Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , в порядку спадкування за законом, право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав померлому [PERSON] на праві приватної власності, який помер [INFO] . Визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , в порядку спадкування за законом, право власності на земельну ділянку площею 0,227 га, що передана для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому [PERSON] на праві приватної власності, який помер [INFO] . Позовна заява мотивована тим, що після смерті спадкодавця відкрилася спадщина у виді нерухомого майна. Позивач не може отримати свідоцтво про право власності, з причини непрацюючого нотаріуса яким заведено спадкову справу і яким матеріали справи до іншої установи не передано. Отже, оскільки у встановленому законом порядку позивач не може оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину, він змушений звернутися до суду з даним позовом. На судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. На судове засідання представник відповідача, не з`явився надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Після смерті спадкодавця позивача, [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , та земельної ділянки площею 0,227 га, яка розташована за тією ж адресою та передана для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Вказане майно належало померлому на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 29.12.1992 та державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ХС-1.05.13 від 16.07.1997. У подальшому, після смерті спадкодавця приватним нотаріусом Бериславського районного нотаріального округу Херсонської області Симутенко Т.Г. заведено спадкову справу № 03/2012 від 17.01.2012. Після смерті спадкодавця позивач прийняла спадщину, є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 29358586 від 17.01.2012. Зазначаємо, що інші спадкоємці та особи, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, відсутні. Вказане також підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 01.06.2020 реєстрові № № 495, 496, відповідно до яких позивач за законом є єдиною спадкоємицею майна [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до вказаних свідоцтв позивач після смерті спадкодавця [PERSON] отримала право на спадщину, яка складається з земельних ділянок з кадастровими номерами: 6520684800:03:0510010 та 6520684800:03:052:0001. Разом із цим, на даний час позивач не має можливості оформити свої спадкові права на житловий будинок та земельну ділянку під будинком, оскільки приватний нотаріус Симутенко Т.Г. зупинила свою діяльність на період воєнного часу, що підтверджується листом Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 08.07.2025 року. Вищевказаним листом підтверджено, що відповідно до заяви, отриманої міжрегіональним управлінням 12.01.2023, у зв`язку з воєнним станом приватний нотаріус Симутенко Т.Г. зупинила свою нотаріальну діяльність. Договір про заміщення з іншим приватним нотаріусом нею не укладався. Документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса на зберігання до Державного нотаріального архіву Херсонської області не передавалися. Позивач на даний час вживає заходи щодо оформлення своїх спадкових прав на майно, яке залишилося після смерті спадкодавця, однак позбавлена можливості оформити свої спадкові права у зв`язку із зупиненням нотаріусом нотаріальної діяльності на період воєнного часу, не передачею справ іншому нотаріусу або до архіву, відсутні відомості щодо збереження нотаріальної справи за час окупації. У зв`язку із викладеним, єдиним способом захисту своїх спадкових прав для позивача є звернення до суду з метою визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позивач на даний час вживає заходи, щодо оформлення своїх спадкових прав на майно, яке залишилося після смерті спадкодавця, однак позбавлений можливості оформити свої спадкові права у зв`язку із простоєм, не передачею справ іншому нотаріусу або до архіву, відсутні відомості щодо збереження нотаріальної справи за час окупації. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1222 ЦК України спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За таких обставин, виходячи з приписів статті 16 ЦК України це право підлягає захисту в судовому порядку. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Отже, із зазначених положень цивільного законодавства вбачається, що позивач є спадкоємцем після померлого, якому на момент смерті належало майно, а отже він має право ставити на вирішення суду питання про перехід прав належних спадкодавцю до нього у порядку спадкування. Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, так і відповідача, який не заперечує проти задоволення вимог позивача. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було порушене неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до компетенції відповідача та участь останнього обумовлена особливістю порядку вирішення спорів подібної категорії. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved