Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вище вказаною позовною заявою. Позовна заява обґрунтована тим, що 16.12.2020 року АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] уклали кредитний договір № 22038000461094. Відповідачка ухиляється від виконання своїх зобов`язань та не погашає заборгованість за вказаним договором, що є підставою для позивача звернутися до суду із даним позовом. Згідно договору факторингу, позивач отримав право вимоги до відповідача. Позивач зауважує, що внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань з боку позичальника від 16.10.2020 виникла заборгованість в сумі 35075,03 грн, з яких 18454,73 грн заборгованість за основним боргом, 0, 54 заборгованість за нарахування відсотків, 16619,76 грн заборгованість по комісії. Ухвалою від 12.05.2025 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а. с. 126). Копія ухвали про відкриття провадження направлялась відповідачці за місцем реєстрації проживання (а.с. 124), однак поштове відправлення з рекомендованим повідомлення було повернене із відміткою про неотримання (а.с. 130-131). Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Заяв по суті справи до суду не надійшло, відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву. Жодних інших заяв чи клопотань до суду не надходило. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.10.2020 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] було укладено договір № 22038000461094, підписаний власним підписом відповідачки (а.с. 31), відповідно до умов якого кредит надається у формі кредитної лінії шляхом здійснення операції за рахунок ліміту кредитної лінії за поточним рахунком клієнта, що відкритий в банку. Відповідно до вказаного договору відповідачка отримала вказані кошти на поточні потреби в розмірі 21444,87 грн строком кредитування 24 місяці, з кінцевою датою повернення кредиту 16.12.2022, зі сплатою 56 % річних на прострочену заборгованість, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості погоджена сторонами у відсотках від суми кредиту і її розмір встановлений в певних змінюваних ставках за різні періоди строку кредитування. АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, відповідно до умов договору. Згідно виписки по особовому рахунку за період з 16.12.2020 по 27.03.2024, відповідачка користувалась кредитними коштами та періодично вносила суми на рахунок погашення заборгованості (а.с. 46-118). 28.03.2024 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 28/03/24, відповідно до якого останній набув права вимоги до боржників (а.с. 18-22). Даний факт також підтверджується актом приймання-передачі права вимоги за договором факторингу № 28/03/24 від 28.03.2024 (а.с. 28), актом приймання-передачі реєстру боржників від 28.03.2024 до договору факторингу № 28/03/24 (а.с. 27), платіжною інструкцією №6041 від 28.03.2024 (а.с. 30). Крім того, витягом з реєстру боржників до договору факторингу №28/03/24 від 28.03.2024, з якого вбачається, що загальна заборгованість становить 35075,03 грн, з яких: 18454,73 грн заборгованість за тіло кредиту, 0,54 грн заборгованість за відсотками, 16619,76 грн заборгованість по комісіям (а.с. 13). Згідно детального розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №22038000461094 від 16.12.2020 року станом на 27.03.2024 року, загальна заборгованість складає 35075,02 грн (а.с. 36-37) та здійснювала часткове погашення кредитної заборгованості. Нарахування відсотків та комісій не виходять за строк, обумовлений у первісному договорі. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Судом встановлено, що кредитний договір № 22038000461094 від 16.12.2020 укладено у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних його умов, оформлено договір у паперовій формі, який відповідач підписав особисто, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно до ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відтак, сума заборгованості, заявлена позивачем, підлягає задоволенню у повному обсязі. За приписами пункту 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, оскільки відповідачка порушила свої зобов`язання, передбачені договором № 22038000461094 від 16.12.2020, не повернула запозичених коштів, доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачкою не надано, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Представник позивача при зверненні до суду із даним позовом також просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу та суму сплаченого судового збору. На підставі ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підлягають до стягнення з відповідача витрати з оплати судового збору. Відтак, суд стягує з позивача на користь відповідача судовий збір у сумі 2422,40 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною четвертою, п`ятою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Заявляючи вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, позивач надав договір про надання правової допомоги № 4345613 від 02.01.2025 (а.с. 15-17), детальний опис виконаних робіт (а.с. 14), платіжну інструкцію №9670 від 02.04.2025 (а.с. 29), додаткову угоду №22038000461094 від 02.04.2025 (а.с. 26). Судом враховано, що п. 3 у таблиці детального опису виконаних робіт, а саме: формування додатків до позовної заяви (письмові докази) не є витратами на професійну правничу допомогу у розумінні ст. 137 ЦПК України. Надаючи оцінки наведеним доказам, суд звертає увагу, що зазначена на виконання правничих послуг вартість робіт є не завищеною з огляду на складність справи, виявляє пропорційність з врахуванням необхідного часу для захисту прав особи. З огляду на викладене, суд,

Outcome: approved