Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Представник позивача ПрАТ «Страхова група «ТАС» - Миц І.В. звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку суброгації. Позов мотивований тим, що АТ «СГ «ТАС» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №FO-01340879, предметом якого стало страхування транспортного засобу Renault Logan, д.н.з.: [NUMBER] . 16.10.2022 року біля 18:40 год., на 778 км. + 500 м. автодороги М-06 «Київ-Чоп» відбулася ДТП за участю ТЗ ВАЗ 21093, д.н.з.: [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та застрахованного ТЗ Renault Logan, д.н.з.: [NUMBER] , який внаслідок удару здійснив зіткнення ТЗ Volkswagen Passat, д.н.з.: [NUMBER] . У результаті зазначеної ДТП було пошкоджено застрахований ТЗ Renault Logan, д.н.з.: [NUMBER] . Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.11.2022 року у справі №303/7142/22, було встановлено вину відповідача у вчиненні вказаного ДТП. Враховуючи наявність Договору страхування, представник власника пошкодженого ТЗ Renault Logan, д.н.з.: [NUMBER] звернувся до позивача із заявою по настання такої події. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого застрахованного автомобіля було проведено його огляд, про що складено акт огляду ТЗ та отримано рахунок №ФФ219572 від 19.10.2022 року, відповідно до якого вартість ремонту ТЗ Renault Logan, д.н.з.: [NUMBER] склала 180 215 гривень, яка булла виплачена позивачем. Враховуючи, що винуватцем ДТП є відповідач, а його цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована в ТзДВ СК «Альфа-Гарант» згідно з полісу №АР7566242, то ТзДВ СК`Альфа-Гарант» виплатило страхове відшкодування за полісом №АР7566242 в розмірі 127 400 гривень, за мінусом франшизи 2 600 гривень. Розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 180 215 гривень, при цьому полісом №АР7566242 покрито частину шкоди на суму 127 400 гривень, то залишок шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, складає 52 815 гривень. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.10.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У свою чергу, відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав. Вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст.76, ч.1, 2 ст.77, ст.ст.79 і 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що 25.05.2022 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого став ТЗ Renault Logan, д.н.з.: [NUMBER] , строком до 25.05.2023 року (а.с. 8). Згідно Протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №058062 від 16.10.2022 року та Схеми місця ДТП від 16.10.2022 року на автодорозі Київ-Чоп, М-06, 778 км +500 м. водій [PERSON] керуючи ТЗ ВАЗ, д.н.з.: [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати постійну змогу контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з ТЗ Renault Logan, д.н.з.: [NUMBER] , який внаслідок удару здійснив зіткнення з ТЗ «VOLKKSWAGEN PASSAT», який був попереду. Внаслідок ДТП ТЗ отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями водій [PERSON] порушив пункт 13.3., 12.1 та 13.1 ПДР України (а.с. 9-11). Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.11.2022 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні вищезазначеного ДТП. Дана постанова набрала законної сили 22.11.2022 року (а.с. 12). В матеріалах справи міститься Заява [PERSON] до ПрАТ «СГ «ТАС» про настання події від 16.10.2022 року, Свідоцтво про реєстрацію ТЗ Renault Logan, д.н.з.: [NUMBER] , Акт огляду транспортного засобу від 19.10.2022 року, рахунок ТОВ «ФОРВАРД АВТОЦЕНТР» від 19.10.22 року на суму 185 788,66 гривень, Страховий Акт №19632/29/922 від 28.10.2022 року, Розрахунок суми страхового відшкодування на суму 180 215 гривень, Платіжна інструкція №297398 від 01.11.2022 року про страхове відшкодування Форвард Автоцентр ТОВ на суму 180 215 гривень, а також Платіжна інструкція №33377 від 10.02.2023 року на суму 127 400 гривень, як страхове відшкодування ТАС «СГ «ТАС» в порядку регресу (13-29). Таким чином, судом встановлено, що враховуючи наявний/доведений факт вини [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої застрахований автомобіль отримав механічні пошкодження, між діями відповідача (порушенням правил дорожнього руху) та наслідками в результаті дорожньо-транспортної пригоди у вигляді пошкодження автомобіля є прямий причинний зв`язок, що є підставою для покладення на відповідача цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За правилами ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Така ж позиція викладена у ст.27 Закону України «Про страхування». Згідно з наведеними положеннями до страховика в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією. Відповідно до ст. 980 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Таким чином, Цивільний кодекс України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності. Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес, це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. А, отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу. Відповідно п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону №1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування. Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 року у справі №6-112цс13 вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст.993 ЦК України). При цьому, перебіг позовної давності не змінюється і він обчислюється від дня настання страхового випадку (ч.1 ст.261, ст.262 ЦК України). Страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача. Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як встановлено, на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля ТЗ Renault Logan, д.н.з.: [NUMBER] був забезпечений Договором добровільного страхування наземного транспорту №FO-01340879. Отже, оскільки позивачем здійснено виплату страхового відшкодування, а особою відповідальною за завдані збитки у межах, передбачених договором добровільного страхування наземного транспорту цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є страхова компанія винуватця, то Позивач звернувся до ПрАТ СГ «ТАС» із заявою про настання події. 01.11.2022 року відповідно до платіжної інструкції №297398 АТ «СГ «ТАС» здійснив переказ грошей в сумі 180 215 гривень Форвард автоцентр ТОВ. Таким чином, до ПАТ «СГ «ТАС» перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 108 Закону України «Про страхування» - в порядку суброгації на суму 52 815 гривень. Відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування підтверджується наявними матеріалами справи, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню судом. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову повністю, із відповідача у користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 3 028 грн., пов`язані зі сплатою судового збору. Беручи до уваги вищезазначене та

Outcome: approved