Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 25.05.2022 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фрінет» було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № ЕР-209161328, яким забезпечений транспорт «MERCEDES-BENZ CITAN», д.р.н. [NUMBER] . 08 жовтня 2022 року о 20 год. 05 хв. в м. Бобровиця по вул. Незалежності. 46, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія автомобіля «MERCEDES-BENZ CІTAN», д.р.н. [NUMBER] [PERSON] , який під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль «КІА CEE'D», д.р.н. [NUMBER] , що стояв з водієм [PERSON] , внаслідок чого автомобіль останнього отримав механічні пошкодження. Крім того, [PERSON] 08.10.2022 року о 20 год. 05 хв. в м. Бобровиця Чернігівської області по вул. Незалежності, 46 керував автомобілем «MERCEDES-BEІNZ CITAN». д.р.н. [NUMBER] з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора та в закладі охорони здоров`я відмовився. Своїми діями [PERSON] , порушив п.п. 10.9 та 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, за що передбачена відповідальність за ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до постанов Бобровицького районного суду Чернігівської області у справі № 729/928/22 від 27 грудня 2022 року та № 729/775/22 від 15 листопада 2022 року винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП визнано [PERSON] , який керував автомобілем «MERCEDES-BENZ CІTAN», д.р.н. [NUMBER] . Згідно з умовами Полісу ОСЦПВ № ЕР-209161328, па підставі страховою акту № G-21070-1, заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «КІА CEE'D», д.р.н. [NUMBER] , складає 21807,58 гривень. У зв`язку з цим, ТДВ «СК «ГАРДІАН» відповідно до умов договору відшкодувало власнику транспортного засобу «КІА CEE'D», д.р.н. [NUMBER] , витрати на ремонт автомобіля у розмірі 21807,58 грн. Представник позивача зазначає, що так як, відповідач керував транспортним засобом перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, то ТДВ «СК «ГАРДІАН» у відповідності до вимог ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має право зворотної вимоги (регресу) до [PERSON] на суму 21807,58 гривень. Позивач звертався до відповідача з вимогою про досудове врегулювання спору, про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, проте з боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків. На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» шкоду, заподіяну внаслідок ДТП у розмірі 21807,58 гривень, а також понесений судовий збір у розмірі 3028 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 2000 гривень. Ухвалою про відкриття провадження від 30.12.2025 позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, надавши письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, проте надав заяву у якій позов визнав та просив розглянути справу без його участі. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд доходить такого висновку. Судом встановлено, що 08 жовтня 2022 року о 20 год. 05 хв. в м. Бобровиця по вул. Незалежності. 46, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія автомобіля «MERCEDES-BENZ CІTAN», д.р.н. [NUMBER] , [PERSON] , який під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль «КІА CEE'D», д.р.н. [NUMBER] , що стояв з водієм [PERSON] , внаслідок чого автомобіль останнього отримав механічні пошкодження. Крім того, [PERSON] 08.10.2022 року о 20 год. 05 хв. в м. Бобровиця Чернігівської області по вул. Незалежності, 46 керував автомобілем «MERCEDES-BEІNZ CITAN», д.р.н. [NUMBER] , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора та в закладі охорони здоров`я відмовився. Відповідно до постанов Бобровицького районного суду Чернігівської області № 729/775/22 від 15 листопада 2022 року та № 729/928/22 від 27 грудня 2022 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 130 ч.1 та ст.124 КУпАП (а.с.11-13). У судовому засіданні встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ CITAN», державний реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована в ТДВ «СК «ГАРДІАН» відповідно до полісу № 209161328, який був чинним на момент ДТП - 08.10.2022 року. Страхувальником забезпеченого транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ CITAN», державний реєстраційний номер [NUMBER] є ТОВ «Фрінет» (а.с.17,29). 08.10.2022 року потерпілий [PERSON] звернувся до ТОВ «СК «ГАРДІАН» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою на виплату страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, при цьому в повідомленні він зазначив, що транспортний засіб належить ТОВ «Фрінет», а за кермом транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ CITAN», державний реєстраційний номер [NUMBER] , був водій [PERSON] (а.с.14,15). 13.12.2022 року було затверджено Страховий акт № G -21070-1, відповідно до якого було визначено виплату [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 21807,58 грн. (а.с.17). Згідно платіжної інструкції №169521 від 13.12.2022 року, ТОВ «СК «ГАРДІАН» перерахувало [PERSON] кошти згідно страхового акту № G-21070-1 за пошкодження транспортного засобу «КІА CEE'D», д.р.н. [NUMBER] у розмірі 21807,58 гривень (а.с.18). Окрім цього, в матеріалах наявний звіт №43-D/11/67 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, дата складання 21.10.2022 року, при цьому вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «КІА CEE'D», д.р.н. [NUMBER] станом на 08.10.2022 року з урахуванням зносу без ПДВ становить 21807,58 грн. (а.с.19-28). 17.05.2024 року ТзДВ "Страхова компанія "Гардіан" звернулося до [PERSON] з вимогою про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якому просило виконати регресну вимогу та сплатити суму страхового відшкодування у розмірі 21807,58 грн. (а.с.30), але вимога, за твердженням позивача, залишилася поза увагою відповідача. Відповідно до ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, завдання майнової (матеріальної) іншій особі. Частиною першою статті 15 ЦК України, передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання Статтею 13 ЦПК України, визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду,оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Така ж позиція викладена у ст. 27 Закону України "Про страхування". Згідно з підпунктом "а" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Отже, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених страховиком на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 233/6517/16-ц від 03.10.2019 зазначено, що відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом, і має похідний характер, оскільки підставою його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобов`язання. Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов`язання перед потерпілим; регрес застосовується після припинення зобов`язання з відшкодування шкоди. Це положення законодавства передбачає перехід права вимоги регресу від однієї особи до іншої при виникненні деліктного (позадоговірного) зобов`язання, а саме із заподіяння шкоди. Регрес регулюється загальними нормами цивільного права. Підставою регресного позову є відповідальність заподіювача шкоди за завдану шкоду та факт виплати позивачем, що пред`явив регресну вимогу, певної грошової суми в рахунок відшкодування завданої шкоди. Відповідно достатті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Згідно з статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, судом було встановлено та, що підтверджено наданими позивачем доказами, страховик ТДВ "Страхова компанія "Гардіан" здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу. Відповідачем відшкодування сплаченої позивачем суми страхового відшкодування не відбулося. У спростування зазначених представником позивача доводів, відповідачем будь-яких доказів не надано. На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, тому з [PERSON] на користь ТДВ "Страхова компанія "Гардіан" підлягає стягненню страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 21807,58 гривень. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 07.11.2023 між ТДВ «СК «Гардіан» та адвокатом Капля А.С. було укладено Договір про надання правової допомоги, предметом якого сторони визначили, що адвокат Капля А.С. бере на себе зобов`язання за відповідну плату надавати Клієнту правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених Договором щодо взаємовідносин, які склалися між ТДВ «СК «Гардіан» та адвокатом Капля А.С, зокрема, але не виключно, щодо представництва інтересів на стадії досудового, судового та виконавчого провадження в судах всіх інстанцій та територіальних відділах державної виконавчої служби (а.с.7-8). Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 2000 гривень, які підтверджуються Договором про надання правової допомоги від 07.11.2023, Актом №31 про надані послуги від 08.12.2025 до Договору про надання правової допомоги від 07.11.2023 (а.с.9), платіжною інструкцією №252560 від 09.12.2025 (а.с.10). З огляду на умови Договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, суд дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 гривень є реальними та підтверджені відповідними доказами, а тому відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню понесений позивачем судовий збір у розмірі 3028 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved