Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Представник ТОВ «Сучасний Факторинг» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 10200911500 від 01.12.2020 року в розмірі 22302,83 грн. Вимоги позову обґрунтовує тим, що 01.12.2020 року між відповідачем та ТОВ «Сучасний Факторинг» було укладено Кредитний договір № 10200911500 згідно з умовами якого сума кредиту за даним Договором складає 12 643,67 грн. Згідно Основного договору сторони дійшли згоди, що грошові кошти надаються Позичальникові на умовах строковості, а саме терміном на 24 календарних місяців та платності 4,5% в місяць. Відсоткова ставка складає 0,01%. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 60,89 % річних від загальної суми кредиту. Розмір щомісячного платежу становить 1 095,84 грн., а щомісячний платіж повинен сплачуватись до 1 числа кожного місяця. Кредит надається на придбання Товарів/послуг, що визначаються Клієнтом в Заяві на отримання кредиту. Позивач намагався в досудовому порядку домовитись з Відповідачем про погашення боргу, телефонував до Відповідача за телефонами, наданими останнім особисто та надсилав листи щодо добровільної сплати боргу, для оперативного врегулювання договірних відносин. Однак Вимоги були проігноровані. Заборгованість Відповідача перед ТОВ «Сучасний Факторинг» за Кредитним договором № 10200911500 від 01.12.2020 р. станом на 12.11.2025 р. включно становить 22 302,83 грн., а саме: Загальна заборгованість за тілом кредиту становить: 11 024,02 грн.; Загальна заборгованість за сумою комісії становить: 11 278,81 грн. Отримано оплат в сумі: 3 326,71 грн. Станом на дату 12.11.2025 р. ТОВ «Сучасний Факторинг» повідомляє, що заборгованість за Кредитним договором № 10200911500 від 01.12.2020 р. не погашена. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 10200911500 від 01.12.2020 року в розмірі 22 302,83 грн.; судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,4 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. 17.12.2025 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін. У тексті позову представник позивача просить розгляд справи здійснювати без участі представника, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки листом рекомендованою кореспонденцією на адресу відповідача, та шляхом розміщення оголошення про час і місце розгляду справи на офіційному веб-порталі суду, будь яких заяв не надав. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Суд, за відсутності підстав для відкладення або оголошення перерви в судовому засіданні, передбачених ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. У суду є підстави для ухвалення заочного рішення, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до наданих суду документів, 01.12.2020 року [PERSON] підписана Заява на отримання споживчого кредиту та Паспорт споживчого кредиту за кредитним договором №10200911500. 01.12.2020 року між [PERSON] та ТОВ «Сучасний Факторинг» було укладено Кредитний договір № 10200911500. Відповідно до п. 1.1. Договору, Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Покупцю, а Покупець зобов`язується повернути Кредит та внести Плату за користування Кредитом в розмірі, порядку та на умовах, визначених Договором. 1.2. Кредит надається Покупцю на споживчі цілі. Сума Кредиту складає 12 643,67 грн. Строк користування Кредитом складає 24 календарних місяців. Плата за користування Кредитом складається з: Річних відсотків за користування Кредитом у розмірі 0,01% від суми Кредиту. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 60,89% річних від загальної суми Кредиту; Щомісячної Комісії за управління Кредитом у розмірі 4,5% від суми Кредиту. Розмір щомісячного платежу по погашенню тіла Кредиту та плати за користування Кредитом становить 1 095,84 грн., з моменту укладення Кредитного договору до 01.12.2022 р. включно. Щомісячний платіж повинен сплачуватись до 1 числа кожного місяця. Сукупна вартість Кредиту з урахуванням вартості усіх супутніх послуг, а також сплати процентів за його користування та інших платежів за цим Договором складає 26 299,61 грн. Кредит надається на придбання Товарів/послуг, що зазначаються Клієнтом в Заяві на отримання кредиту. Договір разом із Додатком №1 Графік платежів та основні умови кредитування до Кредитного договору про надання споживчого кредиту №10200911500 від 01.12.2020 р., підписаний відповідачем. Згідно із ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Факт надання грошових коштів підтверджений Видатковою накладною № ЧZPM1-0054 від 01.12.2020 року на суму 11199 грн., Рахунком Фактурою № 3893633 від 01.12.2020 року ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД» на суму 11199 грн., чеком від 01.12.2020 року на суму 11199 грн. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором № 10200911500 від 01.12.2020 року, станом на 12.11.2025 року заборгованість складає 22302,83 грн. з яких: 11024,02 грн. за тілом кредиту, 11278,81 грн. за комісіям/відсотками за кредитом, яка виникла в межах строку кредитування. Суд, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що вимоги позивача з приводу стягнення заборгованості за договором є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Виходячи з презумпції свободи правочину та паритету сторін у визначенні умов договору, суд вважає, що сторони, які уклали договір, прийняли на себе тягар виконання зобов`язань за ним, тому не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову. Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, і у позивача виникло право вимагати її повернення. Суд вважає, що відповідач фактично отримав та використав кредитні кошти, але не повернув їх в повному обсязі, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача фактично отриманої та не повернутої суми кредитних коштів, та відсотків. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження надання правничої допомоги представником позивача суду надано договір № 20/06-СФ про надання правничої допомоги від 20.06.2025 року, укладеного між ТОВ «Сучасний Факторинг» і АБ «Тараса Онищенка», акт № 694 прийому-передачі наданих послуг від 24.11.2025 року на суму 10000 грн., Додаткова угода №6 від 24.11.2025 року до договору про надання правничої допомоги від 20.06.2025 року платіжна інструкція № 1124043 від 24.11.2025 року на суму 1000 грн. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Частиною шостою статті 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду, а саме Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22). Заяв про зменшення витрат на правничу допомогу та будь-яких доказів їх не співмірності від відповідача не надійшло. Суд не вправі самостійно перебирати на себе обов`язок сторони щодо оспорювання понесених іншою стороною витрат на правничу допомогу. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved