Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: адвокат Долинка О.А., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду вищевказаним позовом, в якому просить визнати за [PERSON] право власності в цілому на домоволодіння [ADDRESS] . Свою позовну заяву мотивує тим, що 03 жовтня 1988 року виконавчим комітетом Новицької сільської ради народних депутатів видане свідоцтво про право власності на жилий будинок, відповідно до якого жилий будинок в цілому з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , належить членам колгоспного двору, головою якого був [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , а [INFO] померла його дружина (мати позивачки) - [PERSON] . 08 серпня 2018 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Локатир М.В. із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті свого батька [PERSON] і смерті своєї матері [PERSON] . 06 вересня 2024 року приватний нотаріус Калуського районного нотаріального округу Локатир М.В. відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину неможливо, оскільки свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок, виданим 03 жовтня 1988 року виконкомом Новицької сільської ради народних депутатів Калуського району посвідчується, що в цілому житловий будинок з будівлями і спорудами належить членам колгоспного двору, головою якого був [PERSON] . Відтак, у даному випадку захист майнового права позивачки щодо реєстрації права власності на спадкове майно можливий лише в судовому порядку. Отже, за наявних обставин справи позивачка являється єдиною спадкоємницею домоволодіння [ADDRESS] , так як на момент смерті голови колгоспного двору [PERSON] членами двору була вона як донька, дружина померлого [PERSON] і онук померлого [PERSON] . До моменту смерті голови двору частки членів сім`ї у власності домоволодіння становили по 1/4, а після його смерті по 1/3. Після смерті [INFO] [PERSON] (матері позивачки) її частка у майні в розмірі 1/3 розподілилась між позивачкою та її сином [PERSON] , які стали власниками по 1/2 кожен. Так як [PERSON] помер [INFO] , а єдиним його спадкоємцем є позивачка, тому, станом на день подання позову розмір її частки у власності зазначеного майна становить 1/1, а враховуючи вищенаведені норми законодавства, є всі підстави визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно. Представник позивача подав до суду заяву, в якій розгляд справи просить провести за його та позивачки відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовилити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Представник Новицької сільської радив судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подав, хоча ухвалу про відкриття провадження від 02.12.2025, а також ухвали суду від 22.12.2026, 02.02.2026 було доставлено до електронного кабінету Новицької сільської ради, що підтверджуєтьсядовідками про доставку електронного документа. Крім того, відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подавав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому законом порядку, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України (а.с. 57). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 02.12.2025 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов. Ухвалою суду від 22.12.2025 підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. 02.02.2026 представник позивачки подав до суду клопотання про долучення доказів (а.с. 48-51). 02.02.2026 представник позивачки подав до суду клопотання про залучення співвідповідача (а.с. 52-54). Ухвалою суду від 02.02.2026 клопотання представника позивачки про залучення співвідповідача задоволено та залучено [PERSON] , як співвідповідача, до участі у вказаній справі. 18.02.2026 представник позивачки подав до суду клопотання про долучення доказів. 19.02.2026 представник позивача подав до суду заяву, в якій розгляд справи просить провести за його та позивачки відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовилити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обгрунтувань позивача суду не надав, хоча належним чином був повідомлений про розгляд даної справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомлений про розгляд даної справи, відзиву на позов не подав, тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: [INFO] помер [PERSON] , а [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про смерть серія [NUMBER] від 02.11.2012 та № [NUMBER] від 02.02.2018 (а.с. 27 на звороті, 28). Факт родинних відносин між позивачкою та померлими [PERSON] , [PERSON] , які являються її батьками, підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб (а.с. 7, 26). [INFO] помер [PERSON] , який являється сином позивачки, що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.06.1985 та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.07.2024 (а.с. 26 на звороті, 27). Відповідно до заяв за № 226 та № 227 від 08.08.2018 позивачка звернулася до приватного нотаріуса округу Локатир М.В., в яких просить видати їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] та матері [PERSON] (а.с. 18, 19). Згідно з витягами про реєстрацію у спадковому реєстрі від 08.08.2018 приватним нотаріусом Локатир М.В. було зареєстровано спадкові справи після смерті [PERSON] та [PERSON] (а.с. 20 на звороті, 22). Листом приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Локатир М.В. від 06 вересня 2024 року позивачку повідомлено, що після смерті [PERSON] та [PERSON] видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] неможливо, оскільки свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок, виданим 03 жовтня 1988 року виконкомом Новицької сільської ради народних депутатів Калуського району, посвідчується, що в цілому житловий будинок з будівлями і спорудами належить членам колгоспного двору, головою якого був [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про право власності на жилий будинок від 03 жовтня 1988 року жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , належить членам колгоспного двору, головою якого є [PERSON] (а.с. 29). Відповідно до довідки № 62 від 13.03.2025, виданої Новицькою сільською радою, згідно зі записом погосподарської книги № 6, сторінка 65, номер об?єкта погосподарського обліку 0477-1 Новицької сільської ради за 2011-2015 роки [PERSON] до дня своєї смерті [INFO] постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] (тепер [ADDRESS] ). На день смерті [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] спільно з ним проживали та були зареєстровані: [PERSON] - дружина (померла [INFO] ), [PERSON] дочка та [PERSON] - внук (помер [INFO] ) (а.с. 10), що також підтверджується довідкою №1044 від 07.08.2018 (а.с. 12). Згідно з довідкою № 194 від 05.09.2025, виданою Новицькою сільською радою, [PERSON] повідомлено, що її домоволодіння фактично знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно рішення Виконавчого комітету Новицької сільської ради від 09 серпня 2024 року № 61. У погосподарських книгах Новицької сільської ради за попередні роки містяться різні відомості щодо адреси даного домоволодіння, а саме: [ADDRESS] , однак, раніше підстави для зміни адреси домоволодіння, яке знаходиться по [ADDRESS] були відсутні. Таким чином в книгах погосподарського обліку Новицької сільської ради містяться некоректні відомості На сьогоднішній день правильна адреса домоволодіння: [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до виписки з погосподарської книги № 6, сторінка 65, номер об?єкта погосподарського обліку 481 Новинької сільської ради за 1991-1995 роки, згідно зі записом в погосподарській книзі в домоволодінні за адресою [ADDRESS] станом на 15.04.1991 (день припинення колгоспних дворів) були зареєстровані: [PERSON] - голова сім?ї, [PERSON] дружина, [PERSON] - син (вибув 24.05.1990, прибув 08.05.1992), [PERSON] дочка, [PERSON] онук, [PERSON] , 1959 року народження, син (а.с. 51). [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.02.2026. Згідно з випискою з погосподарської книги № 6, сторінка 75-76, номер об?єкта погосподарського обліку 474 Новинької сільської ради за 1986-1990 роки, відповідно до запису в погосподарській книзі господарство за адресою [ADDRESS] відносилося до категорії колгоспний двір (а.с. 50). Відповідно до довідки № 1045 від 07.08.2018, виданої Новицькою сільською радою, згідно з записом в погосподарській книзі № 7 виконкому Новицької сільської ради за [PERSON] , членом колишнього колгоспного двору, яка померла [INFO] , яка постійно проживала та була зареєстрована до дня смерті в [ADDRESS] значиться частина житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходяться за вказаною адресою. На день смерті [PERSON] в спадковому будинку проживали та були зареєстровані: [PERSON] - дочка та [PERSON] внук (а.с. 49). Оцінка суду: дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. З правового висновку Верховного Суду України, який міститься у постанові Судової палати у цивільних справах від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14, встановлено, що за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно зі Законом України «Про власність» з 15.04.1991 відбулося усуспільнення власності колгоспно-кооперативної у приватну суспільну сумісну власність. Майно придбане внаслідок спільної праці сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно з ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Зважаючи на те, що в колгоспному дворі за адресою [ADDRESS] (колишня [ADDRESS] ) були зареєстровані: [PERSON] - голова сім?ї, [PERSON] дружина, [PERSON] дочка, [PERSON] онук, [PERSON] син, то дане домоволодіння належало їм на праві спільної сумісної власності. Тобто, виходячи з принципу рівності часток у спільній сумісній власності, кожному із них належало по 1/5 частці вказаного домоволодіння. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтями 1217 та 1223 цього Кодексу встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.ст. 1261 та 1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належну йому 1/5 частку домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] . Водночас, на день смерті [PERSON] спільно з ним проживали та були зареєстровані: [PERSON] дружина, [PERSON] дочка та [PERSON] внук. Таким чином позивачка та її матір [PERSON] , будучи спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] , вважаються такими, що прийняли спадщину на належну йому частку домоволодіння, оскільки проживали спільно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України, не заявили про відмову від спадкового майна, у зв`язку з чим успадкували по 1/10 частці домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] . Однак, [INFO] померла [PERSON] після смерті якої відкрилася спадщина на належні їй 3/10 частки (1/5 частки, що належала їй, як члену колгоспного двору + 1/10 частки успадкована після смерті чоловіка) домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] . Таким чином позивачка, будучи спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON] , вважається такою, що прийняла спадщину на належну їй частку домоволодіння, оскільки проживала спільно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України, не заявила про відмову від спадкового майна та звернулася до нотаріуса зі заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті останньої. Крім позивачки, інших спадкоємців, які б звернулись до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини в порядку ст. 1269 ЦК України, та спадкоємців, передбачених ст. 1261 ЦК України, які претендують на обов`язкову частку в спадщині, передбачену ст. 1241 ЦК України, а також проживаючих із спадкодавцем однією сім`єю без укладення шлюбу, немає. Спадковий договір від імені спадкодавця не укладався. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] , як члену колгоспного двору, належить 1/5 частка домоволодіння в [ADDRESS] , а також, що вона являється спадкоємцем за законом першої черги після смерті батьків, яка проживала зі спадкодавцями на час відкриття спадщини, від спадкового майна не відмовлявся та звернулася зі заявою про видачу їй свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті останніх, беручи до уваги, позивачка не може оформити свої спадкові права в зв?язку з тим, що право власності на домоволодіння зареєстровано за членами колгоспного двору, суд приходить до висновку, що є достатні підстави для часткового задоволення позовної заяви та визнання за [PERSON] права власності на 3/5 частики (1/5 частки, що належала їй, як члену колгоспного двору + 1/10 частки успадкована після смерті батька + 3/10 частки успадковані після смерті матері) домоволодіння в [ADDRESS] . Водночас, матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували те, що позивачка зверталася до нотаріуса та приймала спадщину після смерті сина [PERSON] та брата [PERSON] на належні їм на праві спільної сумісної власності, як колишнім членам колгоспного двору, по 1/5 частці домоволодіння в [ADDRESS] , через що суд вважає за необхідне відмовити у визнані за [PERSON] права власності на 2/5 частки домоволодіння з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] у зв`язку з недоведеністю зазначених позовних вимог. На підставі викладеного ст.ст. 16, 392, 1217, 1220, 1223, 1225, 1241, 1258, 1261, 1265, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, ст.ст. 120, 123 ЦК України (в редакції від 18.07.1963), ст.ст. 13, 81 ЦПК України,

Outcome: partial