Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

24 жовтня 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій вказав, що 13.01.2023 року між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №54. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Подружжя має різні погляди на сімейне життя, проживають окремо, спільне проживання та збереження шлюбу позивач вважає неможливим та просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.11.2025 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримали в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, також подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. За таких обставин, оскільки примирення між подружжям не настало, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, ухваливши рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 13 січня 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що зроблений актовий запис №54, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 13.01.2023 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. На даний час сім`я розпалася остаточно, відновити її неможливо. Подружжя має різні погляди на сімейне життя, відсутнє взаєморозуміння, проживають окремо, подальше збереження шлюбу сторони вважають неможливим. Суд приходить до висновку, що подальше сумісне сімейне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка . Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи положення ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Статтею 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану шлюб припиняється у день реєстрації розірвання шлюбу. У разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За таких обставин, зважаючи на категоричну позицію сторін стосовно не бажання перебувати у шлюбі, фактичне припинення шлюбних стосунків, виходячи із засад добровільності як укладення, так і перебування у шлюбі, суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, інтересам сторін та порушувало б права і свободи подружжя, гарантовані ч.1 ст.51 Конституції України. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, враховуючи те, що позивач не наполягає на стягненні судових витрат, судовий збір з [PERSON] на користь позивача не стягується. На підставі викладеного,

Outcome: approved