Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Заявник [PERSON] через свого представника адвоката Плечука О.П. вернувся в суд із заявою в якій просить визнати недієздатною [PERSON] , [INFO] , що проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та просить призначити [PERSON] її опікуном. Свою заяву обґрунтовує тим, що він [PERSON] доводиться рідним братом [PERSON] , яка є інвалідом ІІ групи, хворіє на помірну розумову відсталість, вторинну генералізовану епілепсію, перебуває на обліку у психіатра з 2002 року, потребує постійного стороннього догляду. Вказує, що є військовослужбовцем ЗСУ. В даний час догляд за [PERSON] здійснює мати [PERSON] , однак остання в силу хронічних захворювань не може здійснювати повноцінний догляд за донькою. Вважає, що [PERSON] має можливість і бажання доглядати за сестрою і бути її опікуном. Процесуальні дії у справі Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 02 червня 2025 року, після усунення недоліків, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання у справі. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 29 липня 2025 року призначено судово-психіатричну експертизу та зупинено провадження у справі. Ухвалою від 29 грудня 2025 року відновлено провадження у справі у зв`язку з надходженням експертного висновку. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав повністю із наведених у ній підстав, просив її задовольнити. Особа, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною [PERSON] та її представник адвокат Міщук І.В, в судовому засіданні не заперечували щодо визнання [PERSON] недієздатною та призначення її опікуном [PERSON] . Представник Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області в судове засідання не з`явився, однак в заяві до суду просив розгляд справи проводити у його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи встановлені судом Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є інвалідом ІІ групи з дитинства, довічно, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] та довідки серії ВЛН №024643 (а.с.13, 16). Із витягу із заключення амбулаторної (стаціонарної) лікарсько-консультативної комісії (протокол №2674) №3138/2-04-16 від 08.07.2016 року, [PERSON] встановлено діагноз Деменція внаслідок епілепсії. У зв`язку із обмеженою здатністю до самообслуговування потребує постійного стороннього догляду (а.с.17). Згідно виписки із медичної картки амбулаторного, стаціонарного хворого [PERSON] перебувала на лікуванні з діагнозом помірна розумова відсталість, епісиндром (а.с.18, 20). З висновку судово-психіатричного експерта №349 від 02.12.2025 року вбачається, що [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад демецію в наслідок епілепсії (F02/8), за станом психічного здоров`я не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.100, 101). Із копій свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] вбачається, що вони є рідними братом та сестрою (а.с.10-12). Мати [PERSON] та [PERSON] [PERSON] є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] (а.с.15). Застосоване судом законодавство та висновки суду Відповідно до ст.30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій і може керувати ними. Фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними (ч.1 ст.39 ЦК України). Стаття перша Закону України «Про психіатричну допомогу» визначає тяжкий психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню діяльність, свій психічний стан і поведінку. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» від 28.03.1972 року (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 29.11.1974 року, від 24.04.1981 року, від 30.03.1984 року, від 25.12.1992 року і від 25.05.1998 року) зазначено, що даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписки з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними установами. У відповідності до ч.1 ст.298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Відповідно до ч.1 ст.41 ЦК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності особи чи визнання особи недієздатною, встановлює над нею відповідне піклування чи опіку і призначає їй піклувальника чи опікуна. У відповідності до ч.1 ст.55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. З огляду на вищенаведене суд, виходячи із досліджених в судовому засіданні доказів, приходить до висновку, що [PERSON] , [INFO] внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому її слід визнати недієздатною. Згідно ч.6 ст.300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Дію рішення про визнання недієздатною [PERSON] , суд вважає за доцільне встановити на максимальний строк - 2 роки. Щодо вирішення питання про призначення опікуна суд зазначає наступне. Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Зазначені висновки викладені Верховним Судом у постанові від 07 квітня 2022 року у справі №712/10043/20. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року №34/166/131/88. Згідно з підпунктами 3.2, 3.3 Правил опіки та піклування опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину. Документи, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, - рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань. Як було зазначено вище, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України. Станом на сьогоднішній день саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення її опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном недієздатної особи та, перш за все, необхідність такого. Одночасно, на переконання суду, конституційний обов`язок оборони незалежності та територіальної цілісності України, має перевагу над бажанням заявника бути опікуном недієздатної особи за обставин існування в останньої інших членів сім`ї, які також можуть бути опікунами. При звернені до суду і заявою представник заявника долучив до матеріалів заяви копію заяви адресовану органу опіки та піклування Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області від 26 травня 2025 року в якій просив розглянути питання про доцільність призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] (а.с.61). Представником заявника в судове засідання було надано висновок опікунської ради виконавчого комітету Городищенської сільської ради від 19.02.2026 року відповідно до якого опікунська рада визнає за доцільне призначення [PERSON] опікуном над його сестрою [PERSON] . Однак, суд критично оцінює висновок органу опіки та піклування про призначення [PERSON] опікуном [PERSON] , оскільки він не містить належної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань чи мотивів з посиланням на наявні докази щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення У висновку лише констатується обставини, що [PERSON] має групу інвалідності та перелічються документи які подав [PERSON] на розгляд опікунської ради. Разом із тим, органом опіки та піклування не розглядалося питання про можливість [PERSON] здійснювати обов`язки опікуна у період дії воєнного стану, з урахуванням проходження ним військової служби. Окрім того, суду також не було надано жодних відомостей про здійснення відповідних заходів, зокрема проведення обстеження матеріально-побутових умов проживання майбутнього опікуна, дослідження особистих відносини між [PERSON] та заявником, визначення кола осіб які можуть здійснювати догляд, або підстави з яких інші особи не можуть здійснювати такий догляд та інші обставини, які мають значення для належної, повної та обґрунтованої мотивації подання органом опіки та піклування в призначенні саме заявника опікуном над недієздатною. В заяві до суду [PERSON] вказує, що перебуває на військовій службі, а за сестрою [PERSON] здійснює догляд їх мати [PERSON] , однак в силу пенсійного віку та ряду хронічних захворювань не взмозі здійснювати повноцінний догляд. Заявник також вказав, що має добрий стан здоров`я, на обліку у психоневрологічному або наркологічному диспансері не перебуває. Проте такі аргументи заявника жодними доказами не підтверджені. Також в ході розгляду справи, представником заявника повідомлено, що у заявника [PERSON] та його сестри [PERSON] також є батько та ще один брат, щодо яких відомості як в заяві так і в матеріалах справи відсутні. Отже, суду не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що саме заявник, за наявності інших близьких родичів у [PERSON] , дбатиме про підопічну та створить їй необхідні побутові умови, забезпечить постійним доглядом і вживатиме заходів щодо захисту прав та інтересів своєї сестри та в цілому зможе належним чином виконувати обов`язки опікуна. У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №545/1691/16-ц (провадження № 61-4475св18) Верховним Судом сформульовано висновок про те, що законодавством не передбачено обов`язку суду визнання особи недієздатною і призначення опікуна в єдиному судовому процесі. При цьому, суд зазначає, що відповідно до статті 65 ЦК України, до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що в частині заяви про призначення [PERSON] опікуном над недієздатною [PERSON] необхідно відмовити, а обов`язки опікуна над недієздатною [PERSON] тимчасово покладаються на виконавчий комітет Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області як орган опіки та піклування до вирішення питання про призначення опікуна, в порядку визначеному законодавством. Отже, заява [PERSON] про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна підлягає до часткового задоволення. Розподіл між сторонами судових витрат Відповідно до ч.2 ст.299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Outcome: partial