Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн» 10.12.2025 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04.02.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір №1535540 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Згідно умов цього Кредитного договору вказана фінансова установа надала відповідачу кредит у розмірі 1600,00 грн строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,9 % в день. 07.09.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» було укладено Договір факторингу №1-07092021, у відповідності до якого, ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» права грошової вимоги до боржників, у тому числі до [PERSON] за Договором №1535540 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 04.02.2021 року. 07.09.2021 року ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення прав вимоги №2-07/09/2021 відступило ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» права грошової вимоги до за Договором №1535540 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 04.02.2021 року та набув права грошової вимоги до [PERSON] . Станом на 12.06.2025 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 5248,00 грн, з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту 1600,00 грн, прострочена заборгованість за процентами 3648,00 грн. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором №1535540 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 04.02.2021 року в сумі 5248,00 грн, та судові витрати на судовий збір у розмірі 2422 грн та на правову допомогу у розмірі 10500,00 грн. Ухвалою судді від 22.12.2025 року відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, справу просив розглядати без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Звернувся також із заявою про розподіл судових витрат, у якій просив покласти на відповідачку судові витрати на судовий збір у розмірі 2422 грн та на правову допомогу у розмірі 10500,00 грн. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася рекомендованими поштовими відправленнями, які було повернуто до суду Укрпоштою з відміткою про відсутність відповідаки за місцем проживання. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Заяв, клопотань, відзиву від неї не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити у даній справі заочне рішення. Враховуючи неявку в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що 04.02.2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір №1535540 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідачка підписала цей Договір за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором «К863». Відповідно до п.1.2 цього договору тип кредиту кредит, сума кредиту 1600,00 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів. Пунктом п.1.4.1 цього Договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 1,90% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 Договору. Знижена процентна ставка становить 1,90% в день (п.1.4.2). Згідно з п. 3.1 договору проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Згідно п.4.2.1.-4.2.2. Договору, сторони домовились, що у випадку, якщо у Клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, та Клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до п.4.1.1.-4.1.6 Договору, за цим Договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. Клієнт, підписуючи цей Договір, дає згоду на його автопролонгацію, - продовження дії Договору та строку користування кредитом з закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту (п.1.3, п.4.1.5 Договору) ще на 15 календарних днів. Судом також встановлено, що зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки маска картки [NUMBER] відбулось через систему іРay.ua, на підставі укладеного договору про переказ коштів ФК-19/03-01 від 12.03.2019 року, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення». За інформацією в листі надавача платіжних послуг ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» №2643_250702151022 від 02.07.2025 року, було успішно перераховано грошові кошти у сумі 1600,00 грн 04.02.2021 року на платіжну картку маска карти [NUMBER] . Судом також встановлено, що 07.09.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» (Фактор) укладено Договір факторингу №1-07092021, у відповідності до умов якого, фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості). Відповідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №1-07092021 від 07.09.2021 року до ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором №1535540 від 04.02.2021 року. Сума заборгованості становить 5248,00 грн, з них: 1600,00 грн залишок по тілу кредиту, 3648,00 грн залишок по відсотках. 07.09.2021 року між ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» (Кредитор) та ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» (Новий кредитор) укладений договір відступлення прав вимоги №2-07/09/2021, відповідно до умов якого, кредитор відступає за плату новому кредитору належні йому права вимоги за кредитним договором, а новий кредитор заміняє кредитора як сторону кредитора у кредитному договорі та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором. Відповідно витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №2-07/09/2021 від 07.09.2021 року до ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором №1535540 від 04.02.2021 року. Сума заборгованості становить 5248,00 грн, з них: 1600,00 грн залишок по тілу кредиту, 3648,00 грн залишок по відсотках. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відновлення становища, яке існувало до порушення. Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Предметом даного позову є стягнення заборгованості за договором про надання кредиту, укладеним в електронній формі до нього. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вищевказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У відповідності до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Судом встановлено, що кредитний договір був підписаний відповідачкою відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тим самим вона акцептувала пропозицію кредитора та уклала кредитний договір шляхом введення одноразового ідентифікатора. Також суд встановив, що ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 1600,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки, отже, між сторонами було укладено письмовий правочин за допомогою електронного засобу зв`язку, договір підписаний сторонами з використанням одноразового ідентифікатора, який став законною підставою на вчинення передбачених цими документами дій. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії задля виникнення, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків. Доказів визнання кредитного договору недійсним до матеріалів справи не надано, як і не надано доказів повернення відповідачкою коштів у повному обсязі. Відступлення прав грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором було здійснено шляхом укладення між первісним кредитором та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» договору факторингу, з подальшим відступлення права грошової вимоги позивачу. Вирішуючи позовні вимоги ТОВ ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн», суд виходить із того, що умови кредитного договору відповідачкою належним чином не виконані, відповідачка отримала кредитні кошти від первісного кредитора та не повернула їх та не сплатила проценти за користування кредитом. Таким чином, ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» має право на стягнення із відповідачки суми основного боргу та процентів за користування кредитом, нарахованих первісним кредитором відповідно до умов кредитного договору. Отже, з відповідачки на користь ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» підлягає стягненню заборгованість в розмірі 5248,00 грн, яка включає: прострочену заборгованість за сумою кредиту в розмірі 1600,00 грн та прострочену заборгованість за відсотками в розмірі 3648,00 грн. Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Таким чином, суд враховує те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі та факт надання правової допомоги підтверджено наступними документами: копією договору про надання правової допомоги №09/07/2025, укладеного 09.07.2025 року між ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» та адвокатом Пархомчуком С.В.; копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Пархомчуком С.В. Серії КС №8096/10, копією акту про отримання правової допомоги від 30.12.2025 року, рахунку на оплату від 30.12.2025 року, платіжної інструкції №1180 від 30.12.2025 року на суму 10500,00 грн. Отже, суд вважає, що позивачем надані достатні та допустимі докази на підтвердження суми витрат на професійну правничу допомогу. Відповідач не подав заперечень з приводу неспівмірності витрат позивача на правничу допомогу, а суд, в свою чергу, не вправі самостійно перебирати на себе обов`язок сторони щодо оспорювання понесених іншою стороною витрат на правничу допомогу. Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з урахуванням задоволення позовних вимог, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10500,00 грн та судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved