Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

24.03.2025 позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Кредит Капітал» заборгованість за кредитним договором №22553-06/2024 від 20.06.2024 року в розмірі 19 025,00 гривень та 2422,40 гривень сплаченого судового збору. Вимоги мотивує тим, що 20.06.2024 року між [PERSON] та ТОВ «Стар Файненс Груп» був укладений договір про надання фінансового кредиту №22553-06/2024, згідно з умовами якого відповідач отримав 5 000,00 гривень, на умовах строковості, зворотності, платності. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. Відповідач, у свою чергу, не виконав умов кредитного договору. Право вимоги за цим договором перейшло до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»від ТОВ «Стар Файненс Груп» (на підставі договору факторингу №24092024 від 24.09.2024). Заборгованість відповідача за договором №22553-06/2024 від 20.06.2024 року становить 19 025,00 грн., з них: 5 000 грн. - тіло кредиту, 7 275 грн. - проценти за користування кредитом, 6 750,00 заборгованість за штрафом. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит -Капітал» вищевказану заборгованість, а також судові витрати по справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2025 року справу прийнято до розгляду та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 103). Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» задоволено частково.Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором №22553-06/2024 від 20.06.2024 в загальному розмірі 12 275 гривень та судовий збір в розмірі 1 562 гривень 94 копійок. (а.с. 131-134). 14.10.2025 року відповідач звернулася до суду із заявою про перегляд вищевказаного заочного рішення, на обґрунтування вказавши, що про судове засідання 10.09.2025 року, в якому було ухвалено заочне рішення, відповідач належним чином не була повідомлена. Повідомляє істотні, на її думку, обставини, що можуть вплинути на кінцеве рішення у справі, зокрема, що відповідач не підписувала 20 червня 2025 року із ТОВ Стар Файненс Груп наявного у справі електронного договору (а.с.137-139). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 листопада 2025 року заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2025 року за позовом «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, скасовано; призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (а.с. 168-169). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 грудня 2025 року відмовлено у клопотанні представника відповідача [PERSON] - адвоката Кромського М.В. про перехід до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Клопотання відповідача [PERSON] про витребування доказів - задоволено (а.с.174-175). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2026 року клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» Калітовської Т.В. від 24.12.2025 року про витребування доказів - залишено без розгляду, оскільки як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.05.2025 року вже було витребувано документи, вказані в клопотанні представника позивача від 20.12.2025 року (а.с.186). Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи здійснювати без участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с. 189). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Статтею 12 та частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Виходячи з положень ч. ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі, якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закон). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 6 статті 11 Закону, передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт)може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (Закон України «Про споживче кредитування»). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 20.06.2024 року між [PERSON] та ТОВ «Стар Файненс Груп» був укладений договір про надання фінансового кредиту №22553-06/2024, за умовами якого (п. 1.1) кредитодавець надає позичальнику фінансовий кредит в розмірі 5000 гривень, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Основні умови кредитування згідно договору про надання фінансового кредиту №22553-06/2024 від 20.06.2024: - мета отримання кредиту - на власні потреби клієнта, не пов`язані з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 1.2); - кредит надається на строк 120 днів, дата надання кредиту 20.06.2024, наданий кредит позичальник зобов`язаний погасити в останній день вказаного строку кредитування. Кінцева дата погашення кредиту 17.10.2024 року (п. 1.2); - денна процентна ставка становить 1,50 % та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2 договору (п. 1.4.1); - кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] хх-хххх-7778 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту (п. 1.6); - у випадку прострочення позичальником сплати платежів відповідно до термінів, встановлених в Графіку платежів, кредитодавець нараховує неустойку у вигляді штрафу в розмірі 100% від суми простроченої заборгованості - на наступний день після терміну сплати, встановленого в Графіку платежів, за відповідний розрахунковий (платіжний) період та до дати погашення заборгованості, з урахування обмежень, встановлених чинним законодавством (п. 5.3). 20.06.2024 року ТОВ «Стар Файненс Груп» надало (перерахувало) [PERSON] грошові кошти в сумі 5 000 гривень, маска картки №4149 - 49xx - xxxx - 7778 (а.с.61). В ході розгляду справи судом, із урахуванням принципу дотримання прав учасників процесу та засад змагальності, було задоволено клопотання представника позивача, та ухвалою суду від 13 травня 2025 року було витребувано з АТ КБ «ПриватБанк» письмові докази, що містять офіційну інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки №4149 - 49xx - xxxx 7778 [PERSON] , а також чи була успішною транзакція № 430443845 здійснена 20.06.2024 року о 12:25:06 на банківську картку № [NUMBER] - 49xx - xxxx - 7778 в сумі 5000 грн. Чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківської карти № [NUMBER] . Чи проводилась верифікація особи власника банківської карти № [NUMBER] - 49xx - xxxx 7778 (а.с.108). На виконання вимоги ухвали суду від 13 травня 2025 року, банком надано відповідь, в якій зазначено, що в ході перевірки було підтверджено, що на ім`я [PERSON] , було емітовано платіжну картку №4149 - 49xx - xxxx - 7778. 20.06.2024 року на платіжну картку №4149 - 49xx - xxxx 7778 було зарахування грошових коштів у сумі 5 000 гривень. Зазначені реквізити банківської карти співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними у договорі. Верифікація особи власника банківської карти №4149 - 49xx - xxxx 7778, що належить [PERSON] проводилась шляхом підписання Анкети - заяви по верифікації клієнта від 14.03.2025 (а.с.80). 24.09.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу №24092024. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору, ТОВ «Стар Файненс Груп» відступило право грошової вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло право вимоги, зокрема, до боржника [PERSON] (акт приймання-передачі реєстру боржників від 24.09.2024 (а.с. 77), платіжна інструкція від 24.09.2024 (а.с.78), витяг з реєстру боржників від 24.09.2024 (а.с. 76). Вказані обставини свідчать про те, що на даний час ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» є кредитором у зобов`язанні по виконанню договору №22553-06/2024 від 20.06.2024 року і саме йому належить право вимоги до відповідача [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не здійснювало нарахувань за договором про надання фінансового кредиту №22553-06/2024 (а.с.54-57). З матеріалів справи вбачається, що відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 23924205 від 19.03.2025 (а.с.79). За розрахунком позивача, заборгованість [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту №22553-06/2024 від 20.06.2024 року становить 19 025,00 грн., з них: 5 000 грн. - тіло кредиту, 7 275 грн. - проценти за користування кредитом, 6 750,00 заборгованість за штрафом (а.с.54-57). Контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності відповідач не подав. За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За встановлених фактичних обставин справи, суд дійшов таких висновків, що матеріалами справи доведено факт укладення 20 червня 2024 року між [PERSON] та ТОВ «Стар Файненс Груп» договору про надання фінансового кредиту №22553-06/2024, згідно з умовами якого відповідач отримала 5 000 гривень, в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Матеріалами справи також підтверджується, що до позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право стягнення з відповідача кредиторської заборгованості. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Зважаючи на те, що позивачем доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 5 000 гривень, які нею не сплачені, що жодним чином не спростовано відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 5 000,00 гривень тіла кредиту. Отже, відповідач не виконала повністю свого обов`язку з повернення кредитних коштів у передбачений чинним законодавством та договорами строк, чим допустив прострочення виконання грошового зобов`язання. Доказів протилежного відповідачем суду не надано. Окрім основного боргу позивач також просить стягнути відсотки в розмірі 7 275 гривень за період з 20 червня 2024 року по 24 вересня 2024 року, що відображено у розрахунку заборгованості за договором №22553-06/2024 від 20.06.2024 року, які нараховані за процентною ставкою 1,50% в день, як передбачено договором (а.с.54-57) Щодо стягнення відсотків за кредитом, суд зазначає наступне. За матеріалами справи вбачається, що позивачем нараховано відсотки за денною процентною ставкою 1,50% в день за користування кредитом за період з 20 червня 2024 року по 24 вересня 2024 року включно, тобто, в межах узгодженого сторонами строку кредитування у сумі 7 275 гривень. Однак, відповідно до ч. 5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Вказана норма була введена в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року №3498-IX та набрала чинності 24 грудня 2023 року. Передбачений п. 17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» перехідний період у 240 днів із дозволеною ставкою: 120 днів 2,5%, 120 днів 1,5%, поширюється лишена на договори, укладені до набрання Законом чинності, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання Законом чинності. Про це зазначено у ч. 2 розділу ІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Отже, укладаючи 20 червня 2024 року договір №22553-06/2024 про надання фінансового кредиту, який за своєю суттю є договором споживчого кредитування, позивач не мав права визначати денну проценту ставку у розмірі 1,50%, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% на день. У зв`язку з цим, суд здійснив перерахунок відсотків з врахуванням відсоткової ставки 1% в день та строком користування коштами 97 днів за період з 20 червня 2024 року по 24 вересня 2024 року (в межах строку кредитування). Отже, розмір відсотків за користування кредитом становить 4 850,00 гривень (5000,00 гривень х 1% х 97 днів). З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача відсотків підлягає до часткового задоволення, а саме: в розмірі 4 850,00 гривень. Що стосується позовних вимог про стягнення неустойки у вигляді штрафу, то суд зазначає, що відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки позивачем нарахована відповідачеві неустойка у вигляді штрафу розміром 6 750 гривень в період дії на території України воєнного стану, відповідач звільняється від обов`язку її сплатити, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору підлягають частковому задоволенню на суму 9 850 гривень, з них 5 000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту, 4 850,00 гривень заборгованість за відсотками. Щодо розподілу судових витрат у справі суд зазначає наступне. Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1 254,17 гривень (9 850 гривень х 2422,40 грн./ 19 025 гривень) пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі ст.ст. 509, 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial