Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

22 січня 2026 року позивач звернувся до суду з позовом та просив суд припинити стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Мотивує вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 3 лютого 2025 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів щомісячно. 24 жовтня 2025 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] . Син виявив бажання проживати разом з ним та його дружиною, оскільки з матір`ю в нього погіршилися відносини, та вона не проти того, щоб він проживав разом з батьком та сплачувати на користь батька аліменти на утримання сина. Просить суд припинити стягнення аліментів на утримання сина з батька на користь матері та надалі стягувати аліменти з відповідача на утримання сина на користь позивача. Ухвалою суду від 27 січня 2026 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи провести за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, правом подачі до суду відзиву на позов не скористалася. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини. Відповідно до свідоцтва про народження батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 3 лютого 2025 року по справі №581/1028/24 стягнуто щомісячно з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 26 грудня 2024 року (а.с. 11-12). Відповідно до довідки №138031 від 23 грудня 2025 року, виданої Недригайлівським відділом державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження, станом на 23 грудня 2025 року виконавчий документ про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на виконанні у відділі не перебуває (а.с. 14). 24 жовтня 2025 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с. 7). Згідно з довідкою №1 від 30 грудня 2025 року, виданої КП ЖКГ «Липоводолинське», [PERSON] працює у даному підприємстві, середня нарахована заробітна плата за останні 11 місяців становить 1855 грн. (а.с. 13). Згідно із актом обстеження умов проживання сім`ї Служба у справах дітей Липоводолинської селищної ради надала висновок від 22 грудня 2025 року, що в родині [PERSON] створено належні житлово-побутові та санітарно-гігієнічні умови проживання для неповнолітнього сина [PERSON] (а.с.16). Відомості про працевлаштування та доходи відповідача суду не надавались. При вирішенні справи суд застосовує такі норми права. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до пункту 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені частиною 2 статті 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Відповідно до частини 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як встановлено дитина проживає з батьком - позивачем по справі та повністю знаходиться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 3 лютого 2025 року. Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з нею не проживала і знаходилась у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з дати фактичного проживання дитини з батьком, що підтверджено матеріалами справи, тобто з 22 грудня 2025 року. Враховуючи вище викладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, то суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з частиною 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років на даний час становить 3512 грн, 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років від цієї суми становить 1756 грн. Згідно з частиною 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Встановивши вищезазначені обставини та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , потребує матеріальної допомоги на її утримання, а в силу положень статті 180 СК України, яка покладає обов`язок утримувати дітей на обох батьків, відповідач, як мати дитини, зобов`язана її утримувати шляхом сплати щомісячно аліментів на користь батька. Враховуючи всі фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, беручи до уваги відсутність доказів наявності у відповідача непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, суд вважає необхідним позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини щомісячно у розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Також, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави 1331 грн 20 коп судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, від сплати яких він був звільнений. Суд не вирішує питання розподілу судових витрат за позовну вимогу про припинення стягнення аліментів, оскільки відповідне прохання позивача в позові відсутнє.

Outcome: approved