Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

10 грудня 2025 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 23 листопада 1996 року між нею та відповідачем укладено шлюб, про що Ольшанською селищною радою Миколаївського району Миколаївської області зроблено відповідний актовий запис № 65. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Близько року тому подружжя фактично перестали проживати разом через розбіжності в поглядах на сімейне життя, байдуже ставлення одне до одного. Спільне господарство не ведеться, подальше проживання та збереження сім`ї є не можливим, та у зв`язку з цим позивач звертається до суду з позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено до розгляду по суті у судовому засіданні. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, строк на примирення просила не надавати, оскільки вже декілька місяців має іншого чоловіка. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, вказав, що з урахуванням того, що позивачка має вже іншого, надання строку на примирення є безперспективним. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), [INFO] , перебувають у шлюбі, що зареєстрований Ольшанською селищною радою Миколаївського району Миколаївської області, Україна, про що 23 листопада 1996 року в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 65 (а. с. 8). Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Наразі сторони спільне домашнє господарство не ведуть, позивачка має інші відносини, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, підтримувати сімейні відносини позивач наміру не має. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Крім того, частиною 1 статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до приписів ст. 37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно із ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У ст. 110 СК України закріплено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. З матеріалів позовної заяви вбачається, що подружні відносини сторони припинили, і відновлювати їх позивач наміру немає, наполягає на розлученні. Відповідач позов визнав після початку розгляду справи по суті. Статтею 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а тому сума судового збору в розмірі 1 211 гривень 20 копійок, яка сплачена позивачем, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved