Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що 26 травня 1993 року між [PERSON] і [PERSON] був укладений договір дарування житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , посвідчений державним нотаріусом Першої Синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Лівінським О.С. за реєстром №726. На підставі вказаного Договору чоловік позивача [PERSON] став власником вказаного житлового будинку. 09 лютого 2016 року чоловік позивача склав заповіт, яким все своє майно заповів позивачу. [INFO] чоловік позивача [PERSON] помер і після його смерті позивач прийняла спадщину за заповітом і стала власником вказаного житлового будинку. 29 липня 2025 року у зв`язку з необхідністю реєстрації місця проживання у зазначеному будинку своїх онуків і доньки позивач звернулася до Синельниківського Центру надання адміністративних послуг з відповідною заявою, але в цей же день була отримана інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна про те, що на її житловий будинок накладена заборона. Як в подальшому було встановлено, 13 травня 1965 року колишній власник будинку [PERSON] отримав в Паровозному депо ст.Синельникове-1 Придніпровської залізниці, де на той час працював, позичку в сумі 5200 рублів. На підставі повідомлення Паровозного депо ст.Синельникове-1 Придніпровської залізниці від 13 травня 1965 року Першою Синельниківською державною нотаріальною конторою було накладено обтяження, а саме заборона на відчуження вказаного житлового будинку, яке 05 грудня 2006 року перенесено реєстратором: Першої Синельниківської державної нотаріальної контори до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №54274864. Однак [PERSON] за життя виплатив Паровозному депо ст.Синельникове-1 Придніпровської залізниці взяті у позичку грошові кошти, про що свідчить довідка №309/986 від 24 жовтня 2025 року. Накладене обтяження на належний позивачу житловий будинок не було скасовано і на даний час позивач позбавлена можливості реалізувати своє право власника будинку. Просить суд скасувати вищезазначену заборону на житловий будинок. Представник позивача Носач С.С. завчасно надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі і вирішення справи на підставі діючого законодавства. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився по невідомим суду обставинам. Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті письмові докази по справі. Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті чоловіка [PERSON] від 25 березня 2024 року позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Факт смерті чоловіка позивача [PERSON] , яка сталася [INFO] , також підтверджується копією свідоцтва про його смерть. З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що на належний позивачу житловий будинок накладена заборона. Як встановлено судом, 13 травня 1965 року колишній власник будинку [PERSON] отримав в Паровозному депо ст.Синельникове-1 Придніпровської залізниці, де на той час працював, позичку в сумі 5200 рублів. На підставі повідомлення Паровозного депо ст.Синельникове-1 Придніпровської залізниці від 13 травня 1965 року Першою Синельниківською державною нотаріальною конторою було накладено обтяження, а саме заборона на відчуження вказаного житлового будинку, яке 05 грудня 2006 року перенесено реєстратором: Першої Синельниківської державної нотаріальної контори до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №54274864. Однак [PERSON] за життя виплатив Паровозному депо ст.Синельникове-1 Придніпровської залізниці взяті у позичку грошові кошти, про що свідчить довідка Структурного підрозділу «Синельниківське локомотивне депо» №309/986 від 24 жовтня 2025 року. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У ч.1 ст.321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, позивач є власником вищезазначеного житлового будинку, а накладена на будинок заборона порушує її права на розпорядження належним їй будинком. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою і позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved