Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

У травні 2025 року представник Комунального підприємства «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів (боргу) за надання послуг з постачання теплової енергії, просив суд стягнути з відповідача на користь підприємства суму боргу за послуги з постачання теплової енергії у сумі 69 422,79 грн., індекс інфляції, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України у розмірі 18 359,60 грн., 3% річних, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України у розмірі 5 291,07 грн. Загальна сума боргу становить 93 073,46 грн. В обґрунтування поданого позову зазначено, що відповідач є споживачем теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , що надавалася до вказаного житла постачальником ДП «Кіровоградтепло» ТОВ «ЦНТІ УНГА». Право вимоги заборгованості, яка виникла у відповідача перед ДП «Кіровоградтепло» ТОВ «ЦНТІ УНГА» було відступлено КП «Теплоенергетик» на підставі договору про відступлення права вимоги від 20 вересня 2019 року № 20/09-19/1. Листом-вимогою від 12 березня 2025 року боржнику повідомлено про заміну кредитора у зобов`язанні та надано докази переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. В подальшому послуги в опалювальні сезони в житловий будинок надавались позивачем. Шляхом подачі теплової енергії на адресу відповідача сторони вступили у фактичні договірні відносини, відповідач мала вчасно сплачувати за надані послуги. За період з 23 листопада 2012 року по 31 грудня 2024 року відповідачу було надано послугу з централізованого теплопостачання за вказаною вище адресою, за яку сплачено не було. Тому, станом на 01 січня 2025 року за відповідачем рахується заборгованість перед підприємством за надані послуги централізованого теплопостачання в сумі 69 422,79 грн. Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних, що відповідно до розрахунку складає: 3% річних 5 291,07 грн.; 18 359,60 грн. індекс інфляції, а всього заборгованість складає 93 073,46 грн. Посилаючись на вимоги діючого законодавства та обставини, викладені в позовній заяві, просив суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати. Ухвалою судді від 27 травня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. 09 липня 2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. Вказано, що заперечує проти позовних вимог у повному обсязі та вважає, що вони не підлягають задоволенню. Заявник вже двічі звертався до суду з приводу даного боргу у 2012 році та у 2019 році у зв`язку з чим 27 січня 2012 року ухвалено рішення, а у 2019 році суд постановив відхилити усі позовні вимоги стягувача. Крім того, у стягувача відсутній договір, який би підтверджував наявність між нею та стягувачем договірних правовідносин. Зазначала, що від позивача послуги вона не отримувала. Просила суд застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову. 11 липня 2025 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Вказано, що шляхом подачі теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , сторони вступили в фактичні договірні правовідносини. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Виходячи з вищевикладеного, та відповідно ст. 642 ЦК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги, та Правил надання послуг з постачання теплової енергії відповідач прийняв пропозицію укласти договір, та не відмовився від надання послуги з постачання теплової енергії. Споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зі свого боку позивач договірні зобов`язання виконує в повному обсязі, у відповідності до вимог чинного законодавства України. В свою чергу, відповідач свої зобов`язання щодо своєчасності плати за отримані послуги належним чином не виконує, чим порушує вимоги статті 526 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності ж до статті 525 Цивільного кодексу України односторонньої відмови від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Квартира за адресою: [ADDRESS] належить відповідачу на підставі договору дарування від 26 жовтня 1999 року № 1978 (що встановлено рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 січня 2012 року № 2-4784/11), розташована у багатоквартирному будинку, під`єднана до єдиної системи теплопостачання, тому послуга з постачання теплової енергії до внутрішньо-будинкових систем надавалася ДП «Кіровоградтепло» ТОВ «ЦНТІ УНГА» в період з 23 листопада 2012 року по 30 вересня 2019 року, а з 01 жовтня 2019 по 31 грудня 2024 року надавало КП «Теплоенергетик», яке перейменовано в Комунальне підприємство «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради». Отже, між КП «Теплоенергетик» КМР» та відповідачем, споживачем [PERSON] до 01 жовтня 2021 року виникли фактичні договірні правовідносини , а з 01 жовтня 2021 року договірні правовідносини з постачання теплової енергії, тому постачання теплової енергії здійснюється виключно на договірних засадах, договірних відносин є хибним. Відповідно до наданого відповідачем рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 січня 2012 року (справа № 2-4784/11) за позовом ДП «Кіровоградтепло» ТОВ «ЦНТІ УНГА» до [PERSON] про стягнення боргу, із [PERSON] було стягнено заборгованість за період з лютого 2009 року по квітень 2011 року. Поданий позов Комунальним підприємством «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради» 12 травня 2025 року охоплює період заборгованості з 23 листопада 2012 року по 31 грудня 2024 року. Тобто періоди заборгованості та позивач не є тотожними. З приводу судового наказу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 листопада 2018 року (справа № 404/7279/18), скасованого 14 січня 2019 року. Скасування судового наказу не позбавляє права стягувача, заявити вимоги в спрощеному позовному провадженні. Із заявою про видачу судового наказу зверталося ДП «Кіровоградтепло» ТОВ «ЦНТІ УНГА», яке мало право на звернення до суду в спрощеному позовному провадженні. КП «Теплоенергетик» КМР» не є його правонаступником. Тож звернення до суду із заявою про видачу судового наказу ДП «Кіровоградтепло» ТОВ «ЦНТІ УНГА» не позбавляє права КП «Теплоенергетик» КМР» на звернення до суду за захистом порушеного права. Між ДП «Кіровоградтепло» ТОВ «ЦНТІ УНГА» та КП «Теплоенергетик» КМР» було укладено Договір про відступлення права вимоги від 20 вересня 2019 р. про що листом-вимогою від 12 березня 2025 року за № Ж-99/03 повідомлено про заміну кредитора у зобов`язанні та відповідно до частини 2 статті 517 ЦК України надано докази переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні: копію договору про відступлення права вимоги від 20 вересня 2019р. № 20/09-19/1 та виписку з реєстру фізичних осіб-споживачів ДП «Кіровоградтепло» ТОВ «ЦНТІ УНГА», які мають заборгованість перед ДП «Кіровоградтепло» ТОВ «ЦНТІ УНГА» за надані послуги, станом на 01 вересня 2019 від 12 березня 2025 року № Ж-100/03, надісланих листом з описом вкладення 14 березня 2025 р. Строки позовної давності, які календарно спливли у період дії карантину та воєнного стану в Україні є такими, що продовжені і не спливли до часу звернення до суду, тобто позивач має право вимоги щодо стягнення заборгованості, якщо у межах строку позовної давності, то з 12 березня 2017 року по теперішній час. «КП «Теплоенергетик» КМР» заперечує щодо застосування строків позовної давності, адже послугу з постачання теплової енергії навало вчасно та належної якості, а невчасна оплата за послугу негативно впливає на забезпечення нормального та безперебійного функціонування КП «Теплоенергетик» КМР», можливості постійного забезпечення споживачів тепловою енергією, реконструкції, технічного переозброєння і налагодження технічного устаткування, будівель і споруд, магістральних теплових мереж, впровадження нової техніки і технології, виконання робіт з екологічного захисту природного середовища. 11 серпня 2025 року до суду від відповідача надійшли письмові заперечення. Вказано, що у позивача відсутній договір, який би вказував на наявність між нею та позивачем договірних правовідносин. У 2012 році питання щодо неотримання нею послуг вирішено про що свідчить рішення. Вважає, що позивач надає суду неправдиві дані, вводить суд в оману приховуючи попередні рішення судів 2012 р. та 2019 р. Позивач різними способами поширює недостовірну інформацію стосовно того, що вона є споживачем послуг та боржником. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечила проти позовних вимог та просила у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. КП «Теплоенергетик» КМР», відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року та «Правил надання послуг з постачання теплової енергії типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830, Закону України «Про теплопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надає споживачам послугу з теплопостачання. Відповідач є споживачем теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , що надавалася до вказаного житла постачальником ДП «Кіровоградтепло» ТОВ «ЦНТІ УНГА». На підставі свідоцтва про зміну імені, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Право вимоги заборгованості, яка виникла у відповідача перед ДП «Кіровоградтепло» ТОВ «ЦНТІ УНГА» було відступлено КП «Теплоенергетик» на підставі договору про відступлення права вимоги від 20 вересня 2019 року № 20/09-19/1. Листом-вимогою від 12 березня 2025 року боржнику повідомлено про заміну кредитора у зобов`язанні та надано докази переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. В подальшому послуги в опалювальні сезони в житловий будинок надавались позивачем. Шляхом подачі теплової енергії на адресу відповідача сторони вступили у фактичні договірні відносини, відповідач мала вчасно сплачувати за надані послуги. Згідно рішення Кропивницької міської ради від 02 лютого 2021 року № 78 «Про перейменування Комунального підприємства «Теплоенергетик» та затвердження статуту у новій редакції», Комунальне підприємство «Теплоенергетик» перейменовано в Комунальне підприємство «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради» (скорочене найменування - КП «Теплоенергетик» КМР»); змінено юридичну адресу КП «Теплоенергетик» КМР» та визначено її як: вул. Сергія Гришина 23/16, м. Кропивницький, 25030. Дата запису змін в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 11 березня 2021. Згідно п.2 ч.2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-УІІІ виконавець зобов`язаний: підготувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором. Відносини повинні здійснюватися виключно на договірних засадах, в ст. 7 ч. 2 п. 1 Закону України № 2189-VІІІ зазначено що, споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Згідно ч. 1 ст. 9 даного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, що викладено у правовій позиції Верховного Суду у справі № 638/11034/15-ц (постанова від 10.12.2018 року) та Верховного Суду України у справі № 6-2951цс15 (постанова від 20.04.2016 року). Нормами ст. 162 ЖК України визначено обов`язок власника оплачувати всі комунальні послуги вчасно, в тому числі і послуги теплопостачання. Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п.1 ст.30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.05 року № 630 споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановленні договором або законом. Окрім цього за приписами ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Як зазначено позивачем з 23 листопада 2012 року по 31 грудня 2024 року відповідачу було надано послугу з централізованого теплопостачання за вказаною вище адресою, за яку сплачено не було. Станом на 01 січня 2025 року за відповідачем рахується заборгованість перед підприємством за надані послуги централізованого теплопостачання в сумі 69 422,79 грн. На виконання вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на комунальні послуги» до тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води не враховуються витрати, які включаються до складу плати за абонентське обслуговування. Комунальне підприємство «Теплоенергетик» КМР» запровадило окрему плату за абонентське обслуговування. Вона нараховується всім споживачам, з якими укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Розрахунок абонентської плати проведено відповідно до Закону України від 09.11.2017 року № 2189-УІІІ «Про житлово-комунальні послуги» зі змінами та доповненнями та враховуючи вимоги постанови Кабінету Міністрів України № 808 від 21.08.2019 року «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами». У відповідності до ст. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три відсотки річних від простроченої суми. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, розмір 3% річних становить 5 291,07 грн., індекс інфляції - 18 359,60 грн., а всього заборгованість складає 93 073,46 грн. При цьому, відповідачем подано до суду заяву про застосування до позовних вимог строку позовної давності. Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 Цивільного кодексу України). Статтею 257 Цивільного кодексу України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 Цивільного кодексу України). Відповідно до частин першої, третьої статті 264 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Комунальне підприємство «Теплоенергетик Кропивницької міської ради» звернулось до суду з позовом 13 травня 2025 року, що підтверджується відміткою суду на позовній заяві. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідачу нарахований борг за послуги з централізованого теплопостачання за період з 23 листопада 2012 року по 31 грудня 2024 року. Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID- 19 спричиненої коронавірусом SARS CoV-2» (із змінами і доповненнями внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин. У подальшому, рядом постанов Кабінету Міністрів України карантин на території України продовжувався та постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України. Згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID- 19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Крім цього згідно пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022/ затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Враховуючи, що строк позовної давності за період з 12 березня 2017 року закінчувався 12 березня 2020 року, а також запровадження на всій території України карантину з 11 березня 2020 року до 30 червня 2023 року, а під час дії карантину строки, визначені статтею 257 Цивільного кодексу України продовжуються на строк дії такого карантину, а також введення воєнного стану в Україні з 24 лютого 2022 року по теперішній час, а під час дії воєнного стану перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану, то період заборгованості застосовується з 12 березня 2017 року. Суд дійшов висновку, що борг за послуги з централізованого теплопостачання підлягає стягненню з відповідача за період з 12 березня 2017 року по грудень 2024 року включно в сумі 63 094,45 грн. Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Частковому задоволенню підлягають і позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України та інфляційних втрат відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки у відповідності до вимог частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд враховуючи вищевказані обставини, вважає за необхідне стягнути з відповідача суму боргу за послуги теплопостачання у розмірі 63 094,45 грн., 3% річних у розмірі 3 664,38 грн. та індекс інфляції у розмірі 11 485,55 грн. Загальна сума боргу становить 78 244,38 грн. Позивач не позбавлений права на звернення до суду за захистом порушеного права, а доводи відповідача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати в сумі 3028 грн.

Outcome: partial