Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

[PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] за участю заінтересованої особи: Березівської міської ради Одеської області звернувся із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. На обґрунтування заяви зазначає, що заявниці [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Березівського районного нотаріального округу Одеської області Ковальчуком С.В. за №2319 від 23.11.2004 року на праві приватної власності належить житловий будинок з господарчими будівлями за номером [ADDRESS] . При посвідченні договору купівлі-продажу на житловий будинок в ньому була допущена помилка, яка перешкоджає їй володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. В договорі купівлі-продажу по-батькові записано як « [PERSON] », що не збігається із записом по-батькові в паспорті громадянина України, що був виданий Березівським РВ УМВС України в Одеській області від 02 грудня 2004 року, де її по-батькові зазначено як « [PERSON] ». Написання в українській мові « [PERSON] » є помилковим, оскільки правильно писати необхідно « [PERSON] ». Внаслідок такої помилки, виникла певна невідповідність між документом, що посвідчує її особу та правовстановлюючим документом, який був виданий на її ім`я. На підставі вищевказаного просить встановити факт належності їй зазначеного документу. В судове засідання заявниця та її представник не з`явилися, однак подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи був належним чином повідомлений про судовий розгляд, в засідання не з`явився. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання у зв`язку з неявкою сторін не здійснювалося. Проаналізувавши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 3 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч. 2 ст.315 ЦПК у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, судом встановлено наступне. 23 листопада 2004 року заявницею [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, відповідно до умов якого, заявниця, як покупець купила житловий будинок за номером [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу житлового будинку від 23 листопада 2004 року було посвідчено приватним нотаріусом Березівського районного нотаріального округу Одеської області Ковальчуком С.В. за №2319. Проте при укладені вищевказаного договору купівлі продажу було допущено технічну помилку та вказано по-батькові заявниці, як « [PERSON] », тоді як згідно паспортних даних її по-батькові « [PERSON] ». Той факт, що правовстановлюючий документ договір купівлі-продажу житлового будинку від 23 листопада 2004 року дійсно належить заявниці підтверджується наступними документами: - Паспортом громадянки України [PERSON] , [INFO] , де актуальним місцем прописки заявниці зазначена адреса будинку, що є предметом вищевказаного договору, а саме: [ADDRESS] . - Карткою фізичної особи-платника податків виданої Березіською міжрайонною Держподатінспекцією про те, що [PERSON] отримала ідентифікаційний номер - [NUMBER] . - Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6676928 від 07 березня 2005 року згідно якого власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу ВВО №871622 від 23 листопада 2004 року. - Технічним паспортом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] (рос.). Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч. 2 ст.16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Також слід зазначити, що за правовими позиціями Верховного Суду щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до пункту 6 частини 1статті 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5 судам роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Встановлення факту належності договору купівлі-продажу, виданого заявниці, необхідно для можливості розпоряджатися належним чином своєю власністю. Факт належності заявниці вказаного договору купівлі-продажу підтверджуються дослідженими письмовими доказами, зокрема, копіями паспорта, картки фізичної особи - платника податків, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, технічного паспорта на житловий будинок в яких співпадають відомості щодо особи заявниці та її місця проживання. Враховуючи, що внести виправлення до договору купівлі-продажу немає можливості та законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту належності правовстановлюючих документів, тому вимоги заявника є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст.ст. 263 - 265, 268, 273, 293, 294, 315, 316, 318, 319, 354 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved