Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 17 квітня 2025 року звернулись до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , та просить припинити спільну часткову власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; виділити в натурі із майна, що є у спільній частковій власності та визнати право приватної власності за нею на нежитлове приміщення магазину літ. «А», загальною площею 92,21 кв.м., торгівельною площею 75,6 кв.м., надати нову поштову адресу: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивувала тим, що їй на праві приватної спільної часткової власності належить 21/100 частин нежитлового приміщення, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Інші 21/100 частин нежитлового приміщення на праві спільної часткової власності належать [PERSON] , та 58/100 частин нежитлового приміщення на праві спільної часткової власності належать [PERSON] . У фактичному користуванні всіх співвласників перебуває: цегляна будівля магазину літ. «А», загальною площею 4561,0 кв.м. Приміщень, якими вони користуються з співвласниками спільно немає. Тому вважає, що має право на виділ у натурі частки із спільного майна. Зазначила, що з метою здійснення виділення в натурі частки із спільної часткової власності в позасудовому порядку неодноразово зверталася до відповідачів в телефонному режимі, а також відповідачам було запропоновано звернутись для цього до нотаріуса. Для оформлення документів належним чином і посвідчення відповідної угоди нотаріально, позивач підготував висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна. Не зважаючи на підготовлені документи, та наявність технічної можливості, відповідачі, нічого не пояснюючи і без поважних на то причин відмовляються відвідати нотаріальну контору і посвідчити відповідний договір виділення в натурі часток із спільної часткової власності. За таких обставин позивач з об`єктивних причин позбавлений можливості захистити своє право власності на майно у встановленому досудовому порядку. Позивач у судове засідання не з`явився. Надав заяву, згідно якої на задоволенні позову наполягав та просив розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про судове засідання була повідомлена належним чином, про що свідчить підпис у рекомендованому повідомлені про вручення поштового відправлення, про причини неявки суду не повідомила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про судове засідання була повідомлена належним, проте судові виклики на судові засідання повернулись із зазначенням «Адресат відсутній за вказаною адресою». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, виклик відповідача було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Подільського міськрайонного суду Одеської області, що є належним повідомленням про дату, час та місце проведення судового засідання. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення цього позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 21/100 частин нежитлового приміщення магазину розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу частини нежилого приміщення серії ВВВ № 061412 від 24.01.2004 посвідченого приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу Одеської області Сівун Ф.Й. Інші 21/100 частин нежитлового приміщення на праві спільної часткової власності належать [PERSON] на підставі договору дарування виданого приватним нотаріусом Подільського районного нотаріального округу Одеської області Пантілєєвою І.П. від 14.10.2024, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 432398896 від 23.06.2025. Інші 58/100 частин нежитлового приміщення на праві спільної часткової власності належать [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу серії ВВА № 382790 від 18.12.2003 посвідченого приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу Одеської області Сівун Ф.Й., що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 432398896 від 23.06.2025. У відповідності до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна № 240 від 09.07.2025, враховуючи технічну можливість і фактичне користування нежитловим приміщенням магазину, [PERSON] запропоновано виділити в натурі із спільної часткової власності: нежитлове приміщення магазину літ. «А», загальною площею 92,2 кв.м., торгівельною площею 75,6 кв.м., надати нову поштову адресу: [ADDRESS] . Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Позивачем ставиться питання про виділ їй 21/100 частини нежитлового приміщення магазину по [ADDRESS] в окреме нежитлове приміщення, припинивши його право часткової власності, визнати за нею право власності на окреме нежитлове приміщення Згідно ст. 317 ЦК України, зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. В силу ст. 356 ЦК України, учасники спільної часткової власності мають право на частку у праві власності на майно, а не на конкретно визначену частку в майні. Згідно з нормою ст. 357 ЦК частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до ст. 358 ЦК право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. У разі недосягнення згоди між співвласниками у праві спільної часткової власності про порядок володіння і користування спільним майном співвласник має право звернутися до суду з позовом про надання йому у володіння і користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, а якщо це неможливо вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 364 ЦК кожен із співвласників має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі недосягнення згоди про спосіб і умови виділу в натурі частки із спільного майна учасник спільної часткової власності вправі звернутися з відповідним позовом до суду. Виходячи з аналізу даних норм, суд дійшов висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). Таким чином, встановивши, що позивач бажає виділу у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності та врахувавши наявність технічної можливості такого виділу, є підстави для висновку про можливість виділення позивачу частини відповідної нежитлової будівлі, суд, вважає можливим та необхідним здійснити виділ майна позивача в натурі саме відповідно до варіанту технічного виділу. При цьому, суд враховує, що такий поділ не потребує здійснень переобладнань, будівельних робіт та відповідає фактичному порядку користування сторонами зазначеним приміщенням.

Outcome: approved