Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

26.12.2025 року позивач звернулася з позовом до відповідача про стягнення аліментів на користь позивача на своє утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трьохрічного віку. Позивач зазначає, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, наразі позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають дочку, [PERSON] , [INFO] . Спільна дитина у весь час проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач жодним чином не приймає участі у вихованні та утриманні спільної дитини, відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на їх утримання. Позивач потребує матеріальної допомоги, оскільки здійснює догляд за малолітньою дитиною, у зв`язку з чим не має можливості працювати та отримувати заробітну плату чи інші доходи. Позивач у судовому засіданні пояснила, що хоче більше грошей на утримання дитини. З заявою про стягнення аліментів вона зверталася, але адвокат не правильно склала документи, тому їх повернули. Офіційна заробітна плата відповідача значно менша від його фактичних доходів. Позивач пояснила, що не може домовитися про розмір аліментів з відповідачем, тому що він надає кошти на утримання дітей на власний розсуд, пиячить. Позивач наразі не працює, здійснює догляд за дитиною. Відповідач у судовому засіданні проти позову не заперечував, пояснив, що добровільно надає значно більше коштів, ніж вона просить у позовній заяві. Просив врахувати, що у сторін двоє неповнолітніх дітей, проте позивач зазначила лише про меншу. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] . Від шлюбу мають доньку: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження. Проте у судовому засіданні з пояснень сторін, судом встановлено, що у сторін двоє неповнолітніх дітей, позивач про другу дитину нічого не зазначила, тому що старшій дитині вже більше трьох років. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно з ч. 2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до положень ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. ст.76-78, ст.81 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату, а отже може надавати матеріальну допомогу на дружину. У судовому засіданні відповідач стверджував, що добровільно надає кошти на утримання дітей. Позивачем вказані обставини не оспорювалися, проте вона вказувала, що незадоволена розміром наданої допомоги та цих коштів не достатньо на утримання дітей. Щодо розміру аліментів, то позивачем не обґрунтовано розмір аліментів у розмірі 1/4 частини доходів відповідача. Враховуючи, що на утриманні відповідача перебуває двоє неповнолітніх дітей, мінімальний встановлений законом розмір аліментів на двох дітей складає 1/3 частина від доходів боржника (ст. 161 ЦПК України), суд вважає справедливим встановити розмір аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 частини доходів відповідача. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial