Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

08 грудня 2025 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач вказує, що шлюб з відповідачем повторно зареєстровано 27 січня 2023 року. У шлюбі мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні відносини між ними припинені з квітня 2023 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Ухвалою судді від 22 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, залучено сторін. Ухвалою суду від 16 лютого 2026 року постановлено позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюб та визначення місця проживання дітей - залишити без розгляду в частині вимог про визначення місця проживання дітей, продовжити розгляд справи в частині вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюб та здійснити заочний розгляд цивільної справи у відсутності позивача та відповідача. У судове засідання позивач та відповідач не прибули. Позивач [PERSON] просила розглянути справу за її відсутності, на розірванні шлюбу наполягала, проти заочного розгляду справи не заперечувала, про що надала письмову заяву. Відповідач про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином засобами рекомендованого поштового зв`язку, про причини неявки суд не повідомив та не подавав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд дійшов висновку, що згідно ст. 280 ЦПК України необхідно провести заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Як визначено у ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 29 серпня 2014 року, у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 378, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . 19 вересня 2022 року рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука шлюб було розірвано. 27 січня 2023 року сторони у справі повторно зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 70, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). У шлюбі сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з квітня 2023 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, на примирення не погодилися. Вказані обставини постають з позовної заяви, підтверджуються письмовими доказами наявних в матеріалах справи. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача. Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує, що позивач просить не стягувати судові витрати з відповідача.

Outcome: approved