Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє її представниця адвокатка Кос Т.В., звернулася до суду із позовом (а.с. 1-3), до відповідача [PERSON] , в якому просить: - встановити факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , був її батьком; - встановити факт її постійного проживання, разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини. В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що померлий [PERSON] був її батьком, з яким вона постійно проживала на час відкриття спадщини, оскільки останній через стан здоров`я потребував постійного догляду. За життя її батько склав заповіт, яким все своє майно заповів відповідачу [PERSON] , який є її сином та був його внуком. Оскільки відповідач [PERSON] не прийняв спадщину у встановлений законом строк і не бажає цього робити, вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено через помилковість написання у її свідоцтві про народження, а саме - неправильно зазначено відомості про батька - замість « [PERSON] » помилково зазначено « [PERSON] », у зв`язку із чим, вона не може підтвердити факт родинних відносин, а також відмовлено і через те, що вона пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представниця адвокатка Кос Т.В. позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представниця адвокатка Кобилинець Т.В. у судовому засіданні позовні вимоги визнали. Останній додатково зазначив, що він є внуком померлого [PERSON] і не бажає приймати спадщину. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: 18 грудня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. 03 лютого 2026 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 06 лютого 2026 ухвалою суду задоволено клопотання представниці відповідача та постановлено провести судове засідання в режимі відеоконференції. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7), позивачка [PERSON] (змінила прізвище із « [PERSON] » у зв`язку із укладенням шлюбу (а.с. 8), [PERSON] народилась [INFO] . Її батьком записаний [PERSON] . Згідно із копією заповіту від 26.10.2009, посвідченого секретарем виконкому та зареєстрованого в реєстрі за №24 (а.с. 15), [PERSON] , [INFO] , все своє майно заповів [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 11), [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Після смерті [PERSON] спадкова справа не реєструвалась, що підтверджується копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №83779856 (а.с. 31). Згідно із копією акта обстеження від 27.11.2025, складеного депутатом Долинської міської ради Гаргатом С.І., за участю сусідів: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13), позивачка [PERSON] на день смерті свого батька [PERSON] , проживала разом із ним. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що батьком позивачки [PERSON] був померлий [PERSON] , з яким вона проживала до дня його смерті, оскільки він потребував сторонньої допомоги за станом здоров`я. Крім позивачки [PERSON] у померлого дітей не було. Відповідач [PERSON] був внуком померлого. Отже, суд встановив, що померлий [INFO] [PERSON] , [INFO] , був батьком позивачки [PERSON] . Померлий [PERSON] , за життя, зробив заповідальне розпорядження на користь свого внука - відповідача [PERSON] , який є сином позивачки. Останній у встановлений законом строк не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та на таку не претендує. Позивачка [PERSON] постійно проживаючи разом із батьком, в тому числі і на день його смерті, фактично є спадкоємицею першої черги за законом, і звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, отримала відмову через непідтвердження факту її родинних відносин (через неправильне зазначення імені і по батькові) із батьком та через пропущення шестимісячного строку для прийняття спадщини. Таким чином, спір виник з приводу встановлення факту родинних відносин та факту постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. ІV. Оцінка суду: заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, взявши до уваги визнання позову відповідачем, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно із ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути, зокрема, спадкоємці померлої особи, котрі мають право на спадщину, проте, не мають відповідних документів, котрі підтверджують кровний зв`язок із померлим, або у цих документах була допущена помилка, яку не можна виправити позасудовим шляхом. Згідно із роз`ясненнями, викладеними в абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2018 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Для позивачки [PERSON] встановлення факту родинних відносин і встановлення факту постійного проживання, разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати їй право на прийняття спадщини, як спадкоємиці першої черги за законом. Тобто, фактично метою позивачки при зверненні до суду є встановлення факту родинних відносин і її постійного проживання, як спадкоємиці, зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Суд встановив, що позивачка [PERSON] була дочкою [PERSON] та хоча і не була зареєстрованою, однак фактично постійно проживала разом із своїм батьком за однією адресою. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Із роз`яснень, викладених у п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», слідує, що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Як визначено в ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Як встановлено судом, позивачці [PERSON] нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно у зв`язку із непідтвердженням факту родинних відносин і пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Водночас, спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь - якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Згідно із ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. З огляду на положення наведеної норми, відсутність реєстрації місця проживання позивачки за останнім місцем проживання спадкодавця не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені ч. 3 ст. 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. З огляду на викладене, виходячи з інтересів особи щодо захисту її права на спадкування, зважаючи на те, що позивачка немає іншої можливості, окрім як в судовому порядку, встановити факт родинних відносин і факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, оскільки вимоги такого законні, обґрунтовані та підтверджені доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Встановлення даних фактів нададуть позивачці змогу реалізувати своє право на оформлення спадщини після смерті батька [PERSON] у встановленому законом порядку. На підставі викладеного, ст. 15, 29, 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1223, 1258, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст. 2, 13, 76-81, 229, 293, 294, 315, 318 ЦПК України, ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та

Outcome: approved