримала сповіщення сім`ї (близьких родичів) зниклого безвісти № 25, про те, що її чоловік зник безвісти [INFO] в районі смт. Тошківка, Луганської області. 14 грудня 2022 року Заявниця отримала сповіщення № 646 про те, що її чоловік був ідентифікований і вважається загиблим, а також сповіщення сім`ї (близьких родичів) померлого (загиблого) № 365 де повідомлялось, що її чоловік виконуючи бойові завдання, здійснюючи заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії рф загинув [INFO] , і зазначено, що це сповіщення є документом для порушення клопотання про призначення пенсії (допомоги) і надання пільг, установлених законодавством України. Той факт, що заявниця дійсно проживала з [PERSON] однією сім`єю як чоловік та жінка з 1997 року до його смерті [INFO] , підтверджено наступними документами: копією будинкової книги за адресою: [ADDRESS] , з якої вбачається, що заявниця з [PERSON] з 21 червня 2002 року були зареєстровані разом, довідкою № 103 квартального комітету № 4 від 09 вересня 2025 року про те, що [PERSON] була зареєстрована та проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] до моменту загибелі та вели спільне господарство, письмовими поясненнями наданими сусідкою [PERSON] , підпис якої засвідчено [INFO] головою квартального комітету № 4, витягом із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) № 5 від 05 січня 2024 року про виплату Заявниці, як цивільній дружині загиблого, допомоги в розмірі 12945,00 грн. Також Заявниця надала суду фотокартки за тривалий період життя з [PERSON] , на яких вони вдвох, зі спільним сином та родичами. [PERSON] здійснювала догляд за спільним сином [PERSON] , який є особою з інвалідністю з дитинства, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] від 05 червня 2024 року. Факт перебування Заявниці на утриманні [PERSON] підтверджується даними щодо суми заробітку для нарахування пенсії, страхового стажу та сплати страхових внесків [PERSON] у формі Довідки ОК-5, відповідно до якої вона не мала інших доходів на момент смерті чоловіка. Заявниця не працює, здійснює догляд за сином з інвалідністю, потребує матеріальної допомоги, не має осіб, які б могли її утримувати, [PERSON] за життя взяв цей обов`язок на себе постійно утримував Заявницю. Основним та постійним джерелом засобів до існування була для Заявниці допомога з боку особи, яка надавала їй утримання - [PERSON] , з яким вона проживала однією сім`єю. Ознайомившись з матеріалами справи суд дійшов висновку, що факт перебування Заявниці на утриманні є доведеним. Ст. 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження. Ч. 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Процесуальний закон передбачає умови, за яких в окремому провадженні можуть бути встановленні факти, що мають юридичне значення, зокрема: факти, що підлягають установленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; встановлення факту не пов`язується з наступним рішенням про право. Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно ч.2, 4 ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03 червня 1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п. Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Згідно із ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків. Згідно з ч. 2 ст. 16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідно до ст. 29 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-XII від 09 квітня 1992 року пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з поміж цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. Згідно ч. 1 ст. 30 Закону право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні. Згідно ст. 31 Закону, члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. П. 4 ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 п.2 ст.16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту знаходження особи на утриманні померлого має значення для призначення пенсії, якщо допомога надавалася годувальником, була для заявника постійним і основним джерелом засобів існування. При цьому одержання заявником пенсії (заробітної плати) не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні. Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено гарантії та заходи соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць України. Ст. 10-1 зазначеного Закону визначено коло членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України та інших осіб. Порядок надання статусу особи, на яку поширюється чинність цього Закону, особам, зазначеним в абз. 5-8 п. 1 ст. 10 цього Закону, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2015 № 740. При цьому до членів сімей загиблих військовослужбовців та інших осіб, зазначених у цій статті, належать утриманці загиблого, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки та один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні. Таким особам відповідно до п. 7 Порядку видачі посвідчень і нагрудних знаків, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302 за їх бажанням видається посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України відповідно. Ст. 15 цього Закону передбачено ряд пільг сім`ям загиблих (померлих) ветеранів війни, Захисників і Захисниць України. Таким чином, із наданих суду письмових доказів, у їх сукупності, вбачається, що заявлені вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в суді та підлягають задоволенню. Судові витрати вважати по фактично понесеним стороною заявника. На підставі викладеного та

Outcome: approved