Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

У жовтні 2025 року АТ «КредоБанк» в особі представника адвоката Павленка С.В. звернулось до Обухівського районного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 158 499,19 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 03.05.2023 року між АТ «КредоБанк» та [PERSON] було підписано Додаток про відкриття кредитної лінії № РКК/168831 до Заяви-Договору № 26205021470576/980/РКО від 25.08.2022 року. За умовами договору банк зобов`язався надати відповідачу кредит, а останній повернути кредит в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, сплатити проценти за користування кредитом, комісію та інші платежі в сумі, строки та на умовах, визначених графіком погашення кредиту. АТ «Кредобанк» належним чином виконало зобов`язання за кредитним договором і надало відповідачу кредит, однак відповідач належним чином зобов`язання за договором не виконує та має заборгованість у розмірі 158 499,19 грн. Ухвалою судді від 27.10.2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 18.12.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі, в разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча була належним чином повідомленим про місце, дату та час судового засідання, заяви про розгляд справи за його відсутності, відзиву на позов до суду не подала. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Ознайомившись та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 03.05.2023 року між АТ «КредоБанк» та [PERSON] було підписано Додаток про відкриття кредитної лінії № РКК/168831 до Заяви-Договору № 26205021470576/980/РКО від 25.08.2022 року. Відповідно до визначених сторонами умов договору максимальний ліміт кредитної лінії становить 200 000 (пункт 1.3.2.1); термін кредитної лінії до 02 травня 2026 року (включно) (пункт 1.3.2.2); процентна ставка - фіксована - 36 % річних, з дати укладення цього додатку, крім періоду, вказаного у пункті 1.3.2.3.2.2 цього додатку до дати повернення кредиту в повному обсязі (пункт 1.3.2.3.2.1); видача клієнту кредиту за кредитним договором здійснюється банком в межах поточного ліміту кредитної лінії, безготівковим шляхом з позичкового рахунку на поточний рахунок клієнта, на якому встановлений поточний ліміт кредитної лінії під час ініціювання клієнтом видаткової операції (видаткових операцій), якщо сума видаткової операції (видаткових операцій) перевищує залишок власних коштів клієнта на поточному рахунку. Датою видачі банком клієнту кредиту є дата проведення відповідної видаткової операції зі списання коштів з поточного рахунку клієнта в межах поточного ліміту кредитної лінії. Ціль видачі кредиту (кредитів) за кредитним договором - поточні потреби клієнта (пункт 1.3.2.6.1); клієнт зобов`язаний повністю погасити заборгованість за кредитом (кредитами), виданими в межах кредитної лінії, процентами, комісіями, неустойкою та іншими платежами, передбаченими кредитним договором не пізніше терміну, вказаного у пункті 1.3.2.2 цього додатку або впродовж строку, передбаченого пунктом 1.3.2.7.5 цього додатку (пункт 1.3.2.7.3). Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, АТ «Кредобанк» порушило питання про стягнення із [PERSON] заборгованості, яка відповідно до наданого ним розрахунку за період з 03 травня 2023 року і по 29 вересня 2025 року становить 158 499,19 грн., з яких: 126 574,62 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 31 924,57 грн. - заборгованості за процентами за користування кредитом. Відповідно до ч.1 ст.626ЦПК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627ЦПК України передбачено, що відповідно дост.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Згідно з ч.1 ст.628ЦПК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 207 ЦК України вказує, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до змісту ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Як передбачено ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов`язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, проте відповідач порушив умови договору та перестав належним чином сплачувати кредит, у результаті чого виник борг, що підтверджується відповідними документами щодо заборгованості. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані і підлягають задоволенню, та стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача 15 849,91 грн. витрат, понесених ним на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми,що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До матеріалів позовної заяви долучено копію витягу із договору про надання правової допомоги від 11.02.2019, у якому не зазначено обсяг наданих адвокатом послуг і виконаних робіт та їх вартість. Підтверджуючих документів про розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду не надано. У зв`язку з цим, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача 15 849,91 грн. витрат, понесених ним на професійну правничу допомогу, задоволенню не підлягає. Разом з цим, з урахуванням положень ч. 1, п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого ним судового збору.

Outcome: approved