Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до Новоайдарської селищної військової адміністрації Щастинського району Луганської області, третя особа: Шоста Львівська державна нотаріальна контора Львівської області, про визнання права власності на житло та право власності на спадкове майно. Свою позовну вимогу мотивують тим, що [PERSON] належала на праві власності квартира [ADDRESS] . Зазначена квартира належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності виданого фондом комунального майна Новоайдарського району від 06.09.1993 року, договору дарування посвідченого Новоайдарською ДНК від 06.07.1996 року. Відповідно до технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] ., квартира має загальну площу 42,2 м2, житлову 27.8 м2, та складається з кімнат площею 18,8 м2 та 9 м2, кухні площею 7.3 м2, санвузла площею 2,6 м2, коридору площею 4,5 м2. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить квартири [ADDRESS] . 22.10.1997 року. [PERSON] заповіла 1/2 квартири [ADDRESS] - [PERSON] . 10.04.1996. року [PERSON] заповіла 1/2 квартири [ADDRESS] - [PERSON] . 13.03.2024 року Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції повідомило, що згідно з Наказом Міністерства юстиції України від 04.05.2023 року №1635/5 Новоайдарську державну, контору, в якій було заведено спадкову справу після смерті [PERSON] , було реорганізовано шляхом приєднання до Щастинської державної нотаріальної контори з перейменуванням у Щастинську державну нотаріальну контору. Правонаступником Новоайдарської державної нотаріальної| контори є Щастинська державна нотаріальна контора. У зв`язку із воєнними діями, документи нотаріального діловодства та архіву Щастинської державної нотаріальної контори фактично не були переміщені та залишились на тимчасово окупованій території. Також, Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції роз`яснено, що відповідно до п.п. 2.8 п. 2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо спадщина відкрилася на окремих територіях України, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, територіях, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях, щодо яких не визначено дату завершення бойових дій або тимчасової окупації, дату відновлення здійснення своїх повноважень органами державної влади у повному обсязі (далі окремі території України), та щодо якої спадкова справа була зареєстрована у Спадковому реєстрі, але неможливо продовжити провадження внаслідок ї знищення або відсутності доступу до місця її зберігання у зв`язку 3 тимчасовою окупацією чи веденням активних бойових дій, будь-який (будь-яка) приватний нотаріус (державна нотаріальна контора), до якого (якої) звернувся спадкоємець, другий 3 подружжя (колишній 3 подружжя), продовжує провадження такої спадкової справи на підставі відповідної заяви спадкоємця, другого з подружжя (колишнього з подружжя). 29.07.2024 року до Шостої львівської державної нотаріальної контори Львівської області звернулась [PERSON] із заявою поданою відповідно до підпункту 2.8 пункту 2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України після смерті [PERSON] . Однак, отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.02.2025 N 188/02-14, y зв`язку з виявленими розбіжностями у написанні по батькові спадкодавця, у наданих спадкоємцем документах, та відомостях отриманих з єдиних та державних реєстрів; відсутністю інформації щодо рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 11,06,2009, а також не подання звіту про оцінку майна зареєстрованого в Єдиній базі даних звіті про оцінку. 16.07.2024 року до Шостої львівської державно нотаріальної контори Львівської області звернувся [PERSON] із заявою поданою відповідно до підпункту 28 пункту 2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України після смерті [PERSON] . Однак, отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.02.2025 N 189/02-14 з у зв`язку з виявленими розбіжностями у написанні по батькові спадкодавця, у наданих спадкоємцем документах, та відомостях отриманих з єдиних та державних реєстрів. відсутністю достатніх доказів, що підтверджують факт родинних зав`язків із спадкодавцем, що надають право на оподаткування отриманої спадщини за нульовою ставкою. Позивачі в судове засідання не з`явились, надали заяву, про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просять задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, у задоволені позивних вимог не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, у задоволені позивних вимог не заперечує. Згідно вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних по справі доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч.1 ст. 106 Конституції України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та станом на час ухвалення судового рішення триває. Відповідно до «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад на території України від 28.02.2025 року № 376, с-ще. Новоайдар, що відноситься до Щастинської міської територіальної громади Луганської області, включено до території активних бойових дій та віднесено до території тимчасово окупованих Російською Федерацією. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності, виданого фондом комунального майна Новоайдарського району від 06.09.1993 року, договору дарування посвідченого Новоайдарською ДНК від 06.07.1996 року, власником квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видане повторно 28 січня 2020p. Новоайдарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, [PERSON] , [INFO] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить квартири [ADDRESS] . Відповідно до Заповіту, посвідченого державним нотаріусом Новоайдарської державної нотаріальної контори 10.04.1996р. за реєстровим № 1-756, за яким [PERSON] (російською мовою « [PERSON] ») заповіла 1/2 (одну другу) частину квартири [ADDRESS] [PERSON] . Згідно Заповіту посвідченого державним нотаріусом Новоайдарської державної нотаріальної контори 22.10.1997р. за реєстровим № 1714, за яким [PERSON] (російською мовою « [PERSON] ») заповіла 1/2 (одну другу) частину квартири [ADDRESS] [PERSON] . У зв`язку з виявленими розбіжностями у написанні по батькові спадкодавця, у наданих спадкоємцем документах, та відомостях отриманих з єдиних та державних реєстрів, відсутністю інформації щодо рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 11.06.2009, а також не подання звіту про оцінку майна зареєстрованого в Єдиній базі даних звіті про оцінку, Шостої львівської державно нотаріальної контори Львівської області надано відмови позивачам у вчиненні нотаріальної дії від 28.02.2025 N 188/02-14 та від 28.02.2025 N 189/02-14. Також, в матеріалах справи наявна копія рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 11.06.2009 року справа № 2-310/2009 та Звіт про оцінку майна виконаний фізичною особою - підприємцем [PERSON] від 02.02.2022 року. Для доказу родинних відносин зі спадкодавцем подано Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно 18.12.2008р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Новоайдарського районного управління юстиції Луганської області в якому у полі «Мати» зроблено запис - « [PERSON] ». Експертним висновком Українського бюро лінгвістичної експертизи №056 /1413-а/2 від 29.07.2024 року встановлено, що в ономастичній традиції слов`янських мов особові імена часто мають по кілька офіційних варіантів. У практиці лінгвістичних експертиз відомі численні випадки фіксації в документах однієї особи відмінних варіантів особових імен спільного етимологічного походження та похідних від них імен по батькові (на зразок: [PERSON] ; [PERSON] ; Опанас / Панас / Афанасій тощо). Найчастіше такі розбіжності вникають внаслідок сплутування варіантних пар імені, що особливо ускладнюється при міжмовному перетворенні, коли у різних мовах (зокрема, українській та російській) такі пари кількісно не збігаються. Лінгвістична ідентифікація таких записів ґрунтується а їх співвіднесенні з типовими девіаціями, зумовленими наведеними вище причинами. З урахуванням зазначеного українські записи імені по батькові [PERSON] свідоцтво про смерть (повторно); довідка з місця реєстрації і проживання, запис [PERSON] ; свідоцтво про народження [PERSON] (повторне), запис мати [PERSON] ), МОІСЕЇВНА (Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, відомості про матір: запис [PERSON] ) та російські записи [PERSON] (свідоцтво про право власності на житло; заповіт від 10 квітня 1996 р., запис [PERSON] ), МОЙСЕЕВНА (заповіт від 22 жовтня 1997 р., запис [PERSON] ) попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах означеної особи є ідентичними. Розбіжності в записах виникли внаслідок документальної фіксації варіантів особового імені: українських офіційного МУСІЙ і розмовного МОІСЕЙ та російських офіційного МОИСЕЙ і розмовного МОЙСЕЙ, що зумовлено взаємним впливом ономастичних традицій контактних мов при міжмовних перетвореннях цих імен (див. [PERSON] , [PERSON] . Власні імена людей. Словник-довідник. - К.: Наукова думка, 1996, с. 64, 234; Трійняк 1.1. Словник українських імен. - К.: Довіра, 2005, с. 243). Отже, зважаючи на викладені висновки, фізична особа [PERSON] (російською « [PERSON] » та « [PERSON] »), дані про яку зафіксовані у нижчевикладених документах: свідоцтві про право власності, виданого фондом комунального майна Новоайдарського району від 06.09.1993 року; договорі дарування посвідченого Новоайдарською ДНК від 06.07.1996 року; свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , видане повторно 28 січня 2020p. Новоайдарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області; заповіті, посвідченого державним нотаріусом Новоайдарської державної нотаріальної контори 10.04.1996р. за реєстровим № 1-756; заповіті посвідченого державним нотаріусом Новоайдарської державної нотаріальної контори 22.10.1997р. за реєстровим № 1714; свідоцтві про народження серії [NUMBER] , видане повторно 18.12.2008р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Новоайдарського районного управління юстиції Луганської області, є однією і тією самою особою, причиною чого є різна фіксація особового імені українською та російською мовами, як офіційного, так і розмовного варіантів. Тому [PERSON] , [INFO] яка померла [INFO] , є спадкодавцем [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З приписів ст. 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне у позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Виходячи з викладеного вище, аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно, оскільки позивачами доведено їхнє право спадкування на житлову квартиру, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved