Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього на свою користь 3% річних у розмірі 67994,40 грн та суми інфляційних втрат у розмірі 224362,80 грн. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 22 червня 2007 року між відповідачем та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого став ПАТ «УкрСиббанк») був укладений договір про надання споживчого кредиту №11174276000. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2010 року у справі №2-4764/2010 стягнуто з відповідача на користь ПАТ «УкрСиббанк» у рахунок погашення заборгованості за договором №11174276000 від 22 червня 2007 року 462676,22 грн, в рахунок повернення судового збору 1700 грн, витрат на інформаційно-технічне забезпечення 250 грн, а разом 464626,22 грн. 12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та позивачем укладено договір факторингу №1, за яким позивач одержав право грошової вимоги у тому числі і за кредитним договором №11174276000 від 22 червня 2007 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2024 року замінено сторону стягувача у виконавчому листі про стягнення з відповідача на користь ПАТ «УкрСиббанк» суми заборгованості, з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ". Вказує, що з моменту ухвалення Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська рішення від 20 квітня 2010 року відповідачем зобов`язання зі сплати заборгованості не виконувалось, що відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України є підставою для нарахування 3% річних та інфляційних втрат на суму простроченого грошового зобов`язання. Таким чином, сума 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих відповідачу на суму простроченого зобов`язання зі сплати заборгованості, за період з 02 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року складає 292357,20 грн. Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 04 червня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. 22 червня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем було укладено кредитний договір №11174276000, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 65000 швейцарських франків зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 8,99 % на рік, з кінцевим терміном повернення 21 червня 2028 року (а.с.8-10). Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2010 року у справі №2-4764/2010, що набрало законної сили, стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» у рахунок погашення заборгованості за договором №11174276000 від 22 червня 2007 року - 462676 (чотириста шістдесят дві тисячі шістсот сімдесят шість) грн 22 коп., у рахунок повернення судового збору - 1700 (одну тисячу сімсот) грн 00 коп. та витрат на інформаційно технічне забезпечення - 250 грн, а разом 464626,22 грн (а.с.20). 12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" було укладено договір факторингу №1, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» передало у власність, а ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" прийняв права вимоги за кредитними договорами, в тому числі, за кредитним договором №11174276000 від 22 червня 2007 року (а.с.50-55). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2024 року, що набрала законної сили, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про заміну стягувача у виконавчому листі, виданому по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено та замінено сторону стягувача у виконавчому листі про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» суми заборгованості, виданому по цивільній справі № 2-4764/2010 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (а.с.21). Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з наданими позивачем розрахунками (а.с.22 зворотна сторона-23), заборгованість відповідача за період з 02 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року становить 292357,20 грн, яка складається з: - інфляційне збільшення 224362,80 грн; - 3% річних 67994,40 грн. Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. За вимогами статей 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (стаття 611 Цивільного кодексу України). Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом частини 2 статті 625 зазначеного Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Результат правового аналізу положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором позики, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі N 127/15672/16-ц (провадження N 14-254цс19). Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Позивач просить стягнути з відповідача в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України інфляційні збитки у розмірі 224362,80 грн та 3 % річних у розмірі 67994,40 грн. Розрахунок позивача щодо розміру 3% річних та інфляційних втрат, які підлягають стягненню з відповідача, зроблено арифметично правильно та відповідачем не спростовано. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 292357,20 грн, з яких заборгованість за 3% річних у розмірі 67994,40 грн та інфляційні збитки в порядку ст. 625 ЦК України у розмірі 224362,80 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з останнього на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 3508,29 грн.

Outcome: approved