Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

До Новобаварського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] , в якій позивач просив стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим в межах кредитного договору № 2025206831_CARD в розмірі 27723,62 грн, з яких: 17000,00 грн загальна сума боргу по тілу; 10723,62 грн загальна сума боргу по відсотках, а також понесені судові витрати. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що [PERSON] уклала з АТ «ОТП Банк» кредитний договір №2025206831-CARD, який є змішаним договором, а саме, кредитним договором та договором про надання банківських послуг, в якому містяться елементи різних договорів і надаються декілька різних видів послуг кредитування та видача і обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток, в межах якого відкрито картковий рахунок № [NUMBER] . 13.10.2023 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 13/10/23, відповідно до умов якого право грошової вимоги за зазначеним картковим рахунком, відкритим в межах кредитного договору №2025206831-CARD, укладеного між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до Реєстру боржників № 2 до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим в межах кредитного договору №2025206831-CARD, в сумі 27723,62 грн, з яких: 17000,00 грн загальна сума боргу по тілу, 10723,62 грн загальна сума боргу по відсотках, 0 грн загальна сума боргу по комісії. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 13.10.2023 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. 26.12.2025 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання (а.с.59). 26.01.2026 суд постановив ухвалу про відкладення судового засідання, оскільки станом на час розгляду справи у суду відсутні відомості про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання (а.с.64). Представник позивача Незамай А.Д., яка діє на підставі довіреності (а.с.54), у позовній заяві просила розглянути справу за відсутністю представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідач, у судове засідання не з`явилася, в порушення ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив не подавала. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно зі статтею 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. 16.02.2026 суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд не здійснював. Дослідивши матеріали справи, докази надані в обґрунтування позову, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частинами 1, 2 ст. 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Суд встановив, що 07.08.2019 [PERSON] підписала Анкету-заяву на отримання кредиту (опитувальний лист), згоду-дозвіл на обробку персональних даних, паспорт споживчого кредиту в АТ «ОТП Банк» (а.с.6-8). 07.08.2019 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] (позичальник) укладено договір № 2025206831, що містить дві частини, за умовами яких: 1. Банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на таких умовах: 7249,00 грн на придбання Товару у продавця ТОВ «Комфі Трейд», 350,00 грн на сплату додаткових послуг банку (смс-довідка), загальний розмір кредиту 7599,00 грн. Дана остаточного повернення кредиту 07.08.2021. Протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом застосовується фіксована процентна ставка 0,01%. 2. Заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» №2025206831-CARD від 07.08.2019, згідно з якою, відповідач, попередньо ознайомившись зі всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є ця Заява-Анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк», та які розміщені на офіційному сайті банку, виявила бажання оформити поточний (картковий) рахунок та отримати електронний платіжний засіб картку NC Gold у валюті рахунку гривні, номер карткового рахунку [NUMBER] . За користування кредитом Банк нараховує проценти, які розраховуються Банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається Тарифами Банку та інформаційним листком, який є невід`ємною частиною та додатком до договору . На дату укладення Заяви-анкети розмір процентної ставки становить 5% в місяць. На дату укладення Заяви-анкети розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01% річних. Анкета-заява є невід`ємною частиною Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) та Правил користування карткою, Інформаційного листка, Тарифів Банку, які розміщені на офіційному сайті Банку. Шляхом підписання Заяви-анкети Клієнт підтверджує, що Банк надав Клієнту в письмовій формі та у повному обсязі передбачену законодавством інформацію. Заява-анкета є невід`ємною частиною Договору про надання послуг дистанційного обслуговування засобами системи ОТР Smart та Правил надання послуг дистанційного обслуговування засобами системи ОТР Smart, Тарифів Банку, які розміщені на офіційному сайті Банку. Кредитний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та всіх додатків до нього і діє до повного виконання сторонами взятих зобов`язань по кредитному договору в повному обсязі (а.с.5). [PERSON] 07.08.2019 отримала емітовану на її ім`я картку № [NUMBER] терміном дії 03/22, що підтверджується її розпискою (зв.а.с.12). На підтвердження виконань зобов`язань АТ «ОТП Банк» за кредитним договором № 2025206831 від 07.08.2019 позивачем надано: копію сертифікацію кредитного договору, згідно з якою АТ «ОТП Банк» прийнято позитивне рішення щодо можливості надати [PERSON] кредит на суму 7249,00 грн шляхом перерахування; видаткової накладної від 07.08.2019 ТОВ «Комфі Трейд» на товар у розмірі 7249,00 грн, рахунку-фактори від 07.08.2019 на товар у розмірі 7249,00 грн, чеку на суму 7249,00 грн (а.с.3-4,13). На підтвердження виконання АТ «ОТП Банк» зобов`язань за договором №2025206831-CARD від 07.08.2019 позивачем надано виписку з рахунку клієнта [PERSON] № [NUMBER] від 21.04.2025 за період з 07.08.2019 по 13.10.2023, з якої суд вбачає, що відповідач протягом 2019 року початок 2022 року активно користувалася карткою та рахунком, приймала перекази, розраховувалась в терміналах, останній раз 06.04.2022 здійснила покупку на суму 1160,00 грн (а.с.14-20). Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12 квітня 2012 року № 578/5(далі - Перелік № 578/5), згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та є підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Згідно із бухгалтерським обліком, якість кредиторської заборгованості характеризується показниками, що відбивають своєчасність здійснення розрахунків по зобов`язанням. Приклад цього дає показник частки простроченої кредиторської заборгованості в загальному обсязі. Дані для розрахунку таких показників (саме розрахунку заборгованості) приводяться в розділі «Дебіторська і кредиторська заборгованість» Додатка до бухгалтерського балансу (форма № 5), який складається на підставі первинної бухгалтерської документації в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». При цьому, у вказаному розділі наводяться дані про рух відповідних показників кредиторської заборгованості. Аналіз кредиторської заборгованості проводиться на підставі використання фінансової звітності, бухгалтерського балансу і форми № 5. Для того, щоб співвіднести динаміку величини кредиторської заборгованості зі змінами масштабів діяльності установи, при складанні розрахунку заборгованості, використовуються ряд коефіцієнтів оборотності кредиторської заборгованості, як показники фінансових результатів. Отже, розрахунок заборгованості, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є похідним від первинної бухгалтерської документації та містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Згідно зі складеним АТ «ОТП Банк» детальним розрахунком заборгованості за договором №2025206831-CARD від 07.08.2019 картковий рахунок № [NUMBER] про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток по клієнту [PERSON] станом на 13.10.2023, наявна заборгованість у розмірі 27723,62 грн (а.с.21-30). З цього розрахунку суд вбачає, що позичальником використано коштів на суму 32200,44 грн, внесено коштів на рахунок 27495,35 грн. Первісним кредитором нараховані відсотки з 02.10.2019 по 05.10.2023 у загальному розмірі 22718,53 грн, а також штраф у розмірі 300,00 грн. 13.10.2023 АТ «ОТП Банк» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) уклали договір факторингу № 13/10/23, відповідно до умов якого клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає новим кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Сторони домовились, що ліміт фінансування по Реєстру боржників № 2 від загальної суми заборгованості по кредиту становить 8141321,46 грн (а.с.31-36). Згідно з копією платіжної інструкції № 20334 від 13.10.2023, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перерахувало на користь АТ «ОТП Банк» 8141321,46 грн в оплату за відступлення права вимоги згідно з договором факторингу № 13/10/23 від 13.10.2023 (а.с.37). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 2 (Додаток № 1 до договору факторингу № 13/10/23 від 13.10.2023), складеного АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», підписаного їх уповноваженими особами та скріпленого їх печатками, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до боржника [PERSON] за картковим рахунком [NUMBER] за кредитним договором №2025206831-CARD від 07.08.2019 у загальному розмірі 27723,62 грн, з яких: 17000,00 грн борг по тілу кредиту, 10723,62 грн борг по відсотках (а.с.38). Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Також, частинами 1, 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. За змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-979цс15. Відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У суду відсутні докази про те, що відповідач мав перешкоди для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості, відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання по поверненню кредиту, сплати відсотків, кредит, проценти за його користування не сплатив, порушивши умови кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Водночас, з виписки по рахунку та розрахунку заборгованості суд вбачає, що первісний кредитор проводив нарахування та списання, зокрема відсотків за прострочену заборгованість по кредитній лінії, а також штрафів, нарахування яких не передбачене умовами укладеного між первісним кредитором та відповідачем договору №2025206831-CARD від 07.08.2019. У постанові Верховного Суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19 зазначено, що в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Якщо договір не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками, пенею, комісією і штрафами за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованості, підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17). Крім того, строк кредитування дорівнює строку дії кредитної картки, та як свідчать матеріали справи, термін дії виданої відповідачу картки останній день березня 2022 року. Матеріали справи не містять доказів, що кредитна картка перевипускалася та нова кредитна картка була отримана відповідачем, тому нарахування відсотків за користування кредитним коштами з дати закінчення строку дії кредитної картки (з 01.04.2022) є безпідставними. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12). Суд вбачає, що відповідачу нараховані відсотки на прострочену заборгованість по кредитній лінії у загальному розмірі 1613,87 грн та штрафи у розмірі 300,00 грн, що включені у загальну суму заборгованості, та нарахування яких не передбачено умовами договору, а тому вказані суми підлягають зарахуванню на погашення заборгованості. Також, поза межами строку кредитування, після березня 2022 року банк нараховував відсотки за користування кредитною лінію, розмір яких становить 8971,84 грн. Також, поза межами строку кредитування банк проводив договірне списання коштів з рахунку для погашення заборгованості за договором, у загальному розмірі 116,44 грн, які підлягають зарахуванню на погашення заборгованості. У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №2025206831_CARD від 07.08.2019 у розмірі 16721,47 грн, з яких 16583, 56 грн (17000-300-116,44) загальна сума боргу по тілу; 137,91 грн (10723,62 8971,84 - 1613,87) загальна сума боргу по відсотках. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом у розмірі 416,44 грн та за відсотками у розмірі 10585,71 грн суд відмовляє з наведених вище підстав. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн, що підтверджується матеріалами справи (а.с.4). Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (60,31%), та стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1826,19 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial