Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем було укладено кредитний договір №3319106 від 02.04.2021 у електронній формі. Відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. 23.07.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №74-МЛ відповідно до якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №3319106 від 02.04.2021. Внаслідок чого, позивач набув права кредитора у зобов`язанні. Зазначає, що відповідач не виконував умов кредитного договору належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість перед кредитором, а після відступлення права вимоги перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в сумі 37200,00 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 8000,00 грн; прострочена заборгованість за сумою відсотків - 27600,00 грн, простроченої заборгованості закомісією - 1600,00 грн. На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 37200,00 грн за кредитним договором №3319106 від 02.04.2021, а також понесені судові витрати. Ухвалою судді від 05.08.2025 відкрито провадження по цивільній справі, судовий розгляд призначено на 15:00 28.10.2025 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 28.10.2025 до суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи з метою отримання правової допомоги, а також долучено копії талонів повідомлення про звернення до поліції. Протокольною ухвалою суду від 28.10.2025 розгляд справи відкладено на 10:45 05.12.2025 за клопотанням відповідача. 28.11.2025 до суду надійшло клопотання представника відповідача про долучення доказів. 05.12.2025 до суду надійшло клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи. Протокольною ухвалою суду від 05.12.2025 розгляд справи відкладено за клопотанням представника відповідача на 10:45 05.02.2026. 13.01.2026 до суду від представника відповідача надійшов відзив, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову, свої заперечення обґрунтовує тим, що не надано доказів ідентифікації відповідача, місце роботи відповідача вказане в анкеті-заяві не співпадає з його дійсним місцем роботи, відсутні належні, достатні, допустимі та достовірні докази часу та способу генерування одноразового ідентифікатора, його направлення саме відповідачу та отримання відповідачем. Крім того зазначає, що відповідно до довідки виданої відповідачу ПУМБ №SM2-07.8/76 від 23.12.2025 року про відкриті/закриті рахунки станом на 23.12.2025 року, наявність рахунку зазначеного в платіжному дорученні 42921523 у відповідача не вбачається. Зазначає, що на час укладення спірного договору він втратив засіб зв`язку з номером телефону [NUMBER] , а позивачем не надано підтвердження зарахування коштів на рахунок саме відповідача, а також те, що такий переказ був завершеним. У судове засідання призначене на 05.02.2026 учасники справи не з`явилися, матеріали справи місять заяву представника позивача про розгляд справи у його відсутність, представником відповідача надано клопотання про розгляд справи у її відсутність, де крім іншого зазначено клопотання про відмову позову. З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперень, дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. Так, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Як встановлено судом, матеріали справи містять кредитний договір, згідно якого 02.04.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №3319106. За умовами договору сума кредиту становить 8000,00 грн., строк кредиту 30 днів, тобто до 05.05.2021. Базова процентна ставка, 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, передбачена пролонгація. Згідно відомостей щодо процесу оформлення та розгляду заяви №3319106 долученої до позову позивачем процес оформлення розпочався 01.04.2021 о 09:18, верифікація за телефоном відбувалася 02.04.2021 о 08:13 та 11:42, крім того було здійснено верифікаційні дзвінки 02.04.2021 о 05:13 та 08:42. Згідно довідки №б/н від 12.06.2025 ТОВ «МІОЛАН» договір №3319106 від 02.04.2021 [PERSON] підписано одноразовим ідентифікатором V81729, який направлено на номер телефону [NUMBER] . Матеріали справи містять копію платіжного доручення 42921523 від 02.04.2021, де платником зазначено ТОВ «Міолан», отримувачем [PERSON] , кредит рах. Отримувача [NUMBER], сума 8000,00 грн, призначення платежу - кошти згідно кредитного договору 3319106, зазначене платіжне доручення не містить відмітки про його виконання. 23.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №74-МЛ, відповідно до якого клієнт відступає фактору право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. До зазначеного договору додана копія платіжної інструкції з відміткою банку про її виконання. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №74-МЛ від 23.07.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором №3319106 від 02.04.2021 на загальну суму 37200,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з ч. 3, 4, 6, 8, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Стороною відповідача фактично заперечується факт укладення кредитного договору та перерахунку коштів на його рахунок, на підтвердження чого надано копії талонів повідомлення єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію №17777 від 01.04.2021, згідно якого було повідомлено про викрадення у [PERSON] телефону та №18309 від 04.04.2021, згідно якого було повідомлено про списання з карткового рахунку [PERSON] коштів 02.04.2021. Крім того до суду надано банківські документи з яких не вбачається перерахування [PERSON] коштів за спірним кредитним договором. На підтвердження перерахунку кредитних коштів [PERSON] , позивачем до матеріалів справи долучено копію платіжного доручення 42921523 від 02.04.2021, де платником зазначено ТОВ «Міолан», отримувачем [PERSON] , кредит рах. Отримувача [NUMBER], сума 8000,00 грн, призначення платежу - кошти згідно кредитного договору 3319106, однак платіжне доручення не містить відмітки про його виконання, платіжне доручення не містить повного номера карткового рахунку на який було перераховано кошти, а відтак не є належним доказом виконання зобов`язань щодо перерахунку коштів первісним кредитором саме відповідачу. Доказів які б підтверджували належність кредитного рахунку № [NUMBER] [PERSON] матеріали справи не містять. Відповідач завчасно подав до суду копію талона-повідомлення ЄО №17777 про звернення до поліції з приводу викрадення 01.04.2021 мобільного телефону та № [NUMBER] про викрадення з його рахунку 02.04.2021 грошових коштів, а також відзив, проте клопотання про витребування будь-яких доказів стороною позивача не заявлялися. Відтак, з огляду на докази, наявні в матеріалах справи, у суду існують обґрунтовані сумніви щодо укладення кредитного договору саме відповідачем, а також суд позбавлений можливості ідентифікувати належність електронного платіжного засобу відповідачу, оскільки повної інформації щодо номеру банківської картки або ж номеру банківського рахунку відповідача матеріали справи не містять, відповідних клопотань стороною позивача заявлено не було. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження факту укладення договору саме з відповідачем та перерахування первісним кредитором на рахунок який належить [PERSON] кредитних коштів у розмірі 8000,00 грн, від якого у подальшому позивач набув права вимоги по договору №3319106 від 02.04.2021. Клопотання про витребування доказів позивачем не заявлялися. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №3319106 від 02.04.2021 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed