Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

І. Суть справи. 29.12.2025 р. представник ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» надіслав через електронний кабінет до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №5243852 від 13.01.2025 р. у розмірі 99 699 грн., судовий збір в розмірі 2422,4 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» посилалось на те, що 13.01.2025 р. між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] в електронній формі було укладено кредитний договір №5243852. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу грошові кошти, а остання зобов`язалася повернути кредит, сплатити комісію та проценти за користування кредитом у встановлений термін. Товариство свої зобов`язання виконало та надало грошові кошти, тоді як відповідач не виконала умови кредитного договору. У подальшому, за договором відступлення прав вимоги №31/07/2025, укладеним 31.07.2025 р. між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та ТОВ «Лінеура Україна», до останніх перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №5243852. Посилаючись на те, що за умовами вказаного договору факторингу позивач прийняв право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №5243852, а також те, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, останньою заборгованість за кредитним договором непогашена, представник позивача звернувся до суду з даним позовом. Відповідач відзиву на позов не подала. ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач повідомлялась про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на електронну адресу, зазначеній в клопотанні про відкладення розгляду справи. Враховуючи, що суд позбавлений можливості повторно зобов`язати позивача надавати матеріали справи відповідачеві /ч.1 ст.177 ЦПК України/, не вжиття останньою заходів для з`ясування стану розгляду справи виявивши пасивну процесуальну поведінку за наявної обізнаності про наявність спору, справа розглядається за наявними в ній доказами. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14.01.2026 р. відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи неявку у судове засідання відповідача, який належним чином був повідомленим про дату, час та місце судового засідання, ненадходження від нього відзиву на позовну заяву, суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 13.01.2025 р. між [PERSON] як позичальником та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» як кредитодавцем було укладено договір №5243852 про надання коштів на умовах споживчого кредиту у формі електронного документа шляхом його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором 23551, що відповідає вимогам законодавства щодо укладення електронних правочинів. Згідно з умовами кредитного договору сума кредиту становить 10 500 грн., строк кредиту 360 днів, з кінцевим терміном повернення 08.01.2026 р. Кредит надано шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , що підтверджується довідкою з ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» /а.с.15/. 13.01.2025 р. між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем було укладено Додатковий договір до Договору №5243852 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.01.2025 р. в розмірі 10000 грн. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало їй кредит в сумі 10 000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «ПЕЙТЕК» /а.с.50/. Враховуючи внесені зміни до Договору, які оформлені Додатковим договором, з урахуванням зміненої суми кредиту за Договором (п.п.1.2-1.3. Додаткового договору) сума кредиту на дату укладення Додаткового договору, склала 20 500 грн. 31.07.2025 р. між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладено договір факторингу №31/07/2025, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги, за договором № 5243852 від 13.01.2025 р. загальна сума заборгованості склала 99 699 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту 20 500 грн., заборгованості за процентами 38 855 грн., проценти, нараховані за 114 календарних 28 044 грн., штрафні санкції 10 250 грн., комісії за надання кредиту 2050 грн. V. Норми права, що підлягають застосуванню: Згідно ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. У відповідності до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.626, ст.629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п.1 ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України). Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтями 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). VІ. Оцінка Суду. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст.ст.626,629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Судом встановлено, що 13.01.2025 р. між [PERSON] як позичальником та ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір №5243852 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів за реквізитами платіжної картки, наданої позичальником. Відповідно до умов договору відповідач отримала грошові кошти у розмірі 20500 грн строком користування 360 днів з можливістю пролонгації, із встановленою процентною ставкою 0,95 % за кожен день користування кредитом. За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Тобто, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною 1 статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Враховуючи, що відповідач [PERSON] отримала кошти за договором про споживчий кредит №5243852, проте не виконала взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені договором, отримані в кредит кошти не повернула, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ ФК «Фінтраст Капітал» щодо стягнення суми заборгованості за кредитом, нарахованими відсотками на загальну суму в розмірі 87 399 грн. Суд звертає увагу на те, що проценти за користування кредитом за своєю правовою природою є платою за користування грошовими коштами і не є мірою цивільно-правової відповідальності. Оскільки сторони при укладенні договору узгодили розмір процентної ставки, їх нарахування відповідає принципу свободи договору, закріпленому в ст.627 ЦК України, та є доведеним належними розрахунками позивача. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за штрафними санкціями та комісією на загальну суму 12 300 грн, суд приходить до наступного. Так, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України унормовано, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця)неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойки (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом, неодноразово воєнний стан на території України продовжувався у встановленому законом порядку і є чинним на даний час. Таким чином, в умовах воєнного стану позичальник (боржник) звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення грошового зобов`язання. З огляду на те, що на підставі кредитного договору №5243852 від 13.01.2025 р. пеню та штрафи нараховано в період дії воєнного стану в України, на підставі п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України вказані суми підлягали списанню кредитодавцем (позикодавцем), а тому заявлена вимога про їх стягнення є неправомірною. Враховуючи вищевикладене, та з урахуванням того, що за приписами ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, за умов відсутності інших обставин, що мають істотне значення, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заборгованості за Кредитним договором №5243852 від 13.01.2025 р. у загальному розмірі 87 399 грн, з яких: 20 500 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням; 38 855 грн - сума заборгованості за відсотками за користування кредитом; 28 044 грн - сума заборгованості за відсотками нарахованими за 114 календарних днів. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч.2-6 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На виконання вказаних вимог закону, позивачем надано: договір про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024, укладеного між ТОВ ФК «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім С.М. /а.с.89/; заявка №14474 на виконання договору доручення до договору №10/12-2024 від 10.12.2024 р. /а.с.20/. При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.01.2022 року у справі № 911/2737/17, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Аналогічні висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.10.2021 № 640/8316/20, від 21.10.2021 року у справі №420/4820/19, від 17.01.2024 року у cправі № 910/2158/23. Таким чином, оцінюючи обставини справи, ціну позову, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, незначну складність справи, виходячи з критеріїв виправданості, розумності та співмірності з позовом та складністю справи, суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 4 000 грн, які будуть відповідати критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними до предмета спору. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 4 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в сумі 2107,48 грн (2422,40 грн х 87399,00 грн /99 699 грн).

Outcome: partial