Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

І. Стислий виклад позовних вимог. 02 жовтня 2024 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до територіальної громади в особі Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла [PERSON] . Померла доводилася позивачу матір`ю.Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді:домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , до складу якого входить: житловий будинок, сараї, та інші споруди. Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області був виданий лист від 29.08.2024 року про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропуском встановленого шестимісячного терміну для прийняття спадщини. Позивачем пропущений термін прийняття спадщини зовсім на невеликий час. Позивач не знала про встановлений законом 6-місячний термін для прийняття спадщини. Вважала, що у зв`язку з воєнним станом в України для прийняття спадщини або відмови від неї передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці і таким чином спадкоємець має звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом 10 місяців. Лише у нотаріуса позивач дізналася, що Верховний Суд України відкинув можливість застосування 10- місячного строку на прийняття спадщини в умовах воєнного стану, передбаченого п. 3 постанова Кабінету Міністрів України №164, і наполягає на застосуванні 6-місячного строку, встановленого Цивільним кодексом України. Спадкування потребує матеріальних витрат. Позивач є пенсіонером, розмір пенсії становить лише 2361,00 грн, що підтверджується довідкою про доходи. Нести витрати, пов`язані з похованням, яке вимагає чималих матеріальних витрат, а потім нести витрати з оформленням спадщини було складно. З цих підстав позивач вважає, що строк звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини пропущено з поважних підстав, у зв`язку з чим просить суд задовольнити позовні вимоги та надати додатковий строк у тримісяці для прийняття спадщини. ІІ. Стислий виклад позицій учасників. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги просили задовольнити. Від представника відповідача [PERSON] 28 жовтня 2024 року надходила заява про розгляд справи без її участі та покладається на думку суду, просить суд винести законне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 07 жовтня 2024 року Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області відкрив провадження у справі № 216/6966/24, вирішив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, в порядку статті 84 ЦПК України витребував додаткові докази у справі. 03 листопада 2025 року на адресу суду надійшли витребувані докази, а саме копія спадкової справи заведеної після смерті мами позивача. Ухвалою від 13 листопада 2025 року Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області закрив підготовче провадження та призначив справу № 216/6966/24 до судового розгляду по суті. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Департаментом адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради. Померла доводилася позивачу матір`ю, що підтверджується доданими документами, а саме: свідоцтвом про одруження, відповідно якого дівоче прізвище позивача- « [PERSON] », свідоцтво серії [NUMBER] свідоцтвом про народження, відповідно якого матірю [PERSON] зазначена [PERSON] , свідоцтво серії [NUMBER] ;свідоцтвом про одруження [PERSON] , яка після реєстрації одруження прийняла прізвище « [PERSON] », свідоцтво серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді:домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , до складу якого входить: житловий будинок, сараї, та інші споруди. Згідно копії спадкової справи позивач 29 серпня 2024 року звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області був виданий лист від 29.08.2024 року про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропуском встановленого шестимісячного терміну для прийняття спадщини. V. Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК). Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами ст. 1223 ЦК право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. В силу приписів ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК). Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 1272 ЦК якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. У даному випадку, позивач є спадкоємцем за законом після смерті своєї мами [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач не звернувся своєчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки позивач не знала про встановлений законом 6 місячний строк для прийняття спадщини, а також остання є пенсіонером тому витрати з оформлення спадщини нести було складно. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17, постанові від 21 вересня 2020 року у справі № 130/2517/18. Враховуючи, що позивач не була обізнана про строк в який необхідно прийняти спадщину враховуючи військовий стан в країні та незначний строк пропуску зі зверненням з заявою на думку суду об`єктивно заважало ій у визначений ЦК строк звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті мами, на переконання суду, наведена позивачем причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважною. При цьому, суд зауважує, що факт пропуску спадкоємцем строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення його від спадкування. Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд також керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Враховуючи вищевикладені обставини справи, а також наведені позивачем причини, які є об`єктивними та істотними труднощами для подання позивачем у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини, суд дійшов висновку, що наявні правові підстави для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, заявлені позовні вимоги суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved