Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачки [PERSON] , про розірвання шлюбу та встaновлення фaкту. Позов мотивує тим, що 26 травня 2016 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб у Дрогобицькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що було складено актовий запис №160. За час перебування у шлюбі у них народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Спершу у них з відповідачкою були хороші теплі сімейні стосунки. Проте, шлюбне життя у них не склалось через різні характери, моральні цінності, бачення сімейної ролі кожного. Сімейне життя з відповідачкою протягом останніх років поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Однак, через деякий час вони намагалися примиритися і жити разом заради сина. Проте після народження другої дитини вони стали чужими людьми, оскільки втратили почуття любові, взаєморозуміння та поваги один до одного. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, фінансову поведінку та побут. Між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Вони перестали вести спільне господарство, планувати бюджет, ділити обов`язки. Сумісне проживання між ними вже давно припинено, тому відсутні можливості подальшого підтримання сімейних відносин. Подальше перебування у такому шлюбі суперечить їхнім інтересам. Шлюб носить виключно формальний характер. Примирення та збереження шлюбу між ними неможливе з підстав викладених вище. Просить розірвати шлюб. Крім того, після народження доньки відповідачка усунулася від виховання та матеріального забезпечення дітей. Вона покинула сім`ю, переїхала у м. Сквира та почала проживати окремо. З того часу вона не бере участі в житті спільних дітей. Всі обов`язки по догляду за сином [PERSON] та донькою [PERSON] позивач виконує самостійно. Вони з дітьми проживають разом за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка не проявляє жодного інтересу до дітей, не забезпечує матеріальної підтримки, не бере участі у їх вихованні, не контактує з ними. Позивач повністю утримує і самостійно займається вихованням дітей, а тому вимушений звернутися до суду із заявою про встaновлення фaкту сaмостійного виховaння та утримaння ним дітей, оскільки такий фaкт йому необхідний для оформлення документів, необхідних для отримання соціальної допомоги як батьку, що сaмостійно виховує дітей, вирішення інших питань щодо проживання та перебування дітей та інших пільг. Ухвалою від 28.01.2026 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку загального позовного провадження та залучено до участі у розгляді справи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради. Ухвалою від 13.02.2026 закрито підготовче провадження в зазначеній справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Заявлені вимоги підтримує та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду відзив, в якому вказала, що позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі. Зазначила, що вони, дійсно, не проживають разом вже більше року, не пов`язані спільним побутом, не виконують обов`язків подружжя один перед одним. У зв`язку з тим, що їй запропонували іншу роботу, вона переїхала проживати в м. Сквира, де вона зустріла іншого чоловіка, з яким має намір створити сім`ю. Наміру повертатися в м. Дрогобич до позивача вона не має. Вважає, що позивач має всі можливості для виховання їхніх дітей. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, при винесенні рішення просить врахувати інтереси неповнолітніх дітей. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26 травня 2016 року у Дрогобицькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що було складено актовий запис №160, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.9). Від цього шлюбу народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] (а.с.10), та донька [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] (а.с.11). Більше року позивач та відповідачка проживають окремо: позивач з малолітніми дітьми проживає в [ADDRESS] , а відповідачка проживає окремо в м. Сквира Білоцерківського району Київської області, з іншим чоловіком, та не цікавиться життям і здоров`ям дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не приймає участі у їх вихованні та утриманні.Відповідачка та позивач не ведуть спільного господарства. Згідно Акту обстеження умов проживання, складеного уповноваженими посадовими особами Відділу - Служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області від 17.12.2025 встановлено, що позивач [PERSON] проживає разом з малолітніми дітьми за адресою: [ADDRESS] , умови проживання за вищезазначеною адресою добрі. У помешканні є електро-, водо-, газопостачання, газове опалення, наявні всі необхідні меблі та побутова техніка. Син [PERSON] забезпечений сезонним одягом, взуттям, шкільним приладдям. Дочка [PERSON] також забезпечена сезонним одягом, взуттям, іграшками, має ліжечко, автокрісло, крісло для годування. (а.с.15) Згідно з висновком психолога за результатами психологічного дослідження №25/12-1 від 04.12.2025 діти мають тісний зв`язок з батьком. Син [PERSON] висловлювався категорично проти можливості проживати окремо від батька. Діти [PERSON] та [PERSON] справляють враження здорових, доглянутих, активних, життєрадісних розвинутих на свій вік дітей, спільне проживання батька, [PERSON] , разом із його малолітніми дітьми, сином молодшого шкільного віку, [PERSON] , і дочкою раннього віку, [PERSON] , позитивно впливає на розвиток, навчання, виховання і психологічний стан дітей і не завдає шкоди їхній особистості, яка перебуває на стадії формування, а також не становить загрози їхньому благополуччю, життю і здоров`ю. (а.с.16-18). У відповідності до довідки, виданої вихователем дитячого клубу «Дзиґа» від 20.06.2025, дитину [PERSON] батько позивач у справі, приводить до клубу та забирає додому, здійснює всі необхідні оплати виключно він. Мати не цікавиться розвитком дитини, у клубі її ніколи не бачили.(а.с.19). Згідно довідки, виданої вчителем початкових класів ліцею №2 Дрогобицької міської ради Львівської області [PERSON] від 03.12.2025, встановлено, що [PERSON] до школи приводить і забирає позивач, він також здійснює всі оплати як батько. Батько регулярно спілкується з класним керівником та педагогами, цікавиться навчальним процесом, успішністю та поведінкою дитини. Усі організаційні питання, що стосуються навчання та відвідування школи, вирішує тільки батько, який приділяє належну увагу розвитку та вихованню сина. Мати дитини участі в шкільному житті дитини не бере, з адміністрацією та вчителями не спілкується.(а.с.20). Відповідно до психолого-педагогічної характеристики на учня 1-го класу, виданої класним керівником 10В класу [PERSON] від 03.12.2025, [PERSON] проживає разом з батьком який повністю займається доглядом, вихованням та навчальним супроводом дитини, та активно співпрацює зі школою, регулярно цікавиться успіхами, виконує рекомендації педагогів та створює сприятливі умови для розвитку вдома. Контакту з матір`ю немає (а.с.21). Заключенням лікаря-спеціаліста [PERSON] від 18.11.2025 підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , спостерігається у медичному закладі «Медичний центр «Ора» від народження. Батько дитини звертався для проведення оглядів дитини від моменту народження сина з метою проведення профілактичних оглядів, вакцинації та обстежень [PERSON] . (а.с.22). Так, поясненнями сусідки [PERSON] від 08.12.2025, яка проживає за адресою [ADDRESS] , підтверджується, що [PERSON] самостійно проживає з дітьми та виховує їх. Він є відповідальним та турботливим батьком, діти завжди доглянуті, охайні, добре забезпечені всім необхідним, щодня відводить сина до школи, приділяє належну увагу розвитку дітей, їхньому здоров`ю та безпеці. Підтримує порядок у домі, має добрі взаємини з сусідами, завжди ввічливий та привітний. Діти фактично проживають разом з позивачем та перебувають під його постійним доглядом. Мати дітей у вихованні дітей участі не бере, більше року її не бачила. (а.с.23). З письмових пояснень сусіда [PERSON] , який проживає за адресою [ADDRESS] , вбачається, що [PERSON] самостійно виховує своїх дітей, є уважним та відповідальним батьком. Діти завжди охайні та доглянуті, батько часто гуляє з ними. В побуті батько дітей підтримує порядок, з сусідами доброзичливий. Діти фактично проживають зі [PERSON] , перебувають під його належним наглядом, а мати дітей участі у їх вихованні не бере протягом тривалого часу.(а.с.24). Відповідно до письмових пояснень [PERSON] від 06.12.2025, яка проживає по сусідству з позивачем, через дорогу від будинку, а саме на [ADDRESS] , встановлено, що [PERSON] сам виховує двох дітей, матері протягом двох років ні разу з дітьми не бачилась. [PERSON] сам водить доньку в дитячий садочок, а сина [PERSON] до школи. [PERSON] і [PERSON] ввічливі, охайні. Батько є справжнім господарем, підтримує порядок, діти живуть разом з батьком, турбується про них, а матір позивача [PERSON] час від часу допомагає йому (а.с.25). Згідно Витягу № 013157/38-2025 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб позивач зареєстрований разом з сином [PERSON] , дочкою [PERSON] , та бабцею [PERSON] , [INFO] , у житловому будинку по [ADDRESS] . (а.с.14). Позивач проживає в будинку по [ADDRESS] , який складається із п`яти кімнат, трьох коридорів, двох кухонь, санвузлів, балконів. Будинок забезпечений електро-, водо- та газопостачанням, облаштований необхідними меблями та побутовою технікою для належного проживання. [PERSON] забезпечений сезонним одягом, взуттям, шкільним приладдям. [PERSON] забезпечена сезонним одягом, взуттям, іграшками, має ліжечко, автокрісло, крісло для годування. Таким чином, малолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , знаходяться на повному утриманні батька [PERSON] та він самостійно виховує їх. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхньої дитини. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір`ю. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини). Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів та те, що встановлення вище зазначеного факту необхідно заявнику для призначення соціальних пільг, субсидій, допомоги, тощо, а також для підтвердження права на стягнення аліментів з матері дитини у випадку ухилення її від виконання своїх батьківських обов`язків в частині утримання та матеріального забезпечення дітей, суд вважає, що заяву [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі та за наявності зазначених вище обставин суд вважає, що збереження шлюбу між [PERSON] та [PERSON] буде суперечити інтересам сторін, тому надалі є недоцільним. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved