Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом та просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у зв`язку із ухиленням батька від виконання батьківських обов`язків по вихованню дітей. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 19.05.2012 року. Під час перебування у шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження яких, позивач записана матір`ю, а відповідач - батьком. Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28.07.2016 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу діти [PERSON] , [PERSON] залишилися на виховання та проживання разом з матір`ю, проти чого не заперечував відповідач [PERSON] . Позивач з дітьми наразі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , однак фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу з 2016 року відповідач припинив проживати з ними однією сім`єю та почав проживати окремо. З того часу відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, аліменти не сплачує з 2019 року, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не приймає участі у їх вихованні, тобто не дбає про їх нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі та взагалі не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, навіть не цікавиться їх навчанням та життям в цілому, при цьому жодних перешкод у спілкуванні та вихованні дітей позивач не здійснює. Відповідач взагалі зник з життя своїх дітей, не зустрічається з ними, навіть не вітає їх з днем народження та іншими святами. Таким чином, відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час судового розгляду повідомлений належним чином. Представник третьої особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Конотопської міської ради Левченко І.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно паспорту [NUMBER] , виданого органом 5917 від 07.06.2019 року, [PERSON] народилася [INFO] в м. Конотоп Сумської області (а.с.4) З витягу з реєстру територіальної громади № 2025/006897242 від 26.05.2025 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Відповідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] в м. Конотоп Сумської області, батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 6). З витягу з реєстру територіальної громади №2025/006898142 від 26.05.2025 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] в м. Конотоп Сумської області, батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 7). З витягу з реєстру територіальної громади №2023/000194980 від 09.01.2023 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28.07.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Визначено місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання їх матері [PERSON] . Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище [PERSON] (а.с.11) Відповідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 27.04.2019 року у Конотопському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 85. Після реєстрації шлюбу спільне прізвище подружжя [PERSON] (а.с.20). Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого форми № 027/о від 02.12.2025 року [PERSON] , [INFO] , має захворювання на пілоцитарну астроцитому (а.с. 12-13). З копії посвідчення серії [NUMBER] від 24.05.2021 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є дитиною з інвалідністю підгрупи А (а.с. 11). Згідно розрахунків заборгованості по аліментах № 14.6-34/24954/8 від 17.017.2019 року, № 20161 від 29.05.2020 року, № 20214 від 06.07.2021 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01.07.2021 року становить 43 296 грн. 61 коп. (а.с. 14-17). Відповідно висновку органу опіки та піклування Конотопської міської ради є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 32-44). Свідок [PERSON] , допитана в судовому засіданні, пояснила, що знає позивача та відповідача тривалий час, є хрещеною матір`ю їх сина [PERSON] . Дійсно після розлучення [PERSON] не приймає участі у вихованні дітей, не сплачує аліменти, не допомагає добровільно. Протягом 10 років жодного разу не привітав дітей з днем народження, новорічними святами. Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику суду як джерело права. У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 року по справі "Савіни проти України" зазначається "що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини." Ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , не цікавиться їх життям, здоров`ям і розвитком, не підтримує із ними стосунків, не проявляє до них батьківського піклування та турботи. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько чи мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. Своєю неявкою в судове засідання відповідач фактично підтвердив байдуже ставлення до дітей та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, навмисне ухилення від їх виконання. Ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей, без поважних причин залишивши їх без уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дітьми та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно дітей є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті, суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. За таких обставин, суд вважає, що в інтересах малолітніх дітей слід позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із ухиленням його від виконання батьківських обов`язків по вихованню дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача 1331 грн. 20 коп. судового збору, сплаченого нею при подачі позовної заяви.

Outcome: approved