Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

[PERSON] (далі позивач або [PERSON] ) звернувся в суд з позовом до [PERSON] (далі відповідач або [PERSON] ) в якому упросить визнати житловий будинок з господарськими спорудами та побутовими будівлями, який розташований на [ADDRESS] об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя позивача та відповідача та поділити його в рівних частинах визнавши за [PERSON] право приватної власності на частки ідеальної долі житлового будинку з відповідною частиною господарських споруд, а також визнати за позивачем право власності на 1/2 ідеальної частки земельної ділянки за кадастровим номером 0722189500:01:002:0540 яка розташована на [ADDRESS] , цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідач перебували у шлюбі з 05.05.2006 по 01.11.2022. У шлюбі в позивача та відповідача народилося троє дітей: [PERSON] 2006 року народження, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Під час перебування у шлюбі 02.12.2016 відповідачкою було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , житловою площею 26,6 м.кв., а загальною площею 43,3 м.кв. з господарськими будівлями та спорудами. Рішенням Уховецької сільської ради від 14.12.2016 відповідачці передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га, яка знаходиться під зазначеним вище будинком, який придбало подружжя. Право власності на земельну ділянку відповідч зареєстрував 31.01.2017. Згоди про добровільний поділ майна подружжя сторони у справі досягти не змогли. Позивач звертає увагу на нероздільність житлового будинку та земельної ділянки на якій він знаходиться, що є підставою для визнання за нею також на 1/2 цієї ділянки. Свої вимоги мотивує положеннями статей 331, 335, 368 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст.ст. 57, 60, 69, 70, 71, Сімейного кодексу України (далі СК України) та практикою Верховного Суду. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Ухвалою від 30.10.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначив 01.12.2025. 01.12.2025 у підготовчому засіданні відповідач заявив клопотання про відкладення підготовчого засідання для реалізації права на правову допомогу. Суд задовольнив клопотання відповідача, розгляд справи відклав на 13.01.2026. 13.01.2026 прибув позивач, відповідач не з`явився. Суд ухвалою від 13.01.2026 закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті на 12.02.2026. 12.02.2026 у судове засідання прибув позивач та відповідача. Позивач підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позові. Додатково повідомив, що спільне використання з відповідачкою житлового будинку, що є предметом спору, є неможливе, оскільки між сторонами існують неприязні відносини. Зазначив, що пропонував відповідачу добровільно поділити майно, однак вона відмовилась. Додатково зазначив, що земельна ділянка, яка є предметом спору, була надана відповідачу сільською радою в поряду приватизації, оскільки був придбаний спірний житловий будинок, який на ній знаходиться. Також позивач зазначив, що у нього є у власності квартира у м. Ковелі ,яку йому подарувала його мама. Відповідачка позов не визнала, зазначила, що у неї відсутнє у власності будь-яке житло, зазначений будинок є єдиним, житлом, який перебуває у її власності. Повідомила, що спірний будинок був придбаний за кошти її батька. У спірному будинку вона проживала до 2022 року переважно влітку. Зараз проживає у квартирі в м. Ковелі яка належить ї мамі зі своїм неповнолітнім сином. Земельну ділянку, що під будинком відповідачка набула у власність за рішенням сільської ради, всіма питаннями її приватизації займався чоловік. Верховний Суд у своїх постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19) та від 8 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) наголосив, що якщо учасники судового процесу, зокрема сторони чи їхні представники, не з`явилися на судове засідання, але суд дійде висновку, що наявних матеріалів достатньо для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, розгляд справи може бути завершено без її відкладення. Основним критерієм для відкладення справи є не відсутність сторони або її представника, а неможливість вирішення спору в межах відповідного судового засідання. У цій справі суд вважає, що наявних матеріалів достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення, тому вирішення спору по суті може відбутися без відкладення розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, обґрунтування та пояснення сторін, суд встановив такі обставини. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01.11.2022 у справі №159/2316/25 розірвано шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , який був укладений05.05.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції у Волинській області. У матеріалах справи відсутні докази оскарження зазначеного вище рішення суду. Копією договору-купівлі продажу від 02.12.2016 підтверджується придбання [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] . Площа будинку 43,3 кв.м., біля будинку розташовані такі надвірні споруди: Б-1 літня кухня, В-1 хлів, Г-1 погріб з шийкою, Д-вбиральня, 1-огорожа, К-колодязь. Житловий будинок знаходиться на земельній ділянці 0722189500:01:002:0540. Вартість будинку відповідно до експертної оцінки становить 29691,00 грн. У п. 5.4 договору зазначено, що придбання житлового будинку відбувається у спільну сумісну власність подружжя позивача та відповідача. Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.12.2016 підтверджується здійснення 02.12.2016 державної реєстрації права власності на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] .

Outcome: partial