Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

09 жовтня 2025 року позивач звернувся з позовом до суду до відповідача просить суд стягнути заборгованість за кредитом у розмірі 26029,60 гривень та судові витрати по сплаті судового збору 2422,40 гривень. В обґрунтування позову посилається на те, що 20 червня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі - ТОВ «Споживчий центр») і [PERSON] укладено в електронній формі кредитний договір (оферти) №20.06.2024-100001487 про надання кредиту у розмірі 11000,00 грн. строком на 140 днів шляхом перерахування коштів на електронний платіжний засіб № [NUMBER] . ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконав належним чином і надав кредитні кошти в користування [PERSON] , однак позичальник свої зобов`язання належним чином не виконує й станом на дату подання позовної заяви утворилась заборгованість в розмірі 26029,60 грн., з них: заборгованість по тілу кредиту 10269,40 грн., заборгованість по процентам 10260,11 грн., по неустойці 5500,00 грн. Процесуальні дії та рішення у справі. 18 листопада 2025 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. 12 лютого 2026 року протокольною ухвалою вирішено проводити розгляд справи у відсутності відповідача, в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи. Позиції учасників справи. Згідно позовної заяви представник позивача просить розгляд справи проводити у їх відсутність, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання неодноразово повідомлявся згідно ст.ст. 128, 130, 131 ЦПК України, не подав ні відзив на позовну заяву, ні докази на підтвердження чи спростування позиції позивача, яка викладена у позовній заяві. Відповідач повідомлялась шляхом направлення судових повісток, що підтверджується поштовим повідомленням, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення повернулися на адресу суду «адресат відсутній за вказаною адресою» Крім того, про призначення судового засідання відповідача повідомлялось шляхом здійснення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України про виклик відповідача в судові засідання на підставі ст. 128 ЦПК України, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача. Відповідно до відомостей, отриманих з державного реєстру (або з витягу про місце проживання), підтверджено останнє зареєстроване місце проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] . Судові повідомлення надсилалися на зазначену адресу, проте поштове відправлення було повернуто з відміткою «адресат відсутній», що, відповідно до правової позиції Верховного Суду, є належним врученням. (Постанова ВС від 23.01.2023 у справі № 496/4633/18). Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що всі сторони по справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, зважаючи на наявність клопотання сторони позивача про розгляд справи за їх відсутності, а також враховуючи відсутність клопотань відповідача про відкладення судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності сторін по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 20 червня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» (кредитодавець) і [PERSON] , (споживач) складено паспорт споживчого кредиту в якому відображена інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма). 20 червня 2024 року ТОВ «Споживчий центр» (кредитодавець) складено пропозицію про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) в якій вказано, що за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісії (п. 3.1). Кредитодавець надає позичальнику кредит: дата надання / видачі кредиту, сума кредиту, строк, на який надається кредит, дата повернення (виплати) кредиту, проценти за користування кредитом (проценти), графік платежів - встановлюються у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти (п. 3). 20 червня 2024 року сформована заявка кредитного договору №20.06.2024-100001487 (кредитної лінії) згідно якої даний електронний кредитний договір, частиною якого є дана заявка, укладається у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Дана заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) з якою позичальник ознайомився цього ж дня. Кредитодавцем є ТОВ «Споживчий центр», а позичальником [PERSON] . Реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів позичальнику за даним та наступними договорами: 5167-80ХХ-ХХХХ-6056. Відповідно до умов кредитного договору позичальнику надається кредит на наступних умовах: дата надання / видачі кредиту 20 червня 2024 року, сума кредиту - 11000,00 грн., строк, на який надається кредит - 140 днів з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту 06 листопада 2024 року. Процентна ставка «стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку (п. 5). Комісія, пов`язана з наданням кредиту (комісія за надання, комісія; економічна сутність - плата за надання кредиту) 20% від суми кредиту та дорівнює 2200,00 грн. (п. 8). Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього стоку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 0,87% = (11004.6 / 9000) 140 *100% (п. 6). Проценти (економічна сутність - плата за користування кредитом) розраховується шляхом множення всієї суми кредиту (включаючи всі транші) (залишку від всієї суми кредиту (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом / залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді (п. 7). Графік платежів: проценти, розраховані вищевказаним способом за черговий період (чергові проценти) (п. 9). Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 24450,06 грн., загальні витрати за споживчим кредитом 13450,06 грн. (п. 12). Неустойка - 110 грн., що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання (п. 13). Розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦК України становить 365% річних, які нараховуються від простроченої позичальником суми (база розрахунку). Максимальний розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦК України встановлюється законом (п. 14). 20 червня 2024 року надійшла відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №20.06.2024-100001487 (кредитної лінії) у якій позичальник [PERSON] , підтверджує, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору, з якими попередньо уважно ознайомився. Акцептовані позичальником умови кредитного договору містяться у вказаних заявці та оферті, а також вказуються у даній відповіді позичальника. Позичальник вказав, що розуміє, що підписує та укладає кредитний договір на вказаних умовах, підписуючи акцепт одноразовим ідентифікатором (код з смс - повідомлення). 04 січня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» повідомило ТОВ «Споживчий центр», що підприємством надаються послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Для цього підприємство внесене в державний реєстр фінансових установ та отримало ліцензію Національного банку України. На підставі договору між підприємствами на переказ успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта 20 червня 2024 року о 15 год. 23 хв. 13 с. на суму 11000,00 грн., номер картки № [NUMBER] , призначення платежу - видача за договором кредиту №20.06.2024-100001487. Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором позичальник [PERSON] станом на дату подання позовної заяви має заборгованість за кредитним договором в розмірі 26029,60 грн., з них: основний борг 10269,49 грн., проценти 10260,11 грн., неустойка - 5500 грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 20 червня 2024 року по 14 серпня 2025 року. Застосовані норми права. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. В силу ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абз. 1 ч. 1). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (абз. 1 ч. 2). За змістом ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як зазначено у ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ч. 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В силу ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як зазначено у ч. 1 ст. 1048 ЦК України, норми якої в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ч. 2). За приписами ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п. 5); електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6). Як зазначено у ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1). Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. (ч. 3). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (абз. 1 ч. 12). Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що кредитний договір є двосторонньою угодою і має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит (певну грошову суму) та набуває право вимоги на повернення наданих грошових коштів і сплати процентів, а позичальник несе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту і сплати процентів. Тобто, кредитний договір є відплатним, тому позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами. Мотиви та висновки суду. Між позивачем та відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора укладено електронний кредитний договір в якому визначено порядок та умови надання / повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами та інші умови. Зазначений кредитний договір містить персональні дані відповідача, зокрема, дані паспорта громадянина України, місце проживання, номер мобільного телефону, номер банківського рахунку, реєстраційний номер облікової картки платника податків, тощо. На підставі цього договору відповідач отримала від позивача кредитні кошти, тобто позивач виконав свої зобов`язання і надав кредит, однак відповідач не в повній мірі виконала взяті на себе зобов`язання і не повернула позивачу кредит та платежі за користування кредитом у визначений строк та розмірах у зв`язку з чим у неї й виникла перед позивачем заборгованість. Відповідач не надав суду доказів того, що кредитні кошти від позивача не отримувала, ними не користувалась або що у неї немає заборгованості за цим договором перед позивачем. Відповідачем не заявлено клопотання про призначення у справі експертизи з метою визначення правильності встановленого позивачем розміру заборгованості. На підставі ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач належними і допустимими доказами довів правомірність своїх вимог, водночас, відповідач не надав доказів, які спростовують твердження позивача, що є її процесуальним обов`язком, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги підлягають задоволенню, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved