Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

04.11.2025року до Миколаївського районного суду Львівської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» з цивільним позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з боржника заборгованість за кредитними договором у розмірі 33727 гривень та судові витрати. В обгрунтування поданого позову посилається на те, 25.12.2024 року між Товариство з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено Договір № 1978715 за умовами якого відповідачу надано грошові кошти (кредит) у розмірі 2000,00 гривень, а остання зобов`язалась повернути дані кредитні кошти, сплатити комісію та проценти за користування кредитом у термін, встановлений договором. 21.07.2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Факторинг партнерс» укладено Договір факторингу №21-07/25, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №1978715 від 25.12.2024 року. Відповідач свої зобов`язання за кредитними договором належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором №1978715 від 25.12.2024року у розмірі 33727,00 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 5700,00 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками процентами на дату відступлення прав вимоги 11782,00грн; заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості 4845,00грн; заборгованість за пенею та/або штрафами 11400грн. Просить суд стягнути із [PERSON] на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі, а саме понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422, 40 гривень та 13000, 00 гривень понесених витрат на правову допомогу. Провадження у справі відкрито ухвалою судді від 19.11.2025 року, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 28.11.2025року відповідач подала до суду відзив на позовну заяву в якому просить зменшити розмір правничої допомоги з 25000грн. до 5423,59грн. та судового збору до 1936,64грн., оскільки вважає, що понесена позивачем сума на правничу допомогу необґрунтована. Крім цього вважає, що позовні вимоги також підлягають до зменшення. 13.01.2026 представник позивача подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, вважає поданий відповідачкою відзив необґрунтованим та безпідставним і таким що не відповідає вимогам встановленим до процесуальних документів. Позивач вважає заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення витрат на правничу допомогу належно обґрунтованими і такими що підлягають до задоволення. 10.02.2026 відповідач [PERSON] подала до суду заперечення та клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та відсотків, оскільки такі є очевидно неспівмірними. Крім цього просить суд врахувати її скрутне матеріальне становище та наявність відносно неї відкритих виконавчих проваджень та численних виконавчих проваджень. Іншим заяв, клопотань від відповідача у зазначеній цивільній справі, пов`язаних із розглядом справи, до суду не надходило. У визначений ухвалою суду строк заперечень щодо факту укладення кредитного договору та розрахунку заборгованості не надала. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, не заперечила факту укладення кредитного договору та заборгованість по тілу кредиту в сум 5700грн., однак просила зменшити заявлену суму заборгованості, якість така є явно не співмірною із тілом кредиту, а заявлені витрати на правову допомогу є необґрунтованими. Заслухавши думку учасників, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких мотивів. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1ст. 13 ЦПК Українисуд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 25.12.2024 року між Товариство з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 1978715 за умовами якого відповідачу надано грошові кошти (кредит) у розмірі 2000,00 гривень Згідно п. 1.3. строк кредитування 348днів. Періодичність платежів із сплати процентів кожні 29днів. Відповідно до умов кредитного договору, стандартна процентна ставка становить 1% в день та застосовується у межах строку кредиту. Знижена процентна ставка становить 0,95% в день та застосовується у випадку, якщо споживач як учасник Програми лояльності, до 23.01.2025року або протягом трьох календарних днів, сплатить кошти в сумі першого платежу, визначеного в Графіку платежів. Денна процентна ставка 1% в день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою 2365,50% річних, а з урахуванням зниженої процентної ставки 2285,06%річних. Вказаний кредитний договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Х979. 26.12.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] підписано Додаткову угоду до Договору № 1978715про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort»від 25.12.2024, відповідно до умов якого сума кредиту збільшена та становить 5700грн.; стандартна процентна ставка становить 1% в день та застосовується у межах строку кредиту. Знижена процентна ставка становить 0,95%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою 2333,45% річних, а з урахуванням зниженої процентної ставки 2257,42%річних. Вказаний кредитний договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е898. 21.07.2025 року між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «Факторинг партнерс» укладено Договір факторингу №21-07/25, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №1978715від 25.12.2024року. Відповідач свої зобов`язання за кредитними договором належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором №1978715 від 25.12.2024року у розмірі 33727,00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту 5700,00 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками процентами на дату відступлення прав вимоги 11782,00грн; заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості 4845,00грн; заборгованість за пенею та/або штрафами 11400грн. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Згідно з ч.2ст.6 Закону України «Про електроннідокументи таелектронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно з ч.4,6 ст.11 Закону України «Про електроннукомерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.ч. 8,12 ст. 11 цього Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимогзаконів України "Проелектронні документита електроннийдокументообіг" та Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, кредитний договір №1978715 від 25.12.2024року укладенийміж Товариство з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та [PERSON] , а також Додаткова угода від 26.12.2024року до вказаного договору було укладено в електронній формі. ТОВ «Селфі кредит» умови кредитного договору та Додаткової угоди виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на суму 5700,00 грн., Разом з тим, відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитний договір №1978715 від 25.12.2024року укладенийміж Товариство з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та [PERSON] , а також Додатково угоди від 26.12.2024року до вказаного договору належним чином не виконала, у зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість, яка відповідно до здійсненого ТОВ «Селфі кредит» розрахунку на день укладення Договору факторингу від 21.07.2025 складає 28882,00 гривень. Після отримання права вимоги до відповідача за Договором про споживчий кредит №1978715 від 25.12.2024 року, ТОВ «Факторинг Партнерс» нарахувало відсотків 4845,00грн.. Згідно зіст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Так, відповідно до ч.ч. 1-2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Відповідно до ч.1ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Надані позивачем розрахунки заборгованості за Кредитним договором, в ході розгляду справи відповідач не оспорив. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором. Відповідно до ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суд бере до уваги, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання та згідно матеріалів справи має заборгованість перед ТОВ «Факторинг Партнерс», яке є правонаступником кредитодавця. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 5700 грн., заборгованість за нарахованими відсотками процентами на дату відступлення прав вимоги 11782,00грн; заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості 4845,00грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Суд критично оцінює покликання відповідача, що позивач зобов`язаний проводити нарахування відсотків за користування кредитом за відсотковою ставкою 1% та строком на 98днів, оскільки кредитним договором №1978715 від 25.12.2024 передбачено, що строк кредиту становить 348днів, а стандартна ставка за весь строк користування кредитом становить 1% Разом з тим, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором за пенею та/або штрафом в розмірі 11400 грн задоволенню не підлягає з огляду на таке. За ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина другастатті 551 ЦК України). Відповідно до Додаткової угоди до Договору №1978715 визначено розмір штрафу за невиконання/неналежного виконання зобов`язання. В свою чергу, 15.03.2022 прийнятий Закон України №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дій норм на період дії воєнного стану», який набув чинності 17.03.2022. Вказаним законом доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України. До розділу був внесений пункт 18, відповідно до якого: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». При цьому, суд враховує те, що кредитний договір між сторонами був укладений 25.12.2024, а з позовом товариство звернулося до суду 04.11.2025. Таким чином, суд враховуючи положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, вважає, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості по неустойці в розмірі 11400,00 грн необхідно відмовити. Встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, суд дійшла висновку про часткову обґрунтованість вимог позивача та стягнення заборгованості за кредитним договором у меншому розмірі, ніж заявлено позивачем. Відповідно до положеньст. 133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст.137 ЦПК Україниза результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до вимог ч. 1, 2статті 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні із позовом до суду ТОВ «Споживчий центр» сплатив судовий збір у сумі 2422,40 грн. Оскільки позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме 1603,61 грн. - за подання позовної заяви Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року по справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Так, згідно договору № 02-07/2024 від 02 липня 2024 року, заявки на надання юридичної допомоги № 1646 від 01.09.2025 року, витяг з акту № 19 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 року, вбачається, що розмір понесених позивачем витрат у зв`язку з розглядом цивільної справи становить 13000, 00 гривень та складається з послуг, а саме складання позовної заяви кількістю 3 год., вартістю 9000,00 гривень; надання усної консультації з вивчення документів кількістю 2 год., вартістю 4 000,00 гривень. Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 у справі № 927/237/20). Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19). Верховний Суд у своїй постанові від 28 червня 2023 року по справі № 369/576/22 зазначив, що суд може з власної ініціативи зменшити розмір витрат на правничу допомогу, застосувавши критерії, визначені у ч.ч. 3, 4, 5, 9 ст. 141 ЦПК України. При цьому це не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони про зменшення розміру таких витрат. Дослідивши надані представником позивача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу та клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу суд вважає, що деякі види робіт мають необґрунтовано завищену вартість. Як вбачається із згаданих вище документів, предметом наданої професійної правничої допомоги є становить складання позовної заяви кількістю 3 год., вартістю 9000, 00 гривень; усна консультація в кількості 2 год., вартістю 4 000, 00 гривень. Суд констатує, що даний спір для адвоката є спором незначної складності, відноситься до категорії малозначних справ, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а відтак заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13000, 00 гривень є завищеними порівняно з вартістю послуг з правничої допомоги в таких категоріях спору, оскільки матеріали справи не потребували і не містять великої кількості документів для підготовки позовної заяви, а враховуючи певну кількість кредитних договорів, за якими ТОВ «Факторинг Партнерс» доручає АО «ЛігалАссістанс» надавати юридичну допомогу по захисту його прав, а також усталену судову практику, дана справа є не складною. При цьому, представником жодним чином не мотивована необхідність витрачання значного часу на аналіз документів, які знаходяться в матеріалах справи, ступінь складності та новизни правових питань, досліджених ним. Отже,

Outcome: partial