Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі по тексту ТОВ «Споживчий центр») подав до суду позов до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивує тим, що 06.03.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферту) №06.03.2025-100001304. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 6 000 грн, строком на 189 днів, тобто до 10.09.2025 за процентною ставкою 1% на день. Відповідно до договору від 06.03.2025 та квитанції про перерахунок коштів кредитором надано позичальнику кредит у розмірі 6 000 грн строком на 189 днів, відповідачка 06.03.2025 отримала кредитні кошти у розмірі 6 000 грн. Відповідачка свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на момент пред`явлення позову утворилась заборгованість у розмірі 11 730 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6 000 грн, заборгованості по процентам в розмірі 4 220 грн та заборгованості по неустойці за кожний день невиконання/неналежного виконання зобов`язання в розмірі 1 510 грн. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 27.11.2025, справу передано за підсудністю Миколаївському районному суду Львівської області. Протоколом автоматизованого розподілу між суддями від 19.12.2025 справу передано на розгляд судді Друзюк М.М. Ухвалою суду від 19.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання у справі. Відповідачу надано строк для подання відзиву та заперечень. У позовній заяві представник позивача просив розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Ухвалою суду від 21.01.2026 розгляд справи відкладено. На адресу суду 18.02.2026 надійшла заява від відповідачки, в який зазначила, що виплатила всю суму по тілу кредиту, а суму заборгованості по відсоткам просить анулювати у зв`язку з важкими сімейними обставинами. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 06.03.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферту) №06.03.2025-100001304. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 6 000 грн, строком на 189 днів, тобто до 10.09.2025 за стандартною процентною ставкою 1% на день. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію (п. 3.1 Пропозиції). Кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах визначених у заявці (п.3.3 Пропозиції). Процентна ставка фіксована незмінна у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка- загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом у розмірі 0,87% протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту (п.12 заявки ). Відповідно до листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» (далі ТОВ «Універсальні платіжні рішення») №1-1911 від 19.11.2025, між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «Споживчий центр» укладено договір на переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024. Відповідно до зазначеного договору, було успішно перераховано кошти на платіжку карту клієнта: 06.03.2025 на суму 6 000 грн, номер картки 4790729929111300, номер транзакції в системі iPay.ua 671984397, призначення платежу: видача за договором кредиту №06.03.2025-100001304 від 06.03.2025. Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №06.03.2025-100001304 від 06.03.2025, за період з 06.03.2025 по 10.09.2025 заборгованість [PERSON] становить розмірі 11 730 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6 000 грн, заборгованості по процентам в розмірі 4 220 грн, заборгованості по неустойці в розмірі 1 510 грн. Норми права, які застосував суд У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, у відповідачки виник обов`язок повернути позивачу грошові кошти отримані за кредитним договором у розмірі та на умовах встановлених договором. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти. Відповідно до ч.1,3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову. Судом встановлено сторонами не спростовано, що 06.03.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферту) №06.03.2025-100001304. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 6 000 грн, строком на 189 днів, тобто до 10.09.2025 за стандартною процентною ставкою 1% на день. Надаючи оцінку аргументам сторін, суд зауважує, що відповідачка, підписавши договори про надання кредиту шляхом ведення одноразового ідентифікатора відповідно до положень Закону України "Про електронну комерцію" погодився з умовами договору. Однак належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала. Надаючи оцінку сумі заборгованості щодо тіла кредиту та відсотків, наведеній позивачем у розрахунку, суд не знаходить обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування. Аналізом кредитного договору та довідкою-розрахунком про стан заборгованості за ним встановлено, що сума заборгованості розрахована відповідно до узгоджених між сторонами умов кредитного договору, зокрема пунктів 6, 7, 12 заявки кредитного договору, у межах строку кредитування, а саме 189 днів від дати укладення кредиту. Розмір заборгованості за згаданим кредитним договором відповідачкою належними та допустимими доказами не спростовано, своїх розрахунків, відмінних від наявних у матеріалах справи, не наведено. Однак, суд звертає увагу на те, що в загальну суму заборгованості включено неустойку у розмірі 1 510 грн. У пункті 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та здійснено розрахунок неустойки у розмірі 1 510 грн за період з 06.03.2025 по 10.09.2025 (під час дії в Україні воєнного стану), а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Стосовно доводів відповідачки про сплату тіла кредиту, суд зазначає, що такі не підтверджені жодними доказами. Враховуючи наявні докази у матеріалах справи у своїй сукупності та зважаючи на те, що майнове право позивача порушене відповідачем, а відтак підлягає захисту, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнувши з відповідачки [PERSON] на користь позивача ТОВ «Споживчий центр» заборгованість у сумі 10 220 грн, з яких 6 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 4 220 грн заборгованість за відсотками. Розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial