Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, де просить ухвалити рішення, яким визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. № 7980 від 09.06.2021 про стягнення з неї, [PERSON] , на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за кредитним договором у розмірі 38544 грн., таким, що не підлягає виконанню; стягнути з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на її, [PERSON] , користь в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса грошові кошти у сумі 30152 грн. 45 коп., стягнутих у рамках виконавчого провадження № 67110417, відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса № 7980, виданого 09.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. На обґрунтування позову зазначила, що 09.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. було вчинено виконавчий напис № 7980 про стягнення з неї, [PERSON] , на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 38544 грн. Про існування виконавчого напису вона дізналася, коли на підставі постанови приватного виконавця Гуріної Т.В. в рамках виконавчого провадження № 67110417 було звернуто стягнення на її заробітну плату. Вказала, що у момент вчинення виконавчого напису 09.06.2021 у приватного нотаріуса Київського міського нотараільного округу Бригіди В.О. були відсутні правові підстави для його вчинення, оскільки кредитний договір не був посвідчений нотаріально, а отже вчинений з порушенням вимог ст.. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріусом не встановлено безспірності заборгованості. З урахуванням викладеного просила позовні вимоги задовольнити. Представником відповідача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відзиву на позов не подано. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука від 19.02.2026 відмовлено товариству з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» у прийнятті зустрічного позову до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача [PERSON] адвокат Варавін С.Д. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги [PERSON] підтримує у повному обсязі та просив розгляд справи проводити у його відсутність. Представник відповідача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» повторно у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 09.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 7980, про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 0628-2342 від 18.02.2021, укладеним з ТОВ «Укр Кредит Фінанс», заборгованості за кредитним договором № 0628-2342 від 18.02.2021.Загальна сума стягнення становить 38894 грн. Згідно виконавчого напису стягнення проводитися за період заборгованості з 04.03.2021 по 04.06.2021. На підставі вищевказаного виконавчого напису 11.10.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гуріною Т.В. було відкрито виконавче провадження № 67110417. Судом встановлено, що спірний виконавчий напис виданий на підставі пункту 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Суд вважає, що характер правовідносин, що склались між позивачем [PERSON] та ТОВ «Укр Кредит Фінанс, жодним чином не свідчить про безспірність виниклої у боржника заборгованості. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів здійснюється згідно глави 14 Закону та глави 16 розділу ІІ Порядку. Згідно з статтею 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 зробила такий висновок про застосування вказаної норми права: «Строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений статтею 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку» (пункт 80 вказаної постанови). Відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №622, Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» та включені до переліку кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, при цьому для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Водночас, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року, Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Отже на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус не мав права керуватись розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку та вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору, що не посвідчений нотаріально, та виписки з рахунку боржника. З наданих суду документів не вбачається, що виконавчий напис вчинявся на підставі нотаріально посвідченого кредитного договору та на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржниця [PERSON] мала безспірну заборгованість перед стягувачем у розмірі заборгованості, як зазначено у виконавчому написі. ТОВ «Укр Кредит Фінанс», як відповідач у справі, не надав суду переліку документів, які подавалися ним для вчинення виконавчого напису приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Бригіді В.О. та не довів, що ним надавався нотаріально засвідчений кредитний договір та документи, які підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Матеріали справи не містять жодного розрахунку заборгованості [PERSON] за період, що зазначений у виконавчому написі, чи інших доказів на підтвердження безспірності заборгованості. Крім цього, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не було надано доказів отримання [PERSON] письмової вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором № 0628-2342 від 18.02.2021. З викладеного суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із чим позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягають виконанню, підлягають задоволенню в повному обсязі. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19). В разі визнання виконавчого напису нотаріуса або іншого виконавчого документу, таким що не підлягає виконання повинна відбутися реституція сторін, тобто повернення в першочерговий стан. Частиною першою статті 1212 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до частини другої статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (ч.3 ст. 1212 ЦК України). Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. (Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17). Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Крім того згідно з пунктом 3 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17). Таким чином для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. Подібний висновок викладений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.08.2018 у справі № 334/2517/16-ц та від 13.01.2021 у справі № 539/3403/17, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.01.2021 у справі № 910/16334/19. Отже, судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акта правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до ст. 1212 ЦК України у такому разі набувач майна з моменту набрання судовим актом законної сили зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин ст. 1212 ЦК України викладений також Верховним Судом у постанові від 06.03.2019 у справі №910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, від 08.09.2021 у справі № 201/6498/20. Згідно письмового повідомлення приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гуріної Т.В. на адвокатський запит адвоката Варавіна С.Д. в процесі виконання виконавчого напису № 7980 в рамках виконавчого провадження № 67110417 з боржника [PERSON] було стягнуто та перераховано ТОВ «Укр Кредит Фінанс» борг у розмірі 30152 грн 45 коп., стягнуто основну винагороду приватного виконавця у розмірі 3015 грн 24 коп. та витрати виконавчого провадження 500 грн. Оскільки виконавчий напис, вчинений 09.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. та зареєстрований в реєстрі за № 7980, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості в розмірі 38894 грн. є таким, що не підлягає виконанню, отримані стягувачем на підставі вказаного виконавчого напису кошти в сумі 30152 грн 45 коп.. підлягають поверненню позивачу відповідно ст. 1212 ЦК України, адже підстава, на якій вони були отримані, відпала. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. за звернення до суду з позовною заявою, які підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: approved