Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 6 серпня 2021 року у розмірі 361792,99 гривень, що складається з: 299990,79 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 61802,2 гривень - заборгованість за простроченими відсотками, а також стягнення судового збору у розмірі 4341,52 гривень. Позов мотивує тим, що 6 серпня 2021 року між сторонами було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг і ознайомлення з умовами кредитування та підписання паспорту кредиту, відповідно до якого отримав відновлювальну кредитну лінію в кінцевому розмірі до 300000 гривень, кредитну картку номер [NUMBER] , строк дії 08/24, тип MasterCard Platinum. Згодом відповідач додатково отримав кредитну картку номер [NUMBER] , строк дії 06/25, тип Visa Platinum і кредитну картку номер [NUMBER] , строк дії 10/31, тип картка Digital Platinum Visa. Відповідач користувався кредитним лімітом, що стверджується випискою по рахунку. Строк дії кредитування 12 місяців з пролонгацією, зі сплатою 36% річних. Розмір мінімального обов`язкового платежу 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 гривень щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 гривень щомісячно у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення. Проценти у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України сторонами в становлено в розмірі 60%. Згідно з п. 2.1.1.3.5 договору сторони узгодили, що в разі порушення відповідачем зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язаний повернути банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за договором в повному обсязі. Тобто сторони згідно з ст. 212 ЦК України передбачили відкладальну обставину внаслідок виникнення якої, терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань відповідача з погашення кредиту. Враховуючи, що строк повернення кредиту закінчився на 180-й день прострочення, то відповідно до п.1.5 та п. 2.1.1.2.12 договору починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань відповідача з погашення кредиту сторони погодили нарахування процентів від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують право вимоги до відповідача та розмір заборгованості останнього. Як на підставу задоволення вимог вказує на положення ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч. 1 ст. 598, 599, 610, ч. 2 ст. 615, 629, 1050, 1054 ЦК України. Матеріали позову надійшли до Личаківського районного суду м. Львова через систему «Електронний суд» 22 травня 2025 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких було визначено суддю Стрепка Н.Л. У відповідності до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України у звязку з неможливістю з технічних причин отримано витяг щодо відповідача в порядку ч. 8 ст. 187 ЦПК України з Єдиного державного демографічного реєстру, 23 травня 2025 року судом було скеровано запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи. З отриманої судом 17 червня 2025 року відповіді на вказаний вище запит щодо зареєстрованого місце проживання відповідача [PERSON] вбачалось, що останній був зареєстрований за адресою, вказаною в позовній заяві: [ADDRESS] , однак був знятий з реєстрації за такою 15 червня 2021 року у м. Дніпро. 17 червня 2025 року судом було отримано витяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо відповідача [PERSON] , з якого вбачалося, що останній надалі зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . У звязку з наявністю суперечливої інформації про зареєстроване місце проживання відповідача 17 червня 2025 року судом було скеровано запит до Головного управління ДМС у Дніпропетровській області для надання інформації щодо можливої реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] у м. Дніпро. 19 червня 2025 року на електронну адресу суду надійшла відповідь Головного управління ДМС у Дніпропетровській області в якій повідомлено, що за наявними обліками управління місце проживання [PERSON] не значиться, разом з цим для отримання інформації щодо місця проживання особи рекомендовано звернутися до органу реєстрації (відповідного виконавчого органу міської ради). Відтак 19 червня 2025 року судом додатково скеровано аналогічний запит також до Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради. 14 липня 2025 року на адресу суду надійшла відповідь на вказаний вище запит, згідно з якою в реєстрі територіальної громади відомості про реєстрацію місця проживання [PERSON] на території м. Дніпра відсутні. Ухвалою суду від 15 липня 2025 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розпочато в такій підготовче провадження та призначено підготовче засідання на 8 жовтня 2025 року. 10 листопада 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача Гулкевич Н.І., яка діяла на підставі ордера серії ВО №1118824 від 6 жовтня 2025 року, в судове засідання не з`явилася, подала 6 жовтня 2025 року на адресу суду клопотання, відповідно до якого позов підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить проводи у відсутності представника позивача та у випадку неявки відповідача в судове засідання відносно ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судові засідання 18 грудня 2025 року та 20 лютого 2026 року не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце їх проведення, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позов або клопотання про відкладення розгляду справи не подав. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін у справі та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У ч. 2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частинами 1-3 ст. 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За правилами ст.ст. 1050,1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України, в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Судовим розглядом встановлено, що 6 серпня 2021 року між сторонами було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг і ознайомлення з умовами кредитування та підписання паспорту кредиту, відповідно до якого отримав відновлювальну кредитну лінію в кінцевому розмірі до 300000 гривень, кредитну картку номер [NUMBER] , строк дії 08/24, тип MasterCard Platinum. Згодом відповідач додатково отримав кредитну картку номер [NUMBER] , строк дії 06/25, тип Visa Platinum і кредитну картку номер [NUMBER] , строк дії 10/31, тип картка Digital Platinum Visa. Відповідач користувався кредитним лімітом, що стверджується випискою по рахунку. Строк дії кредитування 12 місяців з пролонгацією, зі сплатою 36% річних. Розмір мінімального обов`язкового платежу 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 гривень щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 гривень щомісячно у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення. Проценти у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України сторонами в становлено в розмірі 60%. Згідно з п. 2.1.1.3.5 договору сторони узгодили, що в разі порушення відповідачем зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язаний повернути банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за договором в повному обсязі. Тобто сторони згідно з ст. 212 ЦК України передбачили відкладальну обставину внаслідок виникнення якої, терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань відповідача з погашення кредиту. Враховуючи, що строк повернення кредиту закінчився на 180-й день прострочення, то відповідно до п.1.5 та п. 2.1.1.2.12 договору починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань відповідача з погашення кредиту сторони погодили нарахування процентів від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач користувався кредитним лімітом, що стверджується випискою по рахунку та зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість в розмірі 361792,99 гривень, що складається з: 299990,79 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 61802,2 гривень - заборгованість за простроченими відсотками, що стверджується розрахунком заборгованості. Згідно з вимогами ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи те, що відповідач не виконав умов кредитного договору №б/н від 6 серпня 2021 року, суд приходить до висновку про стягнення з останнього на користь позивача заборгованості в розмірі 361792,99 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору в розмірі 4341,52 гривень.

Outcome: approved