Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

У листопаді 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Чернівецької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» ( далі ТОВ «Газорозподільні мережі України»), [PERSON] про захист прав споживача та усунення перешкод у користуванні частиною житлового будинку. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07 листопада 2025 року вищезазначену позовну заяву було залишено без руху та надано позивачці строк для усунення її недоліків. 26.11.2025 року адвокат Филимонов С.М., який діє в інтересах позивачки, звернувся до суду із заявою про відмову [PERSON] від позовних вимог у частині усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, а також подав у новій редакції позов в інтересах [PERSON] про захист прав споживача. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Чернівців від 01.12.2025 року прийнято відмову позивачки [PERSON] від частини позовних вимог, а саме до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] шляхом заборони вчиняти певні дії; провадження у справі в цій частині закрито. Прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження з викликом сторін у справі за позовною заявою [PERSON] , викладеній у новій редакції, до Чернівецької філії товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" про захист прав споживача. У вищевказаній позовній заяві в її новій редакції позивачка просила суд зобов`язати Чернівецьку філію ТОВ «Газорозподільні мережі України» здійснити безоплатне поновлення газопостачання до будинку [ADDRESS] та допустити негайне виконання судового рішення, обґрунтовуючи такі свої вимоги наступними обставинами. [PERSON] на час початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації в Україну проживала на лінії зіткнення, в зоні ведення активних бойових дій: с-ще Урожайне Волноваського р-ну Донецької обл. За тиждень до його окупації вимушена була залишити належне їй житло та все своє майно та виїхати до м. Чернівців, де поселилась разом з онукою в будинок [ADDRESS] з дозволу його власниці проживати в ньому безоплатно. Після смерті останньої її донька - [PERSON] , [INFO] , згідно до державно-волонтерського проекту «Прихисток» та ст. 4-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», оформила в ЦНАПі офіційне тимчасове проживання позивачки в зазначеному будинку, а також уклала з [PERSON] двосторонній договір як з внутрішньо переміщеною особою. Позивачка сумлінно виконувала всі умови вказаного договору, зокрема займала лише одну кімнату в ньому, своєчасно і в повному обсязі сплачувала всі комунальні платежі (електро- та з газопостачання), стежила за станом прибудинкової ділянки. Проте, у червні 2025 року інші співвласниці цього будинку: [PERSON] та її донька [PERSON] почали вимагати від неї сплачувати їм кошти за проживання у будинку, а в подальшому - виселитися з нього, що супроводжувалося різними погрозами, перебиранням і викиданням речей позивачки, зняттям та спробою заміни замків, викраденням ключів від її кімнати та вхідних дверей, у зв?язку з чим вона вимушена була навіть викликати поліцію. Надалі, 19.07 - 20.07.2025 року, після чергового візиту співвласниць, у будинку зник газ та електропостачання. Після їх відновлення правниками аварійної служби, а саме 28.07.2025 року газопостачання до будинку знову було перекрито, на її відповідний запит відповідач повідомив, що його припинено на підставі заяви власника . Відсутність газопостачання значно ускладнює проживання в будинку, робить неможливим його опалення. Такі дії, на думку позивачки, зумовлені бажанням зробити нестерпними її побутові умови, змусити її виселитися з цього жилого приміщення та порушують її права та законні інтереси як внутрішньо переміщеної особи, яка має численні хронічні захворювання, неодноразово зазнала стресів через воєнні дії, проживає в будинку на законних підставах, а також - як споживача комунальних послуг, оскільки вона ними користується та оплачує в повному обсязі, що змушує її звертатись до суду за захистом. Знайти інше житло [PERSON] можливості не має, оскільки отримує невелику пенсію, що не дозволяє їй його орендувати. Крім того, у позові зазначено, що [PERSON] уклала договір з газопостачальником без згоди всіх інших співвласників будинку [ADDRESS] , що суперечить пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ. Таким чином, Відповідач неправомірно, в порушення вимог закону (Кодексу ГРМ), змінив споживача за договором та прийняв заяву на припинення газопостачання від особи, яка не мала відповідних повноважень. До того ж, ніхто з співвласників в цьому будинку на даний час не проживає та не сплачує комунальні платежі, крім позивачки. Ухвалою суду від 12 січня 2026 року було задоволено відповідне клопотання представника позивачки - адвоката Филимонова С.М. про заміну неналежного відповідача - Чернівецької філії товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" на належного відповідача - ТОВ "Газорозподільні мережі України", а також залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є співвласниками будинку [ADDRESS] . 27.01.2026 року представник відповідача - ТОВ "Газорозподільні мережі України"подав до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні його вимог, оскільки позивачка не є побутовим споживачем природного газу в розумінні Кодексу ГРМ та Типового договору розподілу природного газу, не зверталась до Відповідача із заявою про укладення такого договору та не подавала копії документів, якими визначено її право власності чи користування на об`єкт (приміщення). Особовий рахунок за адресою: [ADDRESS] відкрито на ім`я іншої особи - [PERSON] , яка 21.07.2025 року подала Відповідачу, як Оператору ГРМ, заяву про відключення газопостачання на даний об`єкт, а 22.07.2025р. уклала з ним договір на виконання цих робіт та 23.07.2025р. їх оплатила. Жодних правових підстав для відмови [PERSON] у задоволенні її заяви у відповідача не було, а тому 28.07.2025 Оператором ГРМ правомірно було здійснено припинення газопостачання на об`єкт споживача. Крім того, [PERSON] , яка не є законним власником чи користувачем приміщення та не має укладеного договору розподілу природного газу, тобто не є споживачем природного газу в розумінні Кодексу ГРМ, не може вимагати відновлення газопостачання на об`єкт, що перебуває у власності інших осіб, тим більше - без погодження із власниками цього об`єкту, без оплати вартості таких робіт та всупереч волі одного з власників цього приміщення. У відповіді на відзив на позов від 05.02.2026 року представник позивачки адвокат Филимонов С.М. зазначив про непогодження з викладеними в ньому відповідачем доводами з тих підстав, що останній, не отримавши письмової згоди від усіх співвласників будинку на укладення договору з одним з них та на його відключення від газопостачання, порушив їх права, а також права позивачки, яка користується цим будинком на підставі відповідного договору та своєчасно і в повному обсязі сплачує комунальні платежі вже більше трьох років поспіль, при цьому посилання відповідача на відсутність договірних відносин з [PERSON] не можуть братися до уваги з огляду на право будь-якої особи на судовий захист. У судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Филимонов С.М. вимоги позову в його новій редакції підтримали та просили їх повністю задовольнити з викладених у ньому підстав. [PERSON] також зазначила, що не має претензій до всіх співвласників будинку, тільки просить суд захистити її як внутрішньо переміщену особу від дискримінації та її законні права на належні побутові умови проживання: тепло, приготування їжі, забезпечення водою, гігієнічні потреби, які вона має відповідно до укладеного з співвласницею [PERSON] договору, власні зобов`язання за яким виконує сумлінно та в повному обсязі. Представник відповідача - ТОВ "Газорозподільні мережі України" в судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні вимог [PERSON] з підстав, наведених письмово у відзиві на позов. Треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися. Разом з тим, від [PERSON] надійшло до суду письмове клопотання, в якому вона просить розглядати справу без її участі та задовольнити позовні вимоги, оскільки як власник 2/6 частки будинку [ADDRESS] вона своєї згоди на його відключення від газопостачання не надавала, а також підписала з позивачкою договір про користування належним їй на праві власності приміщенням по програмі «Прихисток», з моменту укладення якого остання оплачує всі комунальні послуги. Також залучений до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] надав суду письмове клопотання, в якому просить розглядати справу без його участі, вказав, що підтримує вимоги [PERSON] , своєї згоди на відключення газу в будинку він не надавав. Враховуючи неявку третіх осіб, які про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, суд вважає можливим його здійснювати за їх відсутності. Заслухавши позивачку, її представника адвоката Филимонова С.М., представника відповідача, дослідивши наявні докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Конституція України закріплює, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права Також статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.9 Закону України « Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа має право на: безпечні умови життя і здоров`я; створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання; забезпечення органами державної виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та суб`єктами приватного права можливості безоплатного тимчасового проживання (за умови оплати особою вартості комунальних послуг) протягом шести місяців з моменту взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; для багатодітних сімей, осіб з інвалідністю, осіб похилого віку цей термін може бути продовжено; інші права, визначені Конституцією та законами України. Згідно ст.14 Закону України « Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] народилася [INFO] , проживала у тимчасово окупованому РФ с. Урожайне Донецької області, є пенсіонеркою, згідно з довідкою від 06.04.2022 року № 7726-5001348317 взята на облік як внутрішньо переміщена особа, фактичним місцем її проживання є [ADDRESS] . 01.02.2023 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір на проживання ВПО в житловому приміщенні, згідно умов якого власник на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 5130 від 11.11.2020 року [PERSON] передала, а [PERSON] прийняла у тимчасове безоплатне користування 1/3 частину житлового будинку по [ADDRESS] , майно, що знаходиться у кімнаті площею 12,066 кв.м, кухні, підсобних приміщеннях, а також присадибну земельну ділянку (п.1 договору). Відповідно до п.2 цього договору [PERSON] зобов`язалася щомісячно здійснювати оплату комунальних послуг, а саме: електроенергію, споживання та доставку газу. Договір діє до закінчення воєнних дій в Україні та до заяви про його припинення ВПО. Закон України "Про житлово-комунальні послуги" визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону №2189-VІІІ від 09.11.2014 року учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник. Стаття 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 року №2189-VІІІ визначає перелік комунальних послуг. Цим законом встановлені загальні правила щодо надання і споживання всіх видів житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону №2189-VІІІ житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; До комунальних послуг відносяться, зокрема послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"). Згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону №2189-VІІІ індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; Відповідно до статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно а Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 23.06.2025 року 4/6 частин будинку [ADDRESS] належать на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно відповіді АТ «Чернівцігаз» № 58005-Сл-242-0825 від 21.08.2025 року на лист Чернівецької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» від 20.08.2025 року № ЧцФ/109-ВИХ-4306-25 об`єкт (приватний будинок) за адресою: [ADDRESS] газифіковано в 1987 році, станом на 30.09.2021 року споживачем послуг з розподілу природного газу за даним об`єктом є [PERSON] . На ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок [NUMBER] . Згідно пункту 2 глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, який затверджено Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за № 1379/27824 доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2498 в порядку, визначеному цим розділом. Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Якщо об`єкт побутового споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка в заяві-приєднанні. 21.07.2025 року [PERSON] подано оператору ГРМ: Чернівецькій філії ТОВ «Газмережі» заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача). Погоджувальних підписів інших співвласників будинку зазначена заява не містить. У цей же день - 21.07.2025 року [PERSON] подано Оператору ГРМ заяву про припинення газопостачання (розподілу природного газу) на об`єкт газоспоживання будинок [ADDRESS] , в якій зазначено, що заявниця просить відключити його від газопостачання у зв`язку із тимчасовою відсутністю потреби газу; заборгованість за послуги з розподілу природного газу станом на подачу заяви за цією адресою відсутня. Вартість цих робіт [PERSON] оплачено згідно з умовами договору про їх виконання від 22.07.2025 року. Відповідно до пункту 2 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем при припиненні (відновленні) розподілу природного газу на об`єкт споживача складається акт у двох примірниках, один з яких залишається у споживача. При складанні акту про припинення розподілу природного газу Оператор ГРМ зазначає в ньому про наслідки несанкціонованого відновлення газоспоживання, передбачені цим Кодексом, а також обов`язково фіксує фактичні показання лічильника газу на дату припинення газопостачання (розподілу природного газу), за винятком випадків відмови в доступі до об`єкта споживача, де розташований лічильник газу (ЗВТ). 28.07.2025 року Оператором ГРМ здійснено припинення газопостачання (розподіл природного газу) до будинку [ADDRESS] , проте відповідний акт у матеріалах справи відсутній, не надано такого акту суду і в ході розгляду справи. Виходячи з зазначеного, дії відповідача щодо прийняття заяви-приєднання [PERSON] до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) без письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), припинення газопостачання (розподілу природного газу) на об`єкт будинок [ADDRESS] не відповідають вимогам пункту 2 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем та вимогам пункту 1 глави 3 розділу VI цього Кодексу. Відповідно до статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач. Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу. Оператор газорозподільної системи - це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Споживачем природного газу (споживач) є фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу. Згідно з пунктом 1 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ доступ суб`єктів ринку природного газу до ГРМ, що на законних підставах знаходиться у власності чи користуванні (у тому числі в експлуатації) Оператора ГРМ, здійснюється на принципах: забезпечення рівних прав доступу, у тому числі приєднання, до ГРМ відповідно до вимог цього Кодексу; забезпечення Оператором ГРМ належної якості послуг доступу (приєднання) на договірних засадах; забезпечення суб`єктами ринку природного газу критеріїв доступу, визначених розділами V та VI цього Кодексу, та належних розрахунків за надані послуги. Згідно з пунктом 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI Кодексу. Отже, з моменту укладення між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, за наявності фізичного підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі, Оператором ГРМ здійснюється надання споживачу послуг з розподілу природного газу. Газорозподільна система функціонує за принципом постійної та безперебійної наявності в системі газопостачання природного газу, який переміщується під тиском. Взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VI цього Кодексу (пункт 5 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ). На підставі укладеного договору розподілу природного газу Оператор ГРМ: присвоює споживачу (точці комерційного обліку), у тому числі побутовому споживачу, персональний ЕІС-код суб`єкта ринку природного газу та передає Оператору ГТС для ідентифікації споживача в інформаційній платформі Оператора ГТС, у тому числі для цілей закріплення споживача в Реєстрі споживачів відповідного постачальника та здійснення оперативних заходів при запровадженні процедури зміни його постачальника; надає послугу споживачу із забезпечення цілодобового доступу до ГРМ в межах приєднаної потужності його об`єкта для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу, виділених постачальником природного газу; забезпечує формування та передачу даних прогнозів відборів/споживання природного газу та обсягів фактичного споживання природного газу споживачем Оператору ГТС у порядку, визначеному Кодексом ГТС та цим Кодексом (пункт 6 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ). Згідно з пунктом 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу. Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2498 (далі - типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом. Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. Згідно з пунктами 3, 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка оператора газорозподільної системи, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Оператор ГРМ зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу. Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 затверджено «Типовий договір розподілу природного газу», який у відповідності до п.1.1 є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Згідно з п. 1.2. Типового договору, умови цього договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем (а. с. 141 т. 1). Пунктом 1.3. Типового договору встановлено, що договір розподілу газу є договором приєднання, який укладається з урахуванням вимог ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви - приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку у установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально. За змістом частини другої статті 205 ЦК України укладання договору, шляхом вчинення виключно конкретних дій або мовчання можливе, якщо для певного договору не передбачена обов`язкова письмова форма або якщо таке укладення договору передбачено законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина1 статті 634 ЦК України). У судовому засіданні встановлено та не заперечується жодним з учасників справи, що з моменту укладення договору з [PERSON] комунальні послуги, в тому числі з газопостачання та з розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] , споживаються та оплачуються лише позивачкою [PERSON] , що підтверджується наданими нею та дослідженими судом в ході розгляду справи оригіналами відповідних квитанцій, а також було визнано представником відповідача. Враховуючи, що [PERSON] фактично споживала природний газ, отримуючи послуги з його постачання, а тому, відповідно, й отримувала послуги з розподілу природного газу, сплачувала їх вартість , вона вважається такою, що дала згоду на приєднання до умов вказаного вище «Типового договору розподілу природного газу`договору (акцептування заяви - приєднання) у розумінні положень ст. 634 ЦК України). Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 року у справі №161/11800/19, постанові Верховного Суду від 01.11.2021 року у справі №591/4825/20. Виходячи з зазначеного, посилання відповідача на те, що позивачкою не укладався договір про надання послуг з газопостачання та розподілу природного газу не можуть братися до уваги, оскільки позивачка є споживачем і не подавала заяви про припинення газопостачання. Водночас, судом встановлено, що будь-яких порушень, зокрема несправностей газового обладнання, які могли би становити небезпеку, наявності боргу за газопостачання у споживача [PERSON] на час складання актів не виявлено, доказів такого матеріали справи не містять. Отже, як встановив суд в ході розгляду справи, позивачка на законних підставах проживає та користується 1/3 часткою будинку за адресою: [ADDRESS] , є належним споживачем житлово-комунальних послуг, виконує умови укладеного між сторонами договору, а тому дії відповідача з відключення житлового будинку за заявою одного із співвласників без врахування інтересів інших, а також без врахування інтересів [PERSON] є неправомірними. Слід також зауважити, що в ході розгляду справи залишилися не спростованими доводи позову про навмисне створення [PERSON] однім із співвласників будинку [PERSON] некомфортних умов життя у будинку і, як наслідок, примушування її до виселення з нього, а, з огляду на те, що остання не узгоджувала з іншими співвласниками цього будинку укладення нею договору з відповідачем, одноособово подала заяву про припинення газопостачання, мотивуючи відсутністю потреби у ньому, тоді як в будинку проживає позивачка, яка сумлінно оплачує протягом тривалого часу всі спожиті нею житлово-кому нальні послуги і [PERSON] - власник 1/3 його частини, якою і користується на підставі відповідного договору [PERSON] , з такою заявою до відповідача не зверталася, такі обставини, викладені у позовній заяві, заслуговують на увагу як небезпідставні. Одночасно суд враховує наступне. Позивачка є вимушено переміщеною особою , тобто вразливою категорією населення, що опинилася в складних життєвих обставинах та потребує у зв`язку із цим додаткового захисту, є людиною похилого віку, в якої наявні захворювання різної складності, внаслідок повномасштабного вторгнення РФ змушена була залишити постійне місце проживання, втратила все своє звичайне життя та майно. В силу Закону України « Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» вона має право на безпечні умови життя і здоров`я, створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання та, уклавши відповідний договір, мала на них легітимні очікування та сподівання. Проте, внаслідок відключення будинку, яким вона законно користується, від газопостачання, з серпня 2025 року [PERSON] позбавлена нормальних побутових зручностей у зв`язку з неможливістю користуватися газовими приладами, в тому числі в зимовий період, змушена проживати в приміщенні без опалення та докладати додаткових зусиль для організації свого життя, що не відповідає поняттю справедливості в його загальному визначенні та принципу верховенства права. Підсумовуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позову та вважає, що порушені права позивачки підлягають захисту та відновленню шляхом зобов`язанняТовариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» за свій рахунок відновити газопостачання до житлового будинку[ADDRESS] . Разом з тим, у задоволенні вимоги позову про негайне виконання рішення суду слід відмовити, оскільки ст. 430 ЦПК України передбачено вичерпний перелік справ, в яких його можливо допустити, до якого не входить спірний випадок. На підставі викладеного,

Outcome: partial