Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» звернулося до Іршавського районного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 4129034 від 10.11.2023 в розмірі 24480,00 грн. 10.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4129034. Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 3000,00 гривень, строк кредиту 360 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2 % від суми кредиту за кожен день користування. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало [PERSON] кредит в зазначеній сумі, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , емітовану Банком АТ «А - Банк». 26.07.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські Фінансові Операції» було укладено Договір факторингу №26/07/2024 за яким ТОВ «Лінеура Україна» відступило право вимоги за кредитним договором №4129034 від 10.11.2023 на користь ТзОВ «Українські Фінансові Операції». Відповідач зобов`язання за договором не виконав, в результаті чого в нього виникла заборгованість у сумі 24480,00 грн, яка складається з 3000,00 грн. - заборгованості з тіла кредиту; 15480,00 грн нарахованих проценти первісним кредитором; 6000,00 грн відсотків нарахованих ТОВ «Українські Фінансові Операції». На підставі наведеного, просить суд стягнути з [PERSON] на користь товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» заборгованість за Кредитним договором № 4129034 від 10.11.2023 року в розмірі 24480,00 грн. та понесені судові витрати. 27.01.2026 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та враховуючи малозначність даного спору, постановлено проводити розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засіданні не з`явився. Поштова кореспонденція судом направлялася на адресу реєстрації місця проживання відповідача, встановленої в порядку передбаченому ч.ч. 6, 7 ст. 187 ЦПК України, однак поштовий конверт повернувся до суду з відміткою причини невручення, «адресат відсутній за вказаною адресою», а отже в силу приписів п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України, така поштова кореспонденція вважається врученою належним чином. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, враховуючи відсутність відзиву відповідача, беручи до уваги, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи та, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксацію процесу звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. 10.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4129034, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу [PERSON] грошові кошти у сумі 3000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором. Згідно п.1.1. Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4129034, укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Вебсайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому Клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Вебсайту/ІТС Товариства. Згідно п.1.3. Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4129034, строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що Клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначені умовами кредитного договору, що підтверджується копіює довідки iPay.ua, згідно якої 10.11.2023 на рахунок № [NUMBER] було перераховано грошові кошти у сумі 3000,00 грн (а.с.48, зворотній бік). 10.11.2023 року відповідачем по справі [PERSON] також підписано Паспорт споживчого кредиту (а.с.29-32).. 10.11.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські Фінансові Операції» було укладено Договір факторингу №4129034, відповідно до якого до ТОВ «Українські Фінансові Операції» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №4129034 від 10.11.2023 року (а.с.99-108, 71-72). ТОВ «Українські Фінансові Операції» 29.07.2024 року направило на мобільний номер телефону [PERSON] повідомлення про відступлення права вимоги за кредитними договорами (а.с.54). Згідно вищевказаного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Українські Фінансові Операції» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Лінеура Україна», включно і до [PERSON] за кредитним договором №4129034 від 10.11.2023. Відповідач [PERSON] зобов`язання за договором не виконав, в результаті чого в нього виникла заборгованість у сумі 24480,00 грн., яка складається з: 3000,00 грн. - заборгованості з тіла кредиту; 15480,00 грн нарахованих проценти первісним кредитором; 6000,00 грн відсотків нарахованих ТОВ «Українські Фінансові Операції», що підтверджено розрахунком заборгованості (а.с.43-48,73-74). Загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем становить 24480,00 грн., з яких: 3000,00 грн. - заборгованості з тіла кредиту; 15480,00 грн нарахованих проценти первісним кредитором; 6000,00 грн відсотків нарахованих ТОВ «Українські Фінансові Операції», що підтверджено розрахунком заборгованості (а.с.43-48,73-74). З огляду на те, що відповідачем не надано іншого розрахунку заборгованості чи відомості про відсутність такої, суд приймає вказаний розрахунок позивача, як належний та допустимий доказ. За змістом положень ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями ст. 611 ЦК Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, ст.625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В порушення умов кредитного договору свої зобов`язання [PERSON] за кредитним договором №4129034 від 10.11.2023 року своєчасно не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 24480,00 грн, яка складається із 3000,00 грн. - заборгованості з тіла кредиту; 15480,00 грн нарахованих проценти первісним кредитором; 6000,00 грн відсотків нарахованих ТОВ «Українські Фінансові Операції», яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Стосовно заявленої представником позивача вимоги про відшкодування витрат понесених на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 10000,00 грн суд виходить з такого. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такої правової позиції щодо застосування норм права дотримується Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року по справі № 552/2145/16-ц. Надані стороною позивача документи є належними та достатніми доказами на підтвердження витрат, які позивач поніс на оплату професійної правничої допомоги у цій справі. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Визначаючи розмір суми наданої правничої допомоги, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, зважаючи на категорію справи, а також враховуючи виконання роботи адвокатом у відповідності до детального опису робіт (наданих послуг), суд доходить висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн, який буде достатнім, співмірним і справедливим, з огляду на категорію та складність справи. Суд також вважає, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача [PERSON] в користь ТОВ «Українські Фінансові Операції» 2 422,40 гривень судового збору, що був сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved