Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до АТ «Оператор газорозподільних систем «Львівгаз» у якому просив суд: зобов`язати відповідача здійснити підключення прийнятого в експлуатацію одноквартирного будинку за адресою [ADDRESS] до газорозподільної системи та здійснити пуск газу; стягнути з відповідача пеню у сумі 122 170,40 грн. та моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем 25.05.2023 було укладено договір на приєднання будинку за адресою [ADDRESS] до газорозподільної системи (для стандартного приєднання), згідно умов якого оператор ГРМ зобов`язувався забезпечити на підставі технічних умов і розробленого проекту зовнішнього газопостачання та з урахуванням вимог договору приєднати об`єкт замовника до ГРМ в термін до 3 місяців за умови виконання замовником своїх зобов`язань. Вартість таких послуг складала 15 120 грн., які позивач сплатив 20.06.2023 чим виконав свій обов`язок. 05.06.2023 було укладено ще один договір підряду на будівництво мереж внутрішнього газопостачання у будинку за адресою [ADDRESS] . Згідно умов цього договору відповідач зобов`язувався виконати роботи по будівництву та введенні в експлуатацію внутрішніх мереж газопостачання, а також виконати пуск газу в газове обладнання. Вартість таких робіт визначена у сумі 4999,27 грн., яку позивач сплатив 20.06.2023. Однак відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав та незважаючи на неодноразові звернення так і не здійснив пуск газу до будинку позивача. Тому вважає, що відповідача належить зобов`язати виконати взяті за договором зобов`язання, а також стягнути пеню за неналежне виконання зобов`язання у сумі 122 170,40 грн. Крім того, позивач вказує, що такі дії відповідача призвели до неможливості його сім`ї переїхати вчасно до будинку, у якому не було опалення. Це призвело до незручностей та дискомфорту і емоційних переживань, які полягали у тому, що без опалення ремонтні роботи, які виконані у будинку можуть зазнати руйнувань, а сам позивач відчував себе безпорадним та незахищеним. Вважає, що така моральна шкода має бути йому компенсована на рівні 20 000,00 грн. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 04.07.2025 дану справу передано за підсудністю до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області. Ухвалою судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 11.08.2025 дану справу було прийнято до розгляду та призначено її слухання у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 14.08.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, де представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Представник відповідача вказує, що АТ «Оператор газорозподільних систем «Львівгаз» здійснював діяльність з розподілу природнього газу газорозподільною системою в межах території Львівської області, а також функції щодо оперативно-технологічного управління у період з липня 2015 року по серпень 2023 року. Постановою НКРЕКП від 31.08.2023 №1595 дію ліцензії було зупинено, а з 01.09.2023 діяльність з розподілу природнього газу здійснює Львівська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України». З огляду на це, виконання робіт з підключення будинку позивача не вбачається можливим. Також вважає, що позивач не надав доказів завдання йому моральної шкоди та причинного зв`язку такої шкоди із діями відповідача. 11.02.2026 до суду надійшла заява представниці позивача адвоката Черниш І.І. у якій вона вказує, що в листопаді 2024 року до будинку позивача було здійснено підключення природнього газу, а тому у частині вимог про зобов`язання до вчинення дій, спір у справі відсутній. Ухвалою суду від 13.02.2026 закрито провадження у справі в частині вимог про зобов`язання до вчинення дій, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, за відсутності предмета спору. В судове засідання представники сторін не прибули, однак надали суду заяви про розгляд справи без їхньої участі. За таких умов суд здійснював розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 25.05.2023 між АТ «Оператор газорозподільних систем «Львівгаз» та [PERSON] було укладено договір про приєднання до газорозподільної системи, за умовами якого до газорозподільної системи Оператора ГРМ приєднується на підставі технічних умов будинок одноквартирний, що знаходиться за адресою: м. Кам`янка-Бузька, вул. Р. Кравчука, 1. Точка приєднання встановлювалася на межі земельної ділянки замовника. У підпункті 1 пункту 1 розділу ІІІ цього передбачено, що оператор ГРМ зобов`язується забезпечити на підставі технічних умов і розробленого проекту зовнішнього газопостачання та з урахуванням вимог цього договору приєднати об`єкт замовника до ГРМ (будівництво та введення в експлуатацію газових мереж зовнішнього газопостачання від місця забезпечення потужності до точки приєднання) в термін до 3 (трьох) місяців за умови виконання замовником зобов`язань визначених розділом IV цього договору. У пункті 1 розділу IV вказано, що вартість послуг оператора ГРМ з приєднання об`єкта замовника до ГРМ відповідно до методології, затвердженої регулятором, становить 15 120,00 грн., в тому числі, податок на додану вартість 2 520,00 грн. 05.06.2023 АТ «Оператор газорозподільних систем «Львівгаз» виставило [PERSON] рахунок на суму 15 120,00 грн. за стандартне приєднання за адресою [ADDRESS] . 20.06.2023 [PERSON] здійснив оплату на рахунок АТ «Оператор газорозподільних систем «Львівгаз» у сумі 15 120,00 грн., що доводиться квитанцією банку (а.с. 27). Також, 05.06.2023 між АТ «Оператор газорозподільних систем «Львівгаз» та [PERSON] було укладено договір підряду на будівництво мереж внутрішнього газопостачання, за умовами п. 1 якого, виконавець зобов`язується виконати роботи з будівництва мереж внутрішнього газопостачання об`єкта замовника (будинок одноквартирний, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх, в порядку та на умовах визначених цим договором. Відповідно до розділу ІІ цього договору, будівництво мереж внутрішнього газопостачання об`єкту замовника передбачає поетапне виконання виконавцем робіт, а саме розробка проектно-кошторисної документації, будівництво та введення в експлуатацію внутрішніх мереж газопостачання об`єкта замовника, пуск газу в газове обладнання об`єкта газопостачання, яким є будинок одноквартирний за адресою: [ADDRESS] . У розділі ІІІ договору визначена вартість робіт у сумі 4 999,27 грн., яку замовник сплачує авансовим платежем в розмірі 100% на банківський рахунок протягом 3 банківських днів з моменту отримання рахунку. Також, у розділі IV цього договору вказано, що виконавець приступає до виконання робіт протягом 3 робочих днів після отримання оплати, а строк виконання робіт становить 40 робочих днів. 05.06.2023 АТ «Оператор газорозподільних систем «Львівгаз» виставило [PERSON] рахунок на суму 4 999,27 грн. за роботи з будівництва мереж внутрішнього газопостачання за адресою [ADDRESS] . 20.06.2023 [PERSON] здійснив оплату на рахунок АТ «Оператор газорозподільних систем «Львівгаз» у сумі 4999, 27 грн., що доводиться квитанцією банку (а.с. 27). Звертаючись до суду із цим позовом позивач вказував, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором вчасно, зазначив, що такі роботи було виконано аж у листопаді 2024 року, а тому просив стягнути визначену договором пеню та моральну шкоду. Заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначала, що виконання таких робіт є неможливим через те, що з 01.09.2023 АТ «Львівгаз» не здійснює діяльність з розподілу природнього газу, а доказів моральної шкоди позивач не надав. Вирішуючи даний спір суд виходив з наступних мотивів та положень закону. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правові засади функціонування ринку природного газу України врегульовані зокрема Законом України «Про ринок природнього газу». Відповідно до статті 1 цього закону оператор газотранспортної системи це суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників), а замовник це фізична або юридична особа, яка на підставі договору замовляє надання однієї чи кількох із таких послуг, зокрема приєднання до газотранспортної або газорозподільної системи. Частиною 2 статті 19-1 цього закону передбачено, що оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи зобов`язані за зверненням замовника забезпечити приєднання його об`єкта до газотранспортної або газорозподільної системи за умови дотримання замовником вимог кодексу газотранспортної системи та/або кодексу газорозподільних систем. Послуга з приєднання до газорозподільної або газотранспортної системи є платною та надається оператором газотранспортної системи або оператором газорозподільної системи відповідно до договору про приєднання, цього Закону, кодексу газотранспортної системи або кодексу газорозподільних систем. Кодексом газотранспортної системи, який затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2493, у Розділі VI визначено порядок приєднання об`єктів замовників до газотранспортної системи, де передбачено, що після визначення вартості приєднання у договорі на приєднання оператор газотранспортної системи у випадку, якщо в заяві на приєднання (опитувальному листі) замовник визначає оператора газотранспортної системи виконавцем будівельних робіт зовнішнього газопостачання, у термін (строк), визначений договором на приєднання, та з урахуванням графіка оплати замовника за договором забезпечує в установленому порядку: підключення газових мереж зовнішнього газопостачання в місці забезпечення потужності; підключення до газотранспортної системи газових мереж внутрішнього газопостачання замовника в точці приєднання з урахуванням вимог цього Кодексу; пуск газу на об`єкт замовника та укладання договору транспортування природного газу та технічної угоди з урахуванням вимог цього Кодексу. Аналіз вказаного вище законодавства України вказує на те, що оператор газорозподільної системи після укладення договору та отримання оплати від замовника повинен вчинити визначені у договорі дії, зокрема підключення газових мереж зовнішнього та внутрішнього газопостачання, а також пуск газу. З матеріалів справи судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем АТ «Оператор газорозподільних систем «Львівгаз» 25.05.2023 було укладено договір, який передбачав зовнішнє підключення будинку позивача до газорозподільчої системи, а 05.06.2023 між ними було укладено договір, за умовами якого відповідач зобов`язувався здійснити будівництво та введення в експлуатацію внутрішніх мереж газопостачання та пуск газу у газове обладнання об`єкта. Також судом встановлено, що на підставі виставлених рахунків, 20.06.2023 позивач здійснив усі передбачені договорами оплати, чим виконав свої зобов`язання за договорами. Водночас, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач, як виконавець робіт за договором виконав роботи у строк визначений договорами. Позивач вказує, що такі роботи були виконані лише у листопаді 2024 року, чого не спростовано відповідачем і доказів зворотного не надано. Суд, застосовуючи засаду змагальності цивільного процесу, дійшов висновку, що роботи по будівництву мереж зовнішнього газопостачання у будинку позивача не були виконані відповідачем у строки визначені договором від 25.05.2023, а тому має місце порушення взятого на себе зобов`язання зі сторони відповідача. Так, виконання робіт з будівництва мереж зовнішнього приєднання будинку позивача за договором від 25.05.2023, повинно було відбутися протягом 3 місяців з моменту проведення оплати вартості послуг. Така оплата проведена позивачем 20.06.2023, а тому останнім днем виконання таких робіт є 20.09.2023. Відтак, відповідач порушив свої зобов`язання за договором від 25.05.2023, що полягає у несвоєчасному виконанні робіт. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). А відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Як зазначено у ч. 4 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» захист прав споживачів природного газу - фізичних осіб регулюється цим Законом, Законом України "Про захист прав споживачів" та іншими нормативно-правовими актами. Водночас, Законом України «Про захист прав споживачів» у частині 5 статті 10 передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. З урахуванням визначених позивачем меж позовних вимог, періодом просторочення виконання зобов`язання є період з 20.09.2023 по 14.06.2024, а тому сума пені вірно вказана позивачем у сумі 122 018,40 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Єдиним аргументом представниці відповідача по суті спору було те, що Постановою НКРЕКП від 31.08.2023 №1595 дію ліцензії відповідача було зупинено, а з 01.09.2023 діяльність з розподілу природнього газу здійснює Львівська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України». Однак така обставина не може слугувати підставою для відмови від виконання зобов`язань за договором. Так, відповідач є суб`єктом господарювання і у випадку відсутності у нього ліцензії на виконання відповідних робіт не був позбавлений права замовити такі роботи у чинного оператора ГРМ, або вчинити дії щодо розірвання договору та повернення коштів. Будь-яких дій на врегулювання таких правовідносин відповідач не вчинив, а тому має нести цивільно-правову відповідальність за неналежне виконання зобов`язань за договором. Вирішуючи питання про стягнення пені за договором від 05.06.2023, суд дійшов висновку про необхідність відмови в позові у цій частині з огляду на таке. Так, виконання робіт з будівництва мереж внутрішнього приєднання та пуск газу до будинку позивача за договором від 05.06.2023, повинно було відбутися у строк, визначений у додаткових угодах до договору (п. 2 розділу IV договору). Протягом 40 робочих днів визначено лише обов`язок виконавця розробити проектно-кошторисну документацію на будівництво внутрішніх мереж. Тому, посилання позивача на те, що роботи за договором від 05.06.2023 повинні були бути виконаними відповідачем до 15.08.2023 суд відхиляє як безпідставні. Так, у цей строк відповідач повинен був лише розробити проектно-кошторисну документацію на будівництво внутрішніх мереж, однак позивач не посилався на такі обставини як на підставу своїх вимог, а лише вказував, що пуск газу не здійснено в строк визначений договором. Тому, позовна вимога про стягнення пені за договором від 05.06.2023 не підлягає до задоволення. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди суд виходив з того, що згідно з частинами першою-другою статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до положень частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Суд відхиляє покликання представниці відповідача про те, що доказів завдання моральної шкоди матеріали справи не містять. Обставинами справи беззаперечно доводиться, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором, що мало наслідком відсутність газопостачання у будинку позивача тривалий час і що на переконання суду беззаперечно свідчить про наявність у позивача душевних страждань та переживань. Однак, з урахуванням принципу розумності та співмірності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкода, а саме у сумі 10 000,00 грн. Судові витрати в цій справі складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, то з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також, у матеріалах справи наявний договір позивача з адвокатом, докази наданих послуг адвокатом та отримання коштів від позивача, а тому враховуючи положення ст. 137 ЦПК України, відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн., що є співмірним із складністю справи, витраченим часом та обсягом наданих адвокатом послуг.

Outcome: approved