Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Дочірнє підприємство «Ремонтно-експлуатаційне управління Черкаського шовкового комбінату ПрАТ «Черкаський шовковий комбінат» звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги та судових витрат. В обґрунтування позову вказано, що 01 січня 2023 року між Приватним акціонерним товариством «Черкаський шовковий комбінат» (Орендодавцем) та дочірнім підприємством «Ремонтно-експлуатаційне управління Черкаського шовкового комбінату ПрАТ «Черкаський шовковий комбінат» (Орендарем) укладено договір оренди №143, згідно п. 1.1 якого ДП «Ремонтно-експлуатаційне управління Черкаського шовкового комбінату «Черкаський шовковий комбінат» прийняло в оренду житлові приміщення, в тому числі і гуртожиток, що розташований за адресою [ADDRESS] . З 11 грудня 2002 року відповідач [PERSON] , її чоловік відповідач [PERSON] та їх син [PERSON] зареєстровані в кім. [ADDRESS] . Станом на 01 січня 2026 року заборгованість відповідачів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] перед ДП «Ремонтно-експлуатаційне управління Черкаського шовкового комбінату ПрАТ «Черкаський шовковий комбінат» за проживання в кім. [ADDRESS] становить 35 760,11 грн. Враховуючи, що ДП «Ремонтно-експлуатаційне управління Черкаського шовкового комбінату ПрАТ «Черкаський шовковий комбінат» свої зобов`язання виконує у повному обсязі, а відповідачі, в порушення ст.ст. 525, 526 ЦК України, несвоєчасно оплачують надані послуги, чим завдають позивачу значну матеріальну шкоду, позивач дані обставини вважає достатніми для звернення до суду та просить суд стягнути солідарно із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь дочірнього підприємства «Ремонтно-експлуатаційне управління Черкаського шовкового комбінату ПрАТ «Черкаський шовковий комбінат» заборгованість за житлово-комунальні послуги станом на 01 січня 2026 року в розмірі 35 760,11 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.01.2026 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. В судове засідання представник позивача за довіреністю Білий М.М. не з`явився, подавши до суду заяву від 23.02.2026 року, в якій вказує, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, просить розглянути справу за його відсутності та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на в судове засідання не з`явились, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток за адресою, за якою рахується борг, яка також є зареєстрованим місцем їх проживання. Натомість судові повістки-повідомлення повернулись до суду без вручення відповідачам з причин відсутності останніх за вказаною адресою, що в контексті положень п. 3, 4 ч. 8 ст. 128, ч. 10 ст. 130 ЦПК суд вважає належним повідомленням. Додатково судом вживались заходи з повідомлення відповідачів шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання на веб-сайті суду. Відтак, справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст.ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідачів, які повідомлялись у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, однак, не з`явились в судове засідання без повідомлення причин, не подали відзиву проти позову, та зі згоди представника позивача щодо такого порядку розгляду справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі статтею 5 вказаного Закону до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга (послуга з управління багатоквартирним будинком) та комунальні послуги (послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами). Статтями 7, 8 вказаного вище Закону визначені права та обов`язки споживачів й виконавця комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством і умовами договорів, а обов`язком споживача - є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. При цьому, п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. За змістом ст.ст. 67-68, 162 ЖК України наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно. Крім того, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. В судовому засіданні встановлено, що 01.01.2023 року між Приватним акціонерним товариством «Черкаський шовковий комбінат», в особі Голови правління Мицик Н.П., що діє на підставі Статуту, та Дочірнім підприємством «Ремонтно-експлуатаційне управління Черкаського шовкового комбінату ПрАТ «Черкаський шовковий комбінат», в особі директора Омельченка В.П., був укладений Договір оренди №143. Згідно з п. 1.1 договору оренди №143 від 01.01.2023 року Орендодавець, який являється власником, передав, а Орендар прийняв в оренду житлові приміщення, в тому числі і гуртожиток, що розташований за адресою: [ADDRESS] /а.с. 5-7/. Пунктом 4.1 Договору оренди передбачено, що орендар має право, зокрема, самостійно, відповідно до діючого законодавства, стягувати із мешканців орендованих гуртожитків та житлових будинків заборгованість за житлово-комунальні послуги. Означеному праву орендаря кореспондується обов`язок, передбачений п. 4.2 Договору оренди, а саме: надавати мешканцям орендованих об`єктів, житлово-комунальні послуги в межах, затверджених відповідним рішенням виконавчого комітету міської ради. Пунктом 6 вказаного Договору встановлено, що він вступає в силу з моменту підписання і діє до 30.12.2025 року включно. Договір вважається пролонгованим на тих же умовах і на той самий строк, якщо жодна із Сторін за місяць до закінчення строку його дії не заявила про неможливість його пролонгації. Отже, позивач є орендарем житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Згідно відомостей поквартирної картки (форма 17), довідки №8 від 20.01.2026 року та відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру №2261181, №2261198 та №2261208 від 22.01.2026р. /а.с. 16, 17, 18/ в кімнаті [ADDRESS] , зареєстровані з 11.12.2002 і дотепер наступні особи: [PERSON] , [INFO] (наймач); [PERSON] , [INFO] (чоловік); [PERSON] , [INFO] (син) /а.с. 8, 9, 10, 11/. Таким чином, відповідачі являються споживачами житлово-комунальних послуг, які їм надає за вказаною вище адресою Дочірнє підприємство «Ремонтно-експлуатаційне управління Черкаського шовкового комбінату ПрАТ «Черкаський шовковий комбінат». Відповідно до відомості про нарахування та оплати квартиронаймача [PERSON] за проживання її сім`ї в кімнаті [ADDRESS] , що обслуговується ДП «РЕУ-ЧШК «ПрАТ «ЧШК» станом на 01 січня 2026 року, заборгованість відповідачів складає 35 760,11 грн., оскільки оплата послуг ними проводила лише один раз на суму 1 300 грн. /а.с. 13/. Також, в судовому засіданні встановлено, що договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладався, однак, не укладення договору не виключає можливість стягнення з відповідачів на користь позивача вартості фактично отриманих послуг і не може бути підставою для звільнення споживачів (відповідачів) від оплати цих послуг. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 15.03.2018 року у справі № 401/710/15-ц. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ст. 67, 68 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 3 Примірного положення про користування гуртожитками, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018 року № 498 (далі Примірне положення №498), жила площа в гуртожитках надається, зокрема, у вигляді окремого жилого приміщення для відособленого користування однієї особи чи сім`ї. Облік осіб, які проживають в гуртожитках на умовах найму (оренди), ведеться підприємствами, установами, організаціями, в оперативному управлінні яких перебувають гуртожитки державної та комунальної власності, юридичними особами незалежно від організаційно-правової форми, до статутних капіталів яких включені гуртожитки, органом місцевого самоврядування (п. 9 Примірного положення №498). Згідно з пунктами 11, 15 Примірного положення №498 встановлено, що наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом. Плата за проживання у гуртожитку включає: витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами); інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна гуртожитку, зазначеного в абзаці першому пункту 14 цього Положення) та організації побуту (заміна, прання, дезінфекція постільний речей тощо у разі їх видачі). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 541 ЦК України встановлено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачі, які, як на момент виникнення заборгованості, так і станом на 01.01.2026р., були і продовжують бути зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] , мали право на проживання у цьому об`єкті нерухомості, були споживачами послуг, що надаються позивачем до вказаної кімнати, проте своєчасно та у повному обсязі не вносили плату за житлово-комунальні послуги (за проживання в гуртожитку), в результаті чого мають заборгованість за отримані послуги в загальній сумі 35 760,11 грн., що підтверджується відомістю про нарахування та оплату квартиронаймача, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення вказаної вище заборгованості з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку. При цьому, варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачами не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставини спірних правовідносин. Щодо стягнення із відповідачів судового збору, то суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із дослідженої платіжної інструкції №3281 від 19.01.2026р. (а.с. 4) вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в розмірі 3 328 грн. Оскільки позовні вимоги позивача про стягнення із відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги (за проживання в гуртожитку) підлягають до задоволення, тому, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, до стягнення із відповідачів в рівних частках на користь позивача підлягає і судовий збір в розмірі 3 328 грн., тобто по 1 109,33 грн. з кожного. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved