Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

20.10.2025 року позивач ТОВ «Споживчий центр» через систему «Електронний суд» звернувся в Подільського районного суд міста Полтави з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16.11.2024 року ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] уклали Кредитний договір (оферти) № 16.11.2024-100000958. Відповідно до умов договору відповідачу надається кредит у розмірі 15000 грн, строком на 147 днів з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту 11.04.2025 року. Відповідно до п. 4. 1. договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. При цьому, відповідач [PERSON] використовуючи електронний підпис одноразовим ідентифікатором, підписав пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, у результаті чого підтверджено укладення кредитного договору, та отримано ним на свій рахунок кошти у розмірі 15000 грн, а отже акцептовано всі умови договору. Кожна сторінка договору була підписана вищезазначеним ідентифікатором. Однак у подальшому відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим, станом на момент пред`явлення позову утворилась заборгованість у розмірі 29016 грн, що складається із заборгованості: по тілу кредиту в розмірі 13200 грн, по процентам в розмірі 8316 грн, неустойки у розмірі 7 500 грн. На підставі викладеного позивач просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором № 16.11.2024-100000958 від 16.11.2024 року в розмірі 29016,00 грн та понесені судові витрати. Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 18.11.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, в прохальній частині позовної заяви зазначав, що, просить розглянути справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів прохав задовольнити позов у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 16.11.2024 року ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] уклали Кредитний договір (оферти) № 16.11.2024-100000958. Відповідно до умов договору відповідачу надається кредит у розмірі 13000 грн, строком на 147 днів з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту 11.04.2025 року. Відповідно до п. 4. 1. договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Умовами кредитного договору також визначено: розмір процентної ставки - 1% за 1 (один день) користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит; комісію у розмірі 15 % від суми кредиту та дорівнює 1050 грн; неустойка у розмірі 225 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання. При цьому, відповідач [PERSON] , використовуючи електронний підпис одноразовим ідентифікатором, підписав пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, у результаті чого підтверджено укладення кредитного договору, та отримано ним на свій рахунок кошти у розмірі 15000 грн, що підтверджується довідкою-повідомленням про переказ коштів ТОВ «Універсальні платіжні рішення» 16.11.2025 року в сумі 15000 грн на картку № [NUMBER] . У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Так, судом встановлено, що ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало, надало кредит в сумі 15000 грн. Однак відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим, станом на момент пред`явлення позову утворилась заборгованість у розмірі 269016 грн, що складається із заборгованості: по тілу кредиту в розмірі 13200 грн, по процентам в розмірі 8316 грн, неустойки у розмірі 7 500 грн. Такий розмір заборгованості здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками. Тому позовні вимоги є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Споживичий центр» суму заборгованості в розмірі 29 016 грн. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягає до стягнення 2422,20 грн понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved