Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

I. Позиції учасників справи. Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, у якому просив стягнути суму заборгованості за житлово-комунальні послуги на загальну суму 91 961, 22 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачам на праві приватної власності у рівних частках належить квартира за адресою: кв. [ADDRESS] . Позивач як управитель обслуговує будинок на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, умови якого відповідачами належним чином не виконуються, що призвело до накопичення заборгованості у розмірі 91 961, 22 грн. з урахуванням втрат від інфляції і 3% річних за період з 01 листопада 2020 року по 30 червня 2025 року, витрати на правову допомогу у розмірі 5371,12 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн. За таких обставин позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості та вирішити питання розподілу судових витрат. Відповідачі не скористалися своїм правом на подання відзиву на позов. II. Процесуальні дії та рішення суду. 13 серпня 2025 року вказана позовна заява надійшла до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду якої визначено суддю та передано 15 серпня 2025 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 29 серпня 2025 року судом отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру з інформацією про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача фізичної особи. 01 вересня 2025 року ухвалою судді відкрито у справі провадження, для розгляду справи в загального позовного провадження. 13 листопада 2025 року представник позивача через Електронний суд подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, в якій позовні вимоги підтримував у повному обсязі. Представник позивача в засідання не з`явився, з урахуванням раніше поданої заяви про розгляд справи у відсутність сторони позивача. Відповідачі у судове засідання, будучи належним чином повідомленими про час, дату і місце призначеного судового засідання засобами поштового зв`язку за адресою зареєстрованого / задекларованого свого місця проживання, не з`явилися, заяв по суті не були подані. Згідно з частиною першою ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено частиною сьомою ст. 178 Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності відзивів відповідачів, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення у справі заочного рішення та задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. III. Фактичні обставини справи. Відповідачам [PERSON] та [PERSON] , на праві приватної власності у рівних частках належить квартира за адресою: квартира [ADDRESS] , загальною площею 157,4 м.кв., що підтверджується даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності № 433793491 від 02 липня 2025 року. В багатоквартирних будинках [ADDRESS] та [ADDRESS] його співвласниками створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Печерська мрія». Позивач ОСББ «Печерська мрія» не надає житлово-комунальних послуг, а здійснює управління зазначеним вище багатоквартирним будинком через свої органи управління, забезпечує утримання та експлуатацію багатоквартирного будинку, користування спільним майном у цьому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, отримання послуги з управління побутовими відходами самостійно шляхом самозабезпечення на підставі частини 2 статті 12, абзацу 2 частини першої статті 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Рішенням загальних зборів ОСББ «Печерська мрія» від 16 травня 2018 року, оформлених протоколом № 1 загальних зборів ОСББ «Печерська мрія» від 30 травня 2018 року визначено дату початку самостійного управління та утримання будинку з 01 липня 2018 року та визначено, що Об`єднання самостійно укладає договори з виконавцями комунальних послуг та з іншими підприємствами/організаціями для забезпечення належного управління майном Об`єднання та утримання будинку та прибудинкової території. Також, цим рішенням загальних зборів ОСББ «Печерська мрія» було прийнято рішення встановити внески: - на централізоване опалення у разі відсутності квартирного (на приміщення) та/ або будинкового засобів обліку теплової енергії, яка використовується на опалення: 26 грн. 93 коп. за 1 кв.м., - на централізоване опалення у разі наявності квартирного (на приміщення) та/ або будинкового засобів обліку теплової енергії, яка використовується на опалення: 1261 грн. 09 коп. за 1 Гкал для населення та 1780 грн. 95 коп. за 1 Гкал для інших споживачів, - на централізоване постачання гарячої води: під час опалювального сезону: 67 грн. 47 коп. за куб. метр для населення та 91 грн. 86 коп. за куб. метр для інших споживачів; поза опалювальним сезоном: 75 грн. 00 коп. за куб. метр для населення та 95 грн. 78 коп. за куб. метр для інших споживачів, - враховуючи, що розрахунок собівартості централізованого опалення та постачання гарячої води зроблено виходячи із поточної вартості природного газу, а саме, для населення: 5,94 грн/м.кв., для інших споживачів: 10,04 грн/м.кв., визначити, що у випадку зміни вартості природного газу або іншої складової розрахунку собівартості послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання, розмір внеску співвласників підлягає автоматичному перерахунку пропорційно такій зміні, - створити резервний фонд Об`єднання у розмірі внесків 0,50 грн/м.кв. на місяць, - сформувати ремонтний фонд Об`єднання на видатки капітального характеру у 2018 році у розмірі внесків 1,50 грн/м.кв. на місяць, сума внесків у резервний та ремонтний фонди для кожного співвласника визначається виходячи з розміру площі належної йому квартири або нежитлового приміщення, - прийнято рішення встановити, що розрахунковим періодом є календарний місяць; сплата внесків здійснюється - до 20-го числа місяця, наступного за звітним на поточний рахунок Об`єднання; у випадку, якщо умовою поставки послуги виконавцем/надавачем послуг є отримання авансового платежу, такі послуги оплачуються авансом на підставі виставленого Об`єднанням рахунку. Рішенням правління ОСББ «Печерська мрія» від 01 листопада 2018 року, оформленим протоколом № 0111/18 засідання правління ОСББ «Печерська мрія» від 01 листопада 2018 року, прийнято рішення здійснити перерахунок розмірів внесків співвласників на централізоване опалення та централізоване постачання гарячої води під час опалювального сезону, пропорційно зміні вартості природного газу та інших складових розрахунку собівартості послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання та затвердити наступний розмір внесків: - на централізоване опалення у разі наявності квартирного (на приміщення) та/ або будинкового засобів обліку теплової енергії, яка використовується на опалення: 1552 грн. 32 коп. за 1 Гкал для населення, 1832 грн. 54 коп. за 1 Гкал для інших споживачів; - на централізоване постачання гарячої води (під час опалювального сезону): 82 грн. 65 коп. за 1 куб. метр для населення, 95 грн. 30 коп. за 1 куб. метр для інших споживачів. Рішенням загальних зборів ОСББ «Печерська мрія» від 22 травня 2019 року, оформлених протоколом № 2 загальних зборів ОСББ «Печерська мрія» від 05 червня 2019 року, затверджений кошторис та розмір щомісячного внеску співвласників на утримання, експлуатацію та ремонт спільного майна з 01 липня 2019 року в сумі 7,98 грн. за 1 квадратний метр загальної площі; - на утримання консьєржів - у розмірі 180,00 грн. за одну квартиру; - внески на комунальні послуги (холодне водопостачання та водовідведення, вивезення твердих побутових відходів, електропостачання тощо) встановити на рівні цін/ тарифів затверджених/ встановлених для відповідної категорії споживачів виконавцем/ надавачем цих послуг. ОСББ «Печерська мрія» утримує зазначений будинок та прибудинкову територію, уклало та виконує умови договорів з виконавцями житлово-комунальних послуг на постачання електричної енергії, водопостачання, технічне обслуговування та ремонт ліфтів, на технічне обслуговування загальнобудинкових мереж та обладнання, пожежної автоматики, технічного обслуговування вузлів обліку витрати природного газу, на ремонтні роботи та прибирання в житловому будинку та прибудинкової території, на надання послуг з охорони та інші. IV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. За змістом статей 317, 319, 322 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 360 ЦК України передбачає, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно ч.2 ст.382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Відповідно до ст.385 ЦК України, власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.4 Закону України «Про Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (надалі Закон № 2866), об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Згідно ч.ч.11, 12, 13 ст.6 Закону № 2866 установчі збори приймають рішення про створення об`єднання і затверджують його статут. Державна реєстрація об`єднання (асоціації) проводиться у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. Об`єднання (асоціація) вважається утвореним з дня його державної реєстрації. Державна реєстрація змін до статуту об`єднання проводиться у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону №2866 статут об`єднання складається відповідно до типового статуту, який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства. Метою створення Об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків відповідно до статуту та чинного законодавства України, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством, Статутом та рішенням загальних зборів співвласників Об`єднання, сприяння співвласникам будинку у використанні їхнього власного майна та управління, утримання і використання неподільного та загального майна будинку. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону №2866, органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Положеннями ч.9 ст.10 Закону №2866 передбачено, що до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема: затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Частиною 20 вказаної статті визначено, що до компетенції правління відноситься, серед іншого, здійснення контролю за своєчасною сплатою співвласниками внесків і платежів та вжиття заходів щодо стягнення заборгованості згідно з законодавством; укладення договорів про виконання робіт, надання послуг та здійснення контролю за їх виконанням. Відповідно до ч.1 ст.16 Закону № 2866, об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання: встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів. Відповідно до статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (надалі Закон №417), співвласники зобов`язані: виконувати рішення зборів співвласників; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Згідно ч.1 ст.15 Закону №2866, співвласник зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням. Статтею 13 Закону №2866 передбачено, що у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду. Згідно змісту статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів (п.1 ч.1 ст.7 Закону), що кореспондується із обов`язком індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п.5 ч.2 ст.7 Закону). Частиною 3 статті 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Відмова від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об`єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати по відповідних рахунках у примусовому порядку. З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що оскільки відповідачі є власниками квартири [ADDRESS] , що жодним чином не було спростовано, та й відповідно співвласником згаданого багатоквартирного будинку, то вони зобов`язані нести витрати на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, шляхом внесення внесків на утримання будинку та прибудинкової території, а також сплачувати інші платежі у розмірах, визначених загальними зборами Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Печерська мрія», договорів укладених ОСББ та на підставі показань приладів обліку. Відповідно до ч.1 ст.22 Закону № 2866, для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Частинами 1, 2 статті 20 Закону № 2866 встановлено, що частка в загальному обсязі обов`язкових платежів на утримання і ремонт неподільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі приміщень, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб. Частка в загальному обсязі обов`язкових платежів на утримання і ремонт загального майна та в інших спільних витратах у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі приміщень, що перебувають у користуванні фізичних або юридичних осіб. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Утримання будинку та прибудинкової території Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку забезпечується як самим Об`єднанням, так і відповідними підприємствами виконавцями послуг з утримання будинку на підставі договору з Об`єднанням. Відповідачі як співвласники багатоквартирного будинку зобов`язані виконувати обов`язки, передбачені статутом ОСББ «Печерська мрія», виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі, та здійснювати витрати на управління багатоквартирним будинком. Також ВСУ, розглядаючи справу № 6-2951цс15 (постанова від 20 квітня 2016 р.), зокрема, вказав наступне: «…споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Частиною 1 ст. 17 Закону № 2866 передбачено, що для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право: робити співвласникам попередження про порушення ними статутних або інших законних вимог і вимагати їх дотримання; вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, наявність заборгованості по внесках з утримання будинку та прибудинкової території та за фактично спожиті комунальні послуги, свідчить про відмову відповідачів від несення витрат з утримання свого майна та оплату спожитих ним послуг. Згідно ст.ст.610-611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень п.1 Постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" від 5 березня 2022 р. № 206 зі змінами в редакції, що набрала чинності 30 грудня 2023 року, з урахуванням положень п.2.11 "Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією", затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004, у період з 24 лютого 2022 року до 30 грудня 2023 року на території міста Києва, як такої на якій ведуться бойові дії, забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку). Згідно розрахунку наданого позивачем неоплачена заборгованість відповідача за період з 01 листопада 2020 року по 30 червня 2025 року становить 91 961, 22 грн, з урахуванням інфляції і 3% річних. Перевіривши наведений представником позивача розрахунок заборгованості, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтовані, і тому позов про стягнення з відповідача на користь позивача загальна сума вимог, з урахуванням суми боргу, інфляційними втратами та процентами за результатами розрахунку, яка складає 91 961, 22 грн, підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. За таких обставин, суд приходить до висновку про встановлення у рішенні порядку його виконання, відповідно до якого нарахування 3% річних та індексу інфляції згідно до норм частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України здійснювати до повного виконання рішення суду. V. Розподіл судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача Відповідно до статей 133, 141 ЦПК України, з відповідачів підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 2422, 40 грн. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу, то слід зазначити наступне. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з положеннями частин першої - п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Метою впровадження цього принципу пропорційності є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Звертаючись до суду з позовом представник позивача просив покласти судові витрати, пов`язані з отриманням професійної правничої допомоги на відповідачів. Понесені витрати підтверджуються: договором про надання правової допомоги № 30/06/2025-04 від 30 червня 2025 року, відповідно до якого загальна вартість наданих послуг і виконаних робіт склала 5 371, 12 грн. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10 грудня 2009 року, справа «Баришевський проти України» від 26 лютого 2015 року). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 02 червня 2014 року, за змістом якої заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У зв`язку з наведеним, суд з урахуванням конкретних обставин та ураховуючи складність справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності цих витрат та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів на користь позивача суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5371,12 грн. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: approved