Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

У грудні 2025 року Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надмірно виплаченої суми допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам в сумі 21000,00 грн., а також судовий збір у розмірі 3028,00 грн.. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначив, що [PERSON] , [INFO] , разом з чоловіком, [PERSON] , [INFO] , з 17.11.2014 року перебувають на обліку як внутрішньо переміщені особи в Управлінні та отримували допомогу на проживання. За результатами проведеної верифікації в липні 2023 року родині [PERSON] було призупинено виплату з 01.08.2023 року, як особам, які станом на 15 липня 2023 року перебували за кордоном понад 30 календарних днів поспіль та не повернулися в Україну станом на 1 серпня 2023 року. 08.09.2023 року [PERSON] звернулася до Управління із заявою про поновлення виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. Додатково відповідач надала заяву від 14.09.2023 року з листами Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України з відомостями про перетин державного кордону [PERSON] та [PERSON] , в яких було зазначено: ??за період з 01.07.2023р. по 01.09.2023р. [PERSON] перетнула кордон 1 раз, а саме -повернулась до України 26.07.2023р.; ??за період з 01.08.2022р. по 01.09.2023р. [PERSON] не виявлено даних про перетин кордону. Враховуючи надані листи, Управлінням було поновлено виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.08.2023р. на родину [PERSON] у розмірі 6000,00 грн (по 3000,00 грн на кожного як особам з інвалідністю) щомісячно. 01.01.2024 року електронна справа [PERSON] була знову зупинена масовим перерахунком в результаті обробки верифікації Міністерством фінансів України у зв?язку з перебуванням за кордоном строком більше 30 календарних днів підряд або 60 днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги. 10.02.2025 року [PERSON] разом з чоловіком знову звернулась до Управління та надала заяву про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам на родину, а також пояснення, в яких зазначила, що вона та чоловік за кордоном не перебували. Враховуючи суперечливість даних, наданих заявниками, та інформацією, отриманою за результатами верифікації, 12.02.2025 року Управлінням було зроблено запит до Державної прикордонної служби України про надання інформації про перетин державного кордону України [PERSON] та [PERSON] за період з 01.03.2022 року по теперішній час. Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України [PERSON] неодноразово перетинала державний кордон України, починаючи з 05.08.2022р. За результатами підрахунків в 2023 році наявне перевищення 30 днів підряд перебування заявниці за кордоном (виїхала 17.09.2023, повернулась до України 16.04.2024). Враховуючи вищезазначене, починаючи з листопада 2023 року [PERSON] не мала права на отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. Що стосується перетину кордону [PERSON] , Державна прикордонна служба України повідомила, що за період з 01.03.2022р. наявна інформація лише про в?їзд до України 07.02.2025р.. Оскільки весь цей час [PERSON] перебував за кордоном, він неправомірно отримував допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам, яка виплачувалась йому на підставі недостовірних відомостей, наданих його дружиною. Враховуючи вищезазначене, Управлінням було прийнято рішення про утримання надміру виплачених сум допомог від 19.02.2025р. № 896/18.01-06 в розмірі 21000,00 грн., яка складається з: - суми надмірно виплачених коштів допомоги внутрішньо переміщеним особам [PERSON] за період з 01.11.2023р. по 21.12.2023р. у розмірі 6000,00 грн; - суми надмірно виплачених коштів допомоги внутрішньо переміщеним особам [PERSON] за період з 01.08.2023р. по 21.12.2023р. у розмірі 15000,00 грн. Вищезазначене рішення 21.02.2025 було надіслано на електронну пошту [PERSON] - [INFO] . Отримавши рішення, заявниця написала на електронну адресу Управління повідомлення-заперечення, в якому зазначила, що надавала раніше (у 2023 році) дані про свій перетин кордону, а також наголосила, що її чоловік взагалі не виїжджав за межі України. 26.02.2025р. [PERSON] надіслала до Управління відповідь від Державної прикордонної служби України з відомостями, що за період з 01.12.2023р. по 31.12.2023р. у неї не було перетину кордону. З метою отримання інформації про дату виїзду з України [PERSON] 26.02.2025р. Управлінням було зроблено додатковий запит до Державної прикордонної служби України з проханням перевірити перетин кордону з 01.01.2021 року. Відповідно до листа Державної прикордонної служби України [PERSON] перебував за кордоном у період з 13.11.2021р. по 07.02.2025р., що свідчить про те, що заявниця знову надала до Управління недостовірні відомості, а її чоловік незаконно отримував допомогу на проживання, починаючи з 01.08.2023р.. Станом на дату подання позовної заяви заборгованість на розрахунковий рахунок Департаменту не повернута, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду. Ухвалою суду від 09.01.2026 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відзив на позов відповідачем не надано. В матеріалах справи міститься заява представника [PERSON] - адвоката Нікітіної Г.Е. від 13.01.2026 року, яка надіслана до суду через систему «Електронний суд» про залучення представника відповідача до справи. Відповідно до довідок про доставку електронного документу вбачається, що адвокату Нікітіній Ганні Едуардівні в її електронний кабінет 14.01.2026 року було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , разом з чоловіком, [PERSON] , [INFO] , з 17.11.2014 року перебувають на обліку як внутрішньо переміщені особи в Управлінні та отримували допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам. За результатами проведеної верифікації в липні 2023 року родині [PERSON] було призупинено виплату з 01.08.2023 року, як особам, які станом на 15 липня 2023 року перебували за кордоном понад 30 календарних днів поспіль та не повернулися в Україну станом на 1 серпня 2023 року. Відповідно до заяви від 08.09.2023 року [PERSON] звернулася до Управління про поновлення виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. (а.с. 17) Додатково відповідач надала заяву від 14.09.2023 року з листами Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України з відомостями про перетин державного кордону [PERSON] та [PERSON] , в яких було зазначено: ??за період з 01.07.2023р. по 01.09.2023р. [PERSON] перетнула кордон 1 раз, а саме повернулась до України 26.07.2023р.; ??за період з 01.08.2022р. по 01.09.2023р. [PERSON] не виявлено даних про перетин кордону. (а.с. 18,19,20) Враховуючи надані листи, Управлінням було поновлено виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.08.2023р. на родину [PERSON] у розмірі 6000,00 грн (по 3000,00 грн на кожного як особам з інвалідністю) щомісячно. 01.01.2024 року електронна справа [PERSON] була знову зупинена масовим перерахунком в результаті обробки верифікації Міністерством фінансів України у зв?язку з перебуванням за кордоном строком більше 30 календарних днів підряд або 60 днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги. З матеріалів справи вбачається, що 10.02.2025 року [PERSON] разом з чоловіком знову звернулась до Управління та надала заяву про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам на родину, а також пояснення, в яких зазначила, що вона та чоловік за кордоном не перебували. (а.с. 24,25,26) Враховуючи суперечливість даних, наданих заявниками, та інформацією, отриманою за результатами верифікації, 12.02.2025 року Управлінням було зроблено запит до Державної прикордонної служби України про надання інформації про перетин державного кордону України [PERSON] та [PERSON] за період з 01.03.2022 року по теперішній час. (а.с. 27) Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України [PERSON] неодноразово перетинала державний кордон України, починаючи з 05.08.2022р. За результатами підрахунків в 2023 році наявне перевищення 30 днів підряд перебування заявниці за кордоном (виїхала 17.09.2023, повернулась до України 06.04.2024). (а.с. 28) Що стосується перетину кордону [PERSON] , Державна прикордонна служба України повідомила, що за період з 01.03.2022р. наявна інформація лише про в?їзд до України 07.02.2025р.. Оскільки весь цей час [PERSON] перебував за кордоном, він неправомірно отримував допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам, яка виплачувалась йому на підставі недостовірних відомостей, наданих його дружиною. Управлінням було прийнято рішення про утримання надміру виплачених сум допомог від 19.02.2025р. № 896/18.01-06 в розмірі 21000,00 грн., яка складається з: - суми надмірно виплачених коштів допомоги внутрішньо переміщеним особам [PERSON] за період з 01.11.2023р. по 21.12.2023р. у розмірі 6000,00 грн; - суми надмірно виплачених коштів допомоги внутрішньо переміщеним особам [PERSON] за період з 01.08.2023р. по 21.12.2023р. у розмірі 15000,00 грн.. (а.с.32) Вищезазначене рішення 21.02.2025 року було надіслано на електронну пошту [PERSON] - [INFO] . (а.с. 33) Отримавши рішення, заявниця написала на електронну адресу Управління повідомлення-заперечення, в якому зазначила, що надавала раніше (у 2023 році) дані про свій перетин кордону, а також наголосила, що її чоловік взагалі не виїжджав за межі України. (а.с. 34) 26.02.2025р. [PERSON] надіслала до Управління відповідь від Державної прикордонної служби України з відомостями, що за період з 01.12.2023р. по 31.12.2023р. у неї не було перетину кордону. З метою отримання інформації про дату виїзду з України [PERSON] 26.02.2025р. Управлінням було зроблено додатковий запит до Державної прикордонної служби України з проханням перевірити перетин кордону з 01.01.2021 року. Відповідно до листа Державної прикордонної служби України [PERSON] перебував за кордоном у період з 13.11.2021р. по 07.02.2025р., що свідчить про те, що заявниця знову надала до Управління недостовірні відомості, а її чоловік незаконно отримував допомогу на проживання, починаючи з 01.08.2023р.. (а.с. 36) Відповідно до пункту 29 Порядку 332, у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення. Орган соціального захисту населення з моменту виявлення факту надміру перерахованої (виплаченої) допомоги визначає обсяг неправомірно або повторно отриманих коштів та протягом 30 робочих днів повідомляє про це уповноваженій особі або отримувачу шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/електронного зв`язку (із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи (за технічної можливості)/засобами мобільного зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Орган соціального захисту населення має право здійснити перерахунок надміру виплачених коштів допомоги отримувачу за рахунок наступних виплат. У разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки орган соціального захисту населення вирішує питання про їх стягнення в судовому порядку. Кошти надміру перерахованої (виплаченої) допомоги повертаються отримувачами на небюджетні рахунки органів соціального захисту населення, відкриті в Казначействі. Повернуті кошти, перерахування (виплату) яких проводило Мінсоцполітики, протягом 15 робочих днів місяця, що настає за місяцем, в якому були повернуті кошти, але не пізніше ніж 26 грудня поточного року, орган соціального захисту населення перераховує на рахунок Мінсоцполітики, відкритий в Казначействі, з розподілом коштів за місяцями та роками, в яких проводилася відповідна виплата. Призначення допомоги здійснюється відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332 (далі - Порядок). За змістом п. 2 Порядку, допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території російською федерацією території України, а також території адміністративно-територіальних одиниць, де проводяться бойові дії та що визначені в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка», затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204. Відповідно до п. 3 Порядку, допомога надається щомісячно з місяця звернення на період введення воєнного стану та одного місяця після його припинення чи скасування на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень. Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням та дати припинення чи скасування воєнного стану. Внутрішньо переміщені особи несуть відповідальність за достовірність інформації, наданої для отримання допомоги (п. 5 Порядку №332). Пунктом першим постанови Кабінету Міністрів України від 16.04 2022 №457 «Про підтримку окремих категорій населення, яке постраждало у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України установлено, що для підтримки окремих категорій населення, яке постраждало у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, надається внутрішньо переміщеним особам, відомості про яких включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, - допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 р. № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам». Взяття на облік заявника за новим фактичним місцем проживання/перебування здійснюється відповідно до пункту 9 цього Порядку. Пунктом 6 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року №332 встановлено, що якщо отримувач або уповноважена особа повернувся до покинутого місця проживання, виїхав на тимчасове чи постійне місце проживання за кордон або перебуває за кордоном більше як 30 календарних днів чи більше як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, він зобов`язаний повідомити про такі обставини органу соціального захисту населення/уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради/центру надання адміністративних послуг за місцем перебування на обліку або надіслати заяву з використанням засобів поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням кваліфікованого електронного підпису або використанням засобів електронної ідентифікації з високим або середнім рівнем довіри відповідно до вимог Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги»). Нарахування та виплата допомоги отримувачу припиняється починаючи з місяця, що настає за місяцем, в якому стало відомо щодо його повернення до покинутого місця проживання, або з місяця виїзду за кордон на постійне місце проживання, або з місяця, що настає за місяцем, у якому строк перебування за кордоном перевищує 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, або 60 та 90 календарних днів відповідно, в разі прийняття рішення про збільшення зазначеного строку за наявності обґрунтованих причин. Згідно з пунктом 9 Порядку №332, уповноважена особа зобов`язана протягом 14 календарних днів після виникнення змін, які впливають на визначення права на отримання допомоги, поінформувати про це засобами поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням електронного підпису або використанням засобів електронної ідентифікації з високим або середнім рівнем довіри відповідно до вимог Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги») орган соціального захисту населення, уповноважену особу виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центр надання адміністративних послуг. Судом встановлено, що [PERSON] в 2023 році наявне перевищення 30 днів підряд перебування за кордоном (виїхала 17.09.2023р., повернулась до України 16.04.2024р.). Враховуючи вищезазначене, починаючи з листопада 2023 року [PERSON] не мала права на отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. Що стосується [PERSON] , то він перебував за кордоном у період з 13.11.2021р. по 07.02.2025р., що свідчить про те, що чоловік відповідачки незаконно отримував допомогу на проживання, починаючи з 01.08.2023р.. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті допомоги, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. За змістом зазначеної норми, допомога, в даному випадку допомога переміщеним особам на проживання, не підлягає поверненню у випадку, якщо її виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки та відсутності недобросовісності з боку набувача. Аналіз положень ст. 1215 ЦК України дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом безпідставно набута особою допомога не підлягає поверненню, натомість закон встановлює два виключення з цього правила: по-перше, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Таким чином, повернення надмірно виплаченої суми щомісячної допомоги передбачає стягнення зазначеної суми у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини набувача, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Отже, відповідач знала про обставини, що можуть вплинути на отримання щомісячної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та не повідомила вчасно позивача про них, що є зловживанням з її боку. Тому, кошти у розмірі 21 000,00 грн. підлягають безумовному поверненню відповідачем позивачу, як набуті без достатньої правової підстави. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved