Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» (далі ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ») звернулося до суду із зазначеним позовом. Позов мотивований тим, що 20 червня 2012 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ОТП КРЕДИТ» (далі ТОВ «ОТП КРЕДИТ» (кредитор), [PERSON] (позичальник) та АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ОТП БАНК» (далі АТ «ОТП БАНК»(банк) укладений договір про надання споживчого кредиту № 1002210658. Відповідно до умов якого Позичальник отримує, а Кредитор та Банк надають йому фінансові послуги. Кредитор надає Позичальнику кредит на придбання товару та послуг, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом, інші платежі, визначені даним кредитним договором. Договір є змішаним, у ньому містяться елементи різних договорів. Позивач повністю виконав свої зобов`язання відповідно до кредитного договору. Відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки, та інші платежі за Кредитним договором. 24 березня 2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» укладений Договір факторингу № 24/03/23, згідно з умов якого АТ «ОТП БАНК» відступив на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» права вимоги за Кредитним договором від 20 червня 2012 року № 1002210658. Відповідно до Витягу з додатку № 1 до Договору факторингу № 24/03/23 від 24 березня 2023 року сума боргу [PERSON] перед новим кредитором становить 49 357,58 грн, із яких: заборгованість по тілу кредиту: 30 298 грн, заборгованість по відсотках: 19 059,58 грн, заборгованість по комісії: 0 грн. 07 березня 2025 року ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» направив на адресу відповідача вимогу про погашення заборгованості. Однак, дана вимога відповідачем не отримана, повернута позивачу з відміткою АТ «УКРПОШТА» «За закінченням терміну зберігання». Оскільки відповідач не повернув кошти за кредитним договором ні первісному кредитору, ні новому, ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» звернулося до суду з метою захисту своїх прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, також, позивач просив вирішити питання про відшкодування судових витрат. Позивачем сплачений судовий збір у розмірі 3 028 грн, крім цього позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи 20 000 грн витрат на правову допомогу. На підставі викладеного, ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» просило суд стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 49 357,58 грн та судові витрати, у тому числі витрати на правничу (правову) допомогу. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Як вбачається із Довідки про доставку електронного документа до Електронного кабінету позивача копія ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2025 року доставлена 05 травня 2025 року. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, яка повернулись до суду з відміткою «За закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 дійшов висновку про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Близькі за змістом висновку містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б. Відповідач не використав право подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи положення ст. ст. 223, 280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Суд встановив, що 20 червня 2012 року між ТОВ «ОТП КРЕДИТ», [PERSON] та АТ «ОТП БАНК» укладено Договір про надання споживчого кредиту № 1002210658. Відповідно до умов договору кредитор (ТОВ «ОТП КРЕДИТ») надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: на придбання товару у Продавця 1 4 444 грн; на придбання послуг у Продавця 2 758,43 грн; на придбання пакету послуг у Продавця 3- 200 грн; на придбання пакету послуг у Продавця 4 0,00 грн; на сплату консультаційних послуг за оформлення кредиту 0,00 грн. Загальна сума кредиту становить 5 171,92 грн. Цільове призначення кредиту придбання товарів та послуг у вищевказаних продавців. Строк кредиту 18 місяців. Сума першого внеску за товар 230,51 грн. Розмір процентної ставки 0,01 % річних. Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором та Додатком № 1 «Графік платежів». У Договорі зазначено, що Продавець 1: ФОП [PERSON] , магазин « [INFO] », товар позичальник купує у продавця із залученням кредитних коштів кредитора та наведено нижче опис товару, а саме газова плита марки GORENJE, модель K 57375 AX, (ціна 4 444 грн, кількість 1, початковий внесок 230,51 грн, кредит 4 213,49 грн). Продавець 2: ПАТ «Страхова компанія» «СК Кардіф» послуги із добровільного страхування життя, які позичальник купує у Продавця 2 із залученням кредитних коштів кредитора, що зазначено у п. 1.1 Договору. Продавець 3: ТОВ «МайСефті» пакет послуг, що полягають у повідомленні оператора мобільного зв`язку Позичальника про втрату Позичальником мобільного телефону і SIM-картки, а також у поверненні втрачених мобільного телефону, SIM-картки, ключів та документів (паспорт громадянина України або посвідчення водія, що належить Позичальнику), який останній купує у Продавця 3 із залученням кредитних коштів кредитора, що зазначено у п. 1.1 Договору. Продавець 4 відсутній. Згідно з п. п. 1.3.1 п. 1.3 Договору передбачено, що датою надання кредиту є 20 червня 2012 року. Як вбачається з розділу 2 Договору Позичальник підтверджує факт приєднання до Публічного договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток та які розміщені на офіційному сайті АТ «ОТП БАНК» www.otpbank.com.ua. Згідно з п. п. 2.2.1 п. 2.2. Договору за умови належного виконання позичальником умов кредитного договору та прийняття Банком позитивного рішення щодо надання Держателю кредиту, Банк відкриває Держателю картковий рахунок в гривнях та випускає кредитну карту типу MasterCard Standart, відкриває відновлювальну кредитну лінію, а також виконує розрахункове обслуговування платіжних операцій. Загальний розмір кредитної лінії складає 1 000 грн. Строк користування кредитною лінію 3 роки з моменту підписання банком і позичальником цього Договору. Банк має право змінити (зменшити чи збільшити) строк дії Кредитної лінії в односторонньому порядку. Підписанням цього Договору позичальник погоджується із запропонованим порядком зміни строку дії кредитної лінії в односторонньому порядку. (п. 2.4., 2.5 Договору) Відповідно до п. 2.9. Договору за користуванням кредитом, в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом, Банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами банку та на дату укладення Угоди розмір процентів становить 2,49 відсотків на місяць по операціях розрахунків картою за товари та послуги в мережі Інтернет та 3,49 відсотків на місць на місяць по операціях зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки. Згідно з п. 2.9.1 Договору за користування кредитною лінією, наданою Держателю протягом розрахункового циклу, Держателю встановлюється Пільговий період користування кредитом. Тривалість Пільгового періоду визначається Правилами, а розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01 процентів річних. Кредитний договір підписаний [PERSON] власноручно. Додатком № 1 до договору № 1002210658 від 20 червня 2012 року встановлено графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту. Згідно з виписки з рахунку IBAN № [NUMBER] , що належить [PERSON] за період з 26 жовтня 2012 року до 24 березня 2023 року, вбачається, що відповідач користувався кредитним лімітом, однак не виконував належно взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості станом на 24 березня 2023 року становить 49 357,58 грн. 24 березня 2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» укладено Договір факторингу № 24/03/23, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., зареєстрований в реєстрі за № 265, відповідно до якого клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту і стає новим кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованостей. Фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату відповідно до цього договору. За цим Договором Фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від Боржників належного виконання всіх зобов`язань за Кредитними Договорами. Відповідно до п. 6.2.3 Договору факторингу право вимоги переходить до фактора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей. Згідно з платіжної інструкції від 24 березня 2023 року № 46 ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» перерахувало на рахунок АТ «ОТП БАНК», 7 155 000 грн, як оплату за право вимоги згідно з Договором факторингу № 24/03/23 від 24 березня 2023 року. Відповідно до Витягу №1 до Договору факторингу № 24/03/23 від 24 березня 2023 року ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Кредитним договором № 1002210658 від 20 червня 2012 року у сумі 49 357,58 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту: 30 298 грн, заборгованість по відсотках: 19 059,58 грн, заборгованість по комісії: 0 грн. 07 березня 2025 року Вих. № 0307/3 ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» направив [PERSON] вимогу про погашення заборгованості за Кредитним договором від 20 червня 2012 року № 1002210658 у розмірі 49 357,58 грн у строк 30 днів з дня отримання даної вимоги, однак, дана вимога не була отримана відповідачем, а була повернута з відміткою АТ «УКРПОШТА» «За закінченням терміну зберігання», що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 0505267716182. Між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Статтею 514 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту ст. ст. 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. З огляду на ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у постанові від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18) дійшов висновку проте, що банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на практику Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Встановивши, що [PERSON] користувався кредитними коштами, частково вносив кошти на погашення заборгованості, проте у добровільному порядку заборгованість не погасив, розмір заборгованості не спростовував, а позивач розмір заборгованості підтвердив належними доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову. Щодо розподілу судових витрат Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» за подачу позову сплатило судовий збір у розмірі 3 028 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 07 квітня 2025 року № 230. Таким чином, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3 028 грн. 13 травня 2025 року ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» направлено до суду заяву про стягнення судових витрат на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 8 500 грн. Частиною 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Крім того, у рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Ці висновки узгоджуються й з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18. Суд також повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Як вбачається із матеріалів справи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» долучено до позовної заяви: копію Договору про надання правової (правничої) допомоги від 01 травня 2023 року № 01/05-23 укладеного між ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» та Адвокатським бюро «Юлії Чміль», копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Чміль Ю.В., копію Додатку № 1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 01 травня 2023 року № 01/05-23, копію Акту про надання правничої допомоги № 0605-25 від 06 травня 2025 року до договору про надання правової допомоги № 01/05-23 від 01 травня 2023 року, який містить детальний обсяг виконаних робіт адвокатом у справі на загальну суму 8 500 грн (ознайомлення з матеріалами справи за наданим пакетом документа Клієнтом, аналіз наданих документів, ознайомлення з судовою практикою та визначення перспективи справи, 3 год, 4 500 грн; складання позовної заяви, у тому числі формування пакету документів для подання позовної заяви з додатками для суду 4 000 грн. Дана справа відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України належить до справ незначної складності, у спорах про стягнення заборгованості за порушення грошового зобов`язання судова практика є сталою, не потребує вивчення великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання яких адвокат витратив би значний час, тому суд дійшов висновку проте, що розмір гонорару адвоката у 8 500 грн, не відповідає критерію розумності їх розміру з урахуванням складності цієї справи. Зокрема, відповідно до Постанови Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №201/14495/16-ц суд вправі самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу. За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. Отже, з відповідача на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» необхідно стягнути понесені ним судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 3 028 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн, а всього 6 028 грн.

Outcome: approved