Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Позивач Приватне Акціонерне Товариство «Страхова компанія «Універсальна» (далі ПрАТ «СК «Універсальна») звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі [PERSON] , відповідач) про відшкодування шкоди в порядку суброгації. Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 3000/258/005108, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з розпорядженням транспортним засобом VOLKSWAGEN д.н.з. [NUMBER] . У відповідності до умов вказаного Договору страхування, позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 28.02.2023 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу VOLKSWAGEN д.н.з. [NUMBER] та транспортного засобу FORD д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача - [PERSON] . Відповідно до постанови Вишгородський районного суду Київської області від 10.03.2023 року по справі № 363/1233/23 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. До ПрАТ «СК «Універсальна» із заявою про настання страхового випадку звернулась потерпіла особа, після чого позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування згідно страхового акту №G-11192-1 у розмірі 32005,15 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу FORD д.н.з. [NUMBER] , не була застрахована на дату ДТП, а тому до позивача у порядку зворотної вимоги перейшло право на отримання від відповідача страхового відшкодування. Відповідачем було проігноровано досудову вимогу, саме тому вони змушені звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. Просить стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «Універсальна» 32005,15 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації, та понесені судові витрати. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 08.12.2025 справу прийнято до свого провадження та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Представник позивача, повідомлений через систему «Електронний суд». Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений. Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 53-54), що відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд. що відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд. Також, на офіційному сайті Канівського міськрайонного суду Черкаської області були зазначені відомості про дату та час розгляду справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Станом на 23.02.2026 клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 16.06.2022 між ПрАТ «СК «Універсальна» та [PERSON] було укладено Добровільний договір страхування наземного транспортного засобу № 3000/258/005108 (а.с.9-17). Відповідно до розділу 1.1 Договору, предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечить закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом, у тому числі причепом до нього, та всіма видами транспортних засобів спеціального призначення. Відповідно до розділу 1 Сертифікату/заяви-акцепту Договору добровільного страхування наземного транспорту № 3000/258/005108 від 16.06.2022, застрахований транспортний засіб (ЗТЗ): VOLKSWAGEN д.н.з. [NUMBER] ; номер кузова (VIN) [NUMBER] ; 2021 року випуску. [PERSON] звернулася до ПрАТ «СК «Універсальна» та повідомила про настання події (страхового випадку), що мала місце 28.02.2023 за участі транспортного засобу VOLKSWAGEN д.н.з. [NUMBER] під її керуванням та транспортного засобу FORD д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача - [PERSON] , авто якого не застраховане (а.с.21 на звороті, 22). Постановою Вишгородський районного суду Київської області від 10.03.2023 року по справі № 363/1233/23, відповідача [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн., що також підтверджується відповіддю НПУ за №3023061364308341 (а.с.19-21). Відповідно до Рахунку технічного обслуговування № 123051178 від 01.03.2023 здійсненого ФОП [PERSON] вартість ремонтних робіт автомобіля VOLKSWAGEN д.н.з. [NUMBER] , становить - 32005,12 грн (а.с.37 на звороті). 03.03.2023 ПрАТ «СК «Універсальна» було складено Страховий акт №G-11192-1, відповідно до якого на підставі наявних документів прийнято рішення про виплату потертілій [PERSON] , страхового відшкодування в розмірі 32005,15 грн. (а.с.38). Згідно платіжної інструкції №37497 від 06.03.2023 позивачем на рахунок ФОП [PERSON] було здійснено перерахунок 32005,15 грн - страхового відшкодування по випадку 28.02.2023, [PERSON] , згідно страхового акту №G-11192-1 (а.с.39). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно із правовою позицією Верховного Суду в справі № 755/18006/15-ц від 04.07.2018, згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. У відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем, у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілого у деліктному зобов`язанні. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивач належними доказами підтвердив понесення ним витрат на правничу допомогу. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Враховуючи предмет і складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, а також виходячи із засад розумності, справедливості та співмірності, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 3500 гривень на професійну правничу допомогу, що є співмірним із наданим обсягом послуг, відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, оскільки справа відноситься до категорії не складних справ, розгляд проводився в спрощеному провадженні. Суд зазначає та наголошує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки вимоги позивача задоволено повністю, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у розмірі 2422,40 грн.. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial