Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. Позивач звернулася до Святошинського раи?онного суду із позовною заявою про розірвання шлюбу та поділ маи?на подружжя. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 28.07.2001 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції у м. Києві зроблено запис № 443 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Подружжя має двох дітей: [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 23 травня 2006 року, актовий запис №1123 та [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві 31 грудня 2009 року, актовий запис № 4057. Спільне життя у сторін не склалося через різні характери та різні погляди на життя, тому Позивачка наполягає на розірванні шлюбу з Відповідачем. Під час перебування у шлюбі Позивачка зареєструвала на себе право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів №11385001 від 30.05.2012 року, договором купівлі-продажу квартири від 30.05.2012 року зареєстрованого в реєстрі за №695 приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Малаховською І.В. та витягом про державну реєстрацію прав №34391673 від 06.06.2012 року. Позивачем визначено вартість спільного сумісного майна подружжя відповідно до звіту та висновку про вартість майна від 11.08.2025 року, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Київська оціночна компанія» (сертифікат оціночної діяльності №649/2022 виданий Фондом Держмайна України). Згідно зазначеного висновку, вартість квартири загальною площею 81,60 квадратних метри, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , складає 4 560 134,00 (чотири мільйони п`ятсот шістдесят тисяч сто тридцять чотири) гривні. При підготовці позовної заяви Позивачем понесені витрати пов`язані з залученням експерта - ТОВ «Київська оціночна компанія», з метою оцінки вартості майна. Розмір витрат склав 4500,00. Враховуючи те, що спірне майно придбано під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, згідно положень СК України воно є спільною сумісною власністю, а також те, що згоди про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, не було досягнуто, тому позивач звернулась до суду. Позивачка просить здійснити поділ спільного майна подружжя, виділивши в особисту власність частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та виділивши Відповідачу в особисту власність частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Також Позивачка просила стягнути на її користь судові витрати. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі Ухвалою Святошинського раи?онного суду м. Києва від 03 вересня 2025 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Святошинського раи?онного суду м. Києва від 23 вересня 2025 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Святошинського раи?онного суду м. Києва від 03 лютого 2026 року закрито підготовче засідання у цивільніи? справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 18 лютого 2026 року. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. У судове засідання, призначене на 18.02.2026 року сторони не з?явилися. Представник позивача, адвокат Каращук Ю.І. подав заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, просив позовну заяву задовольнити в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідач скерував до суду відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розірвати шлюб, в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за Позивачем та Відповідачем по частині квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ІV . Фактичні обставини встановлені судом та норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи Дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позовну заяву необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлено, що 28.07.2001 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції у м. Києві зроблено запис № 443 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . [INFO] у сторін народилась донька, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 23 травня 2006 року, актовий запис №1123. Дочка з 27.12.2013 року і по теперішній час зареєстрована та постійно проживає разом з Позивачкою, що підтверджується Інформацією про задеклароване/зареєстроване місце проживання від 02.03.2024 року №108294118. [INFO] у сторін народилась донька, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві 31 грудня 2009 року, актовий запис № 4057. Дочка з 27.12.2013 року і по теперішній час зареєстрована та постійно проживає разом з Позивачкою, що підтверджується Інформацією про задеклароване/зареєстроване місце проживання від 02.03.2024 року №108294110. Спільне життя у сторін не склалося через різні характери та різні погляди на життя. Так, сім`я фактично припинила своє існування, повністю припинено ведення спільного побуту та господарства. Таким чином, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Частина 1 ст. 8 Конвенціі? про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімеи?ного життя. Відповідно до статті 24 СК Украі?ни шлюб ґрунтується на вільніи? згоді жінки та чоловіка. Частиною 3 ст. 56 СК Украі?ни передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК Украі?ни шлюб припиняється внаслідок и?ого розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК Украі?ни шлюб припиняється внаслідок и?ого розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 110 СК Украі?ни позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлении? одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК Украі?ни суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, діи?сні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньоі? дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам і?хніх дітеи?, що мають істотне значення. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу та посилається на те, що подружні відносини припинено, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам сторін, а також враховуючи визнання відповідачем вимоги про розірвання шлюбу, суд діи?шов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Також судом встановлено, що під час перебування у шлюбі, 30.05.2012 року позивач набула право власності на квартиру, загальною площею 81,60 кв. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів №11385001 від 30.05.2012 року, договором купівлі-продажу квартири від 30.05.2012 року зареєстрованого в реєстрі за № 695 приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Малаховською І.В. та витягом про державну реєстрацію прав №34391673 від 06.06.2012 року. Згідно звіту та висновку про вартість майна від 11.08.2025 року, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Київська оціночна компанія» (сертифікат оціночної діяльності №649/2022 виданий Фондом Держмайна України), вартість квартири загальною площею 81,60 квадратних метри, що знаходить за адресою: [ADDRESS] , складає 4 560 134,00 (чотири мільйони п`ятсот шістдесят тисяч сто тридцять чотири) гривні. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 1, 2 статті 71 СК України). Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно із ч. 1 ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Зі змісту п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з?ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім?я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов?язаннями, що виникли в інтересах сім?ї. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім?я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності. Про це зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 161/8116/19 в постанові від 09.07.2021 р., в якій досліджував питання поділу майна подружжя. Статтею 70 СК України врегульовано питання розміру часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя: 1. У разі поділу майна, що є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. 2. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім?ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім?ї. 3. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім?ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім?ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Крім того, у п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз?яснено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім?ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім?ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Судом встановлено, що за час шлюбу шлюбний договір (контракт) сторони не укладали та домовленості між ними не було, передбачені законом підстави для відступлення від засад рівності часток відсутні, а тому при поділі між подружжям квартири за адресою: [ADDRESS] , суд виходить з рівності часток сторін у справі в об`єкті спільної сумісної власності, тобто по 1/2 частині кожному. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позовні вимоги позивача в частині розподілу майна підлягають задоволенню, а саме: із визнанням за сторонами в порядку поділу майна право власності по 1/2 частині квартири за адресою: [ADDRESS] . З огляду на неподільний характер квартири, суд визнає за кожною зі сторін право власності на ідеальну частку у праві спільної сумісної власності без визначення порядку користування. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Статтею 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ст. 139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. За загальним правилом, встановленим статтею 141 ЦПК України, суд здійснює розподіл судових витрат між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Ставлячи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов`язаних з проведенням оцінки майна в сумі 4500,00 (чотири тисячі п`ятсот) грн, позивач надала докази оплат послуг оцінювача, а саме квитанцію до прибуткового касового ордеру №17, Договір про проведення незалежної оцінки №11082025-1 від 11.08.2025 року та Акт виконаних робіт від 13.08.2025 року, а тому наявні обґрунтовані підстави для стягнення даних витрат. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК Украі?ни судовии? збір покладається на сторони пропорціи?но розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат. При подачі позову позивач судовий збір у розмірі 9 084,00 грн за вимогою про поділ майна при розірванні шлюбу та сплатила судовий збір у розмірі 1 211,20 грн за вимогою про розірвання шлюбу. Загальний розмір витрат по оплаті судового збору 10 295, 20 грн. Оскільки позов підлягає задоволенню, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК Украі?ни вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати.

Outcome: approved