Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

19.06.2025 до Ковельського міськрайонного суду Волинської області надійшла позовна заява [PERSON] в якій вона просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що [INFO] помер її дід - [PERSON] , [INFO] , який постійно проживав в [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , рік побудови - 1949. Заповіт від імені померлого [PERSON] не посвідчувався. 17.06.2025 позивачка звернулася до приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу, Кушнерук А.Ю., із заявою про відкриття спадкової справи після смерті діда - [PERSON] , проте не змогла оформити своїх спадкових прав у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця на це майно, а тому змушена звертатися до суду. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 23.07.2025 підготовче судове засідання відкладено для витребування доказів. 17.09.2025, 17.10.2025 підготовче судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці. Ухвалою суду від 14.11.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. 11.12.2025, 20.01.2026 судове засідання відкладено у зв`язку з визнанням обов`язковою явки в судове засідання представника відповідача. 03.10.2026 с удове засідання відкладено для ухвалення та проголошення рішення. Позивачка в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився (явка була визнана судом обов`язковою), про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до наступного ви сновку. Згідно листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Відповідно до положень статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинним нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, об`єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під будинком, як об`єктом правової реєстрації, розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під домоволодінням розуміється два і більш будинків з приналежними до них надвірними будівлями (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці під одним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. У період чинності вказаної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. За змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися у тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Отже, записи у погосподарських книгах можуть визнаватися в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги №4 за 1984 рік Велицької сільської ради Ковельського району Волинської області, по особовому рахунку № [NUMBER] будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] належав [PERSON] . Рік побудови будівлі 1949. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №11 від 03.03.1984. З досліджених судом матеріалів справи, а саме архівної довідки Державного архіву Волинської області від 20.03.2025 №220/01.22 та свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.03.1974 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є внучкою померлого [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.10.2012. Відповідно до спадкової справи №85/2025 до майна померлого [INFO] [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини після смерті останнього звернулася його внучка [PERSON] . Інші спадкоємці з заявою про прийняття чи відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса не зверталися. Постановою приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Кушнерук А.Ю. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.06.2026 №231/02-31, [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на дане майно. Спадщина після смерті [PERSON] відкрилася в березні 1984 року, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК Української РСР) а тому положення саме цього Кодексу підлягають застосуванню при вирішенні питання про спадкування спірного майна. Відповідно до статей 524, 529 ЦК УРСР чинного на час відкриття та оформлення спадщини після смерті [PERSON] , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями за законом першої черги є, в рівних частках, діти та дружина померлого. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі статтями 549, 554 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 та 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Також доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців правовстановлюючих документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року № 4, якщо позивач вступив в управління та володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Звертаючись до суду з цим позовом, позивачка посилалась на те, що вона є внучкою померлого [PERSON] і вступила в управління спадковим майном. На підтвердження обставин вступу її в управління спадковим майном додала довідку Велицької сільської ради Ковельського району Волинської області №255 від 17.02.2025 у якій зазначено, що згідно запису погосподарської книги №4 за 1984 - 2024 роки в [ADDRESS] рахувалося домогосподарство, в якому був зареєстрований і проживав із 1948 року по день смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Крім нього за даною адресою на час його смерті проживала без реєстрації його внучка [PERSON] , [INFO] , яка здійснювала догляд за [PERSON] та прийняла спадщину фактичним вступом в управління житловим будинком та веденням особистого господарства. До складу спадкового майна входить житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS] . Заповіт від імені померлого [PERSON] не посвідчувався Велицькою сільською радою Ковельського району Волинської області. Разом з цим суд зазначає, що позивачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , тобто окремо від спадкодавця, а надана суду довідка є неналежним доказом на підтвердження факту вступу в управління спадковим майном, оскільки у довідці сільської ради не зазначено, які саме дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню спадковим майном вчинила позивачка, якими саме речами померлого розпорядилася позивачка і чим це підтверджується. Позивачка не надала до суду жодних доказів того, що вона фактично вступила в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Оскільки доказів на підтвердження факту вступу в управління та володіння спадковим майном позивачка суду не надала, підстав вважати, що вона вступила у володіння та управління спадковим майном за статтею 549 ЦК УРСР, немає, а тому немає підстав для визнання за нею права власності на майно в порядку спадкування за законом та правилами ЦК УРСР. Тобто факт прийняття спадщини за правилами статтею 549 ЦК УРСР не доведений, отже, спадщина фактично не прийнята. Виходячи з викладеного, суд не має належних підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed