Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 24495,43 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказав, що 03.12.2019 між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем укладено договір кредиту №Z75.22376/006033722. Відповідно до умов договору Кредитодавець надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 15000,00 грн., а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами згідно з умовами договору. ПАТ «Ідея Банк» надав позичальнику кредит в розмірі 15 000,00 гривень на строк до 03.12.2020, а позичальник зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за його користування. Згідно з Законом України «Про споживче кредитування», реальна процентна ставка складає 126,71%. Банк свої зобов`язання за Договором кредиту виконав у повному обсязі надавши Позичальнику кредитні кошти в розмірі 15000,00 грн. в строки, визначені умовами Договору. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. У зв`язку з неповерненням отриманих коштів за Договором кредиту та відповідно до Довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] а за Договором № №Z75.22376/006033722 від 03.12.2019, станом на 19.12.2023 (дата відступлення) заборгованість становить 24 495,43 грн., яка складається з: - заборгованості за основним боргом 8 275,41 грн.; - заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 3 325,34 грн.; - заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту 12 894,68 грн. 19.12.2023 між акціонерним товариством «Ідея Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу № 19/12-2023 (далі - Договір факторингу 1). Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу AT «Ідея Банк» відступає ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження AT «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених Договором факторингу. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються ( передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед AT «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. Так, ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» зобов`язання за Договором факторингу виконав в повному обсязі, та відповідно перерахував суму на користь AT «Ідея Банк». 22.12.2023 між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» прийняв права вимоги до за Кредитним договором №Z75.22376/006033722 від 03.12.2019. Відповідно до п. 2.1 за цим договором ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах, визначених цим договором. За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал», починаючи з 22.12.2023, відповідно до договору факторингу №12/90 перейшло право за №Z75.22376/006033722 від 03.12.2019, що укладено між AT «Ідея Банк» та [PERSON] . З урахуванням викладеного, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 24495,43 грн., а також судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 гривень. Ухвалою суду від 15.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими документами направлялась на адресу реєстрації відповідача, однак до суду повернувся конверт із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Враховуючи норми п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи. Аналогічна позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 757/15603/19. Також секретарем судового засідання здійснювались телефонний дзвінок на контактний номер телефону відповідача, наявні у справі, однак оператор повідомив, що із абонентом відсутнє з`єднання. Таким чином, судом було вжито усіх доступних заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини. 03.12.2019 [PERSON] підписав Договір кредиту та страхування №Z75.22376.006033722. Сума кредиту: 15000,00 грн., тип кредиту - простий; строк: 12 місяці, розмір процентної ставки - 9.99%, тип % річних - змінювана. Згідно з пунктом 1.5 договору під час користування кредитом, банк надає позичальнику послуги із щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата відповідно до пункту 5 додатку № 1 «інші послуги банку», комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку сплачується згідно діючих тарифів банку. Тарифи є невід`ємною частиною договору та розміщені на веб-сайті банку. Також 03.12.2019 [PERSON] був підписаний Паспорт споживчого кредиту. Згідно п.п. 3.3 договору, нанесення власноручно підпису під цим Договором, позичальник підтверджує, що ознайомлений з ДКБОФО і Тарифами, в тому числі з паперовими версіями розміщеними у відділені банку або Кредитного посередника, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім того, позичальник беззастережно погоджується з тим, що банк має право в одностороньому порядку вимагати дострокове повернення кредиту відповідно до ДКБОФО. Факт перерахування коштів [PERSON] підтверджується ордером-розпорядженням №1 по видачу кредиту, ордером-розпорядженням №2 про сплату страхового внеску від 03.12.2019 Відповідач, в свою чергу, зобов`язання згідно договору не виконав. Згідно виписки встановлено, за період з 03.12.2019 по 19.12.2023 здійснювалася часткова проплата боргу. У зв`язку з зазначеним, станом на 19.12.2023 по кредитному договору № №Z75.22376.006033722 рахується заборгованість 24 495,43 грн, з яких: 8 275,41 грн. - заборгованість за основним боргом, 3 325,34 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 12 894,68 грн. - заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту. 19.12.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма факторинг» укладено договір факторингу № 19/12-2023.) 22.12.2023 між ТОВ «Оптіма факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт капітал» був укладений Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт капітал» прийняв права вимоги за Кредитними договорами №Z75.22376.006033722 від 03.12.2019 р. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Стосовно правонаступництва за борговими зобов`язаннями. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Враховуючи вище викладене, ТОВ «ФК «Профіт капітал» набуло право вимоги за кредитним договором №Z75.22376.006033722 від 03.12.2019, укладеним банком з відповідачем. Стосовно стягнення заборгованості за кредитними договорами. Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідач, в порушення умов укладеного кредитного договору, своєчасно не повернув кредитні кошти та не сплатив відсотки за користування кредитом, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача, зокрема, по тілу кредиту, та заборгованості за процентам. Розмір вказаної заборгованості за кредитним договором та процентами відповідач не спростував. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача простроченої плати за обслуговування кредиту, то судом встановлено, що між позивачем та банком було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Позивач просить стягнути з [PERSON] , зокрема, заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту №Z75.22376.006033722 від 03.12.2019 р. в сумі 12 894,43 грн. Так, як було встановлено судом, згідно з пунктом 1.5 договорів під час користування кредитом, банк надає позичальнику послуги із щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата відповідно до пункту 5 додатку № 1 «інші послуги банку». Згідно з частиною першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на час укладення кредитного договору), після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Розмір плати за «інші послуги» визначено у пункті 5 додатку 1 кредитного договору (у графіку щомісячних платежів) (колонка 7.4). При цьому не передбачено плати відносно послуг: за ведення рахунку (колонка 7.1), за розрахунково-касове обслуговування (колонка 7.2), комісія за надання кредиту (колонка 7.3). Аналіз умов спірного договору дає підстави для висновку, що відповідач не вказав у кредитному договорі чи в паспорті споживчого кредиту та не роз`яснив позивачу, які саме послуги АТ «Ідея Банк» йому надає, і що входить в «інші послуги банку». Суд зауважує, що у тексті спірного договору та додатку до нього, матеріалах справи, немає переліку дій, операцій АТ «Ідея Банк, які включені до послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, яка є постійною і сплачувалась до повного повернення суми кредиту відповідно до спірного договору. АТ «Ідея Банк» чітко не визначив, яка саме супутня послуга з обслуговування кредиту передбачена кредитним договором та оплачена відповідачем, які щомісячні операції чи дії входять до цієї послуги, чи тотожні вони послугам, які банк має надавати безкоштовно відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону № 1734-VIII. Водночас у матеріалах справи немає доказів, що позивач звертався до банку раз на місяць чи частіше про надання інформації про стан кредиту. Отже, при укладенні договору встановлено щомісячну плату за таку супутню послугу банку, визначену як плату за обслуговування кредитної заборгованості (або «інші послуги банку»), яка за законом має надаватися безоплатно. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2023 року у справі № 161/14194/20. Враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд дійшов висновку, що положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах (та стосовно таких самих умов п.1.5 договору із АТ «Ідея Банк» щодо надання послуг з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості) викладена у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 639/907/20. Такі висновки щодо застосування норм права викладені також у постанові Верховного Суду у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23. За наведених обставин, позов в частині стягнення комісії за обслуговування є безпідставним, у зв`язку з чим у цій частині позову слід відмовити. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за обслуговування кредиту №Z75.22376.006033722 від 03.12.2019 в сумі 12894,68 грн. не підлягають задоволенню. Водночас, судом встановлено згідно виписки по рахунку, що відповідачем було сплачено оплату за обслуговування за користування кредитом №Z75.22376.006033722 від 03.12.2019 за весь час кредитування в сумі 1890,00 грн., в зв`язку з чим суд дійшов висновку, що сплачені кошти підлягають зарахуванню в суму несплачених відсотків за користування кредитом, яка відповідно, в зв`язку з цим буде складати за кредитом №Z75.22376.006033722 від 03.12.2019 1435,34 грн. (3325,34-1890=1435,34 грн.). Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача за кредитним договором №Z75.22376.006033722 від 03.12.2019 року заборгованості за тілом кредиту 8275,41 грн.; заборгованості за відсотками 1435,34 грн. Розподіляючи судові витрати, суд зазначає таке. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки на користь позивача підлягає стягненню 9710,75 грн. кредитної заборгованості, що є 39,64% від суми пред`явленого позову (24495,43), то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1200,30 грн. судового збору (3028 х 39,64 : 100) Щодо витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн., суд звертає увагу на таке. Між ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та адвокатським об`єднанням «Правовий курс» укладено договір про надання правової допомоги №02-24 від 01.07.2024. Вказаними сторонами складено акт №1 від 10.04.2025 прийому-передачі наданої правової допомоги, відповідно до котрого, вказується розмір та обсяг наданої правової допомоги із зазначенням вартості. Відповідно до акту, вартість наданих послуг із правової допомоги складає 147 000,00 грн., в котрій включено правову допомогу до відповідача за договором кредиту. Розмір винагороди становить 7000 грн. (вид наданої правової допомоги - проведено консультації з клієнтом, здійснено вивчення документів та підготовлено проект позовної заяви для направлення до суду). Вказана загальна сума сплачена позивачем адвокатському об`єднанню «Правовий діалог», що підтверджено платіжною інструкцією №1395 від 05.06.2025. Тобто, позивач надав докази понесених витрат на професійну правову допомогу. Відповідно до ч.3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно частини четвертої цієї ж статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті, суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу. Водночас, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268). Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2024 року у справі № 490/7096/21 та від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц вказав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. У постанові від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц також зауважено, що подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони. Отже, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При вирішенні питання стягнення витрати на правову допомогу, суд бере до уваги зазначений в заяві обсяг виконаних адвокатом робіт: надання консультації, аналіз документів, підготовка позовної заяви. Водночас, суд враховує, що предмет спору відноситься до справ незначної складності (справа є малозначною) та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт щодо підготовки позовної заяви, з огляду на сталу практику національних судів зі спірних правовідносин. Дана категорія справ є поширеною. При цьому переважна більшість тексту позову містить перелік норм чинного законодавства, використання яких є типовим для даного виду цивільно-правових спорів. До позовної заяви додані документи, які були в наявності у позивача. Отже, справа не вимагала вжиття дій щодо збирання доказів, чи проведення розрахунків. При цьому акт прийому-передачі до договору про надання правової допомоги містить інформацію щодо надання юридичної допомоги по справам про стягнення заборгованості за 21 кредитними договорами (у т.ч. відповідача). Отже, така позовна заява не є унікальною. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, а також відсутність судових засідань у цій справі, слід дійти висновку про неспівмірність розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7000 грн., який є очевидно завищеним. У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягали б стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн. Саме такий розмір витрат на оплату послуг адвоката у спірному випадку є співмірним із складністю даної справи та обсягом виконаних робіт.

Outcome: partial