Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, з 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що Макарівський районний суду Київської області рішенням від 02 вересня 2024 року стягнув з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 травня 2024 року до досягнення дитиною повноліття. Донці було встановлено інвалідність до 25 жовтня 2024 року. Оскільки, на день звернення з позовною заявою до суду [PERSON] не є дитиною з інвалідністю, тому наразі відсутня потреба дитини у додатковому лікуванні та харчуванні, яка була врахована при винесенні рішення про стягнення з позивача аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів). Крім того, позивач стверджує, що у нього погіршився стан здоров`я на фоні раніше встановленого діагнозу ІХС: гострий Q-інфаркт міокарду задньо-діафрагмальної стінки лівого шлуночка; інтактні корональні судини; гіпертонічна хвороба ІІІ стадія, І ступінь, ризик дуже високий; СН І зі збереженою ФВ лівого шлуночка (63%), NYHA I. Тому має потребу у додаткових витратах на своє лікування та відповідне харчування і госпіталізацію. Також значно погіршився стан здоров`я його матері позивача [PERSON] , яка не працює та перебуває на утриманні позивача, тож він несе додаткові витрати на лікування та харчування матері. Також, позивач самостійно сплачує кредит у розмірі 104 058,27 грн, який брав під час перебування з відповідачем у зареєстрованому шлюбі та витратив на потреби й в інтересах сім`ї. Однак, після розірвання шлюбу кредитні зобов`язання виконує сам. Позивач звертає увагу суду, що окрім цього він несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг за місцем проживання, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни. У зв`язку з цим, позивач не може сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини його доходів та вважає такий розмір аліментів несправедливим по відношенню до себе та членів сім`ї, які перебувають на його утриманні. Суд ухвалою від 11 липня 2025 року прийняв позов [PERSON] до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Від представника відповідача, адвоката Прокопенка М.С. 04 листопада 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив, у якому заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що дійсно строк дії висновку, відповідно до якого [PERSON] було встановлено інвалідність сплив, проте потреби дитини залишилися незмінними, за рекомендаціями лікарів відповідач возить дитину до лікарів та виконує їхні призначення, що свідчить про те, що позивач як батько взагалі не цікавиться здоров`ям своєї дитини та жодного разу не запропоновував свою допомогу. Діагнози хвороб на які посилається позивач були встановлені йому ще у 2023-2024 році, тобто ще до розлучення. Будь-яких доказів щодо погіршення стану здоров`я та пов`язаних з цим додаткових витрат, позивач до позовної заяви не додав. Щодо тверджень позивача про погіршення стану здоров`я його матері та перебування на його утриманні через неможливість працювати, представник відповідача зауважив, що [PERSON] (мати позивач) перебуває у цивільному шлюбі з [PERSON] та має неофіційну роботу займається ремонтом будинків, зокрема малярними роботами. Водночас, крім позивача, [PERSON] має ще одного сина [PERSON] , 2005 року народження, на якого відповідно до Сімейного кодексу України також покладається обов`язок утримати батьків (у разі необхідності). Посилання позивача щодо кредитних зобов`язань, які, за твердженнями [PERSON] , були витрачені в інтересах сім`ї, не відповідають дійсності. Насправді кредитні кошті у розмірі 104 058,27 грн, позивач програв у азартні ігри в онлайн-казино. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов такого висновку. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Згідно із частиною першою статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Ураховуючи зміст статей 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Крім того, підставою для перегляду раніше визначеного розміру аліментів є також погіршення або поліпшення стану здоров`я учасників аліментних відносин. Частина перша статті 192 Сімейного кодексу України містить перелік обставин, за яких суд може ухвалити рішення, зокрема, про зменшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті отримувача або платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан. Статтею 192 Сімейного кодексу України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті 192 Сімейного кодексу України визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22). Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд встановив, що зі змісту повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 травня 2024 року, актовий запис № 1 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Макарівський районний суд Київської області рішенням від 02 вересня 2024 року стягнув з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі однієї третини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з 20 травня 2024 року до досягнення дитиною повноліття. Макарівський районний суд Київської області рішенням від 17 січня 2025 року шлюб між сторонами розірвав. До матеріалів справи позивач долучив виписку із медичної карти стаціонарного хворого 172005 171650/10755, з якої вбачається, що [PERSON] у період з 18 грудня 2023 року до 25 грудня 2023 року перебував на стаціонарному лікуванні КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня» з діагнозом ІХС: гострий Q-інфаркт міокарду задньо-діафрагмальної стінки лівого шлуночка; інтактні корональні судини; гіпертонічна хвороба ІІІ стадія, 1 ступінь, ризик дуже високий; СН І зі збереженою ФВ лівого шлуночка (63%), NYHA I. Відповідно до консультативного заключення кардіолога від 04 липня 2024 року позивачу встановлено діагноз: стенокардія напруги І-ІІ ФК. Постінфарктний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст, 2 ст, ризик 4. СН І ст із збереженою ФВ 65%. [PERSON] є матір`ю позивача (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 15 січня 1993 року, актовий запис № 1). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 2025/008073606 від 18 червня 2025 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Зі змісту консультативного висновку спеціаліста від 16 травня 2025 року, встановлено, що [PERSON] встановлено діагноз: цукровий діабет ІІ тип, тяжка форма (інсулінопортебуючий) в ст. мед субкомпенсації. На підтвердження наявності кредитної заборгованості позивач надав суду копію Заяви-Договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014RO-82-177654381 від 06 грудня 2022 року укладений між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] , за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 100 000 грн, з фіксованою процентною ставкою 41,9% річних, строком на 48 місяців (дата повернення 06 грудня 2026 року). Відповідно посвідченням серії [NUMBER] , виданого 13 листопада 2019 року УСЗН Макарівської РДА, [PERSON] , [INFO] є дитиною з інвалідністю, законним представником якої є відповідач, [PERSON] . Згідно з Медичним висновком на дитину-інваліда віком до 18 років від 25 жовтня 2019 року № 26 КНП «Макарівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Макарівської селищної ради, [PERSON] , [INFO] , має діагноз: гострий гломерулонедорит з нефромічним синдромом. Висновок дійсний до 25 жовтня 2024 року. Позивач стверджує, що його стан здоров`я погіршився, посилаючись на медичні довідки, долучені ним до матеріалів справи, однак вони датовані до ухвалення рішення Макарівського районного суду Київської області від 02 вересня 2024 року про стягнення з нього аліментів на утримання доньки. Теж саме стосується й тверджень позивача щодо наявності заборгованості за кредитом, який утворився ще у 2022 році. Будь-яких доказів, що кредитні кошти були витрачені в інтересах сім`ї, матеріали справи не містять. Також, позивач не надав належних доказів на підтвердження того, що мати позивача є непрацездатною та знаходиться на його утриманні. Посилання позивача щодо наявності у нього витрат на придбання сезонного одягу, засобів гігієни, комунальні платежі тощо, не є обставинами, які вказують на зміни у матеріальному стані позивача у розумінні частини першої статті 192 Сімейного кодексу України. Отже, позивач не надав належних та достатніх доказів на підтвердження погіршення його матеріального або зміни сімейного стану, а також відсутності потреби у додатковому лікування та харчуванні дитини з часу постановлення рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання доньки. За таких обставин, суд дійшов висновку щодо відсутності зміни обставин, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed