Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 12.02.2021 року він уклав шлюб із [PERSON] , дошлюбне прізвище якої [PERSON] . Від даного шлюбу в них є одна дитина син [PERSON] , [INFO] . З перших днів подружнього життя у нас була дружна сім`я, заснована на почуттях любові, поваги та вірності один до одного, але з часом почуття любові, поваги та розуміння згасли і поступово стосунки між ними зіпсувались та все одно вони неодноразово намагались зберегти сім`ю та жити заради дітей. Однак, їм це не вдалось, що призвело до остаточного припинення шлюбних відносин у квітні 2025 року. Враховуючи, що він із Відповідачкою не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейні відносини як подружжя подальше спільне життя із збереженням шлюбу буде суперечити інтересам кожного з нас. Тому просив розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] 23 січня 2026 року судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Копію ухвали направлено сторонам у справі. Сторони отримали ухвалу суду про відкриття провадження у справі, повідомлені про розгляд справи в суді . У відповідності ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотання будь-якої зі сторін про інший порядок розгляду справи суду не надходило. Від позивача до суду надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались. Судом встановлено, що 12.02.2021 року між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12 лютого 2021 (а.с.4). Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17 липня 2021 р. вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , його батьками в свідоцтві вказано [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Між сторонами склалися правовідносини з приводу розірвання шлюбу, які регулюються Сімейним кодексом України (далі СК України). Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно положень ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Оцінивши надані позивачем докази, за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що існують підстави для задоволення позову. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, та відсутність заперечень відповідача щодо розірвання шлюбу, вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження їхнього шлюбу суперечить їх інтересам, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. В своїй заяві позивач просить судові витрати покласти на позивача, тому суд приходить до висновку, що судові витрати по сплаті судового збору слід залишити за позивачем. Також, оскільки заяв від відповідача про зміну прізвища « [PERSON] » на дошлюбне не надходило, суд вважає за необхідне залишити відповідачу шлюбне прізвище « [PERSON] ». На підставі викладеного, та

Outcome: approved