Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Від імені та в інтересах [PERSON] до Пересипського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, звернувся адвокат Судаков Валерій Валерійович. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] На цей час донька проживає разом із позивачкою, є повнолітньою, навчається на денній формі навчання в Одеському Національному Економічному Університеті з 01 вересня 2024 р. по [INFO] , що підтверджується довідкою та копією договору. Відповідач не сплачує аліменти на утримання доньки на час її навчання. На цей час є військовослужбовцем, отримує грошове забезпечення. З урахуванням викладеного представник позивача просить: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки в розмірі: частини доходів відповідача. Після надходження та реєстрації зазначеного позову, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в судове засідання. Сторонам направлено копію ухвали суду та запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву. Позивач [PERSON] до суду не з`явилась, на адресу суду 21.01.2026 року (вх. №2762) надійшла заява за підписом представника позивача адвоката Судакова В.В. про розгляд справи у відсутність представника позивача, згідно якої представник зазначив, що позов підтримує та просить його задовольнити (а.с.16). Відповідач [PERSON] про час та місце слухання справи повідомлявся, шляхом направлення судової кореспонденції на адресу проживання, відповідно до повідомлення (а.с.18), відповідач отримав ухвалу суду та копію позову з додатками, також, відповідач є повідомленим про час та місце слухання справи (а.с.22), відзиву на позов не надав, з будь-якими заявами на адресу суду не звертався. З огляду на зазначене, судом встановлено, що сторони про слухання справи повідомлені, представник позивача звернувся на адресу суду з заявою про слухання справи за його відсутності, відповідач повідомлений, а відтак, підстав для відкладення слухання справи, передбачених ст. 223 ЦПК України, не встановлено. Ухвалою суду від 16 лютого 2026 року вирішено провести заочний розгляд справи. Згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів представник позивача зазначив що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , яка навчається на денній формі навчання в Одеському Національному Економічному Університеті з 01 вересня 2024 р. по 30 червня 2028 р., що підтверджується довідкою та копією договору. Відповідач не сплачує аліменти на утримання доньки на час її навчання. На цей час є військовослужбовцем, отримує грошове забезпечення приблизно 30 000 грн., докази чого у позивачки відсутні. Предметом позовних вимог є стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Судом, відповідно до довідки виданої Міністерством освіти і науки України Одеський національний економічний університет IV рівня акредитації від 04.11.2025 року встановлено, що [PERSON] є студенткою 2 курсу факультету менеджменту, обліку та інформаційних технологій Одеського національного економічного університету. Стаціонар. Денна форма. Термін навчання з 01.09.2024 року по 30.06.2028 року (а.с.4). Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги, вартість навчання за весь строк встановить 124 400 гривень (а.с.5). З огляду на досліджені докази судом встановлено, що дитина сторін у сторін у справі є студенткою денної форми навчання. Згідно ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як передбачено ч.1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, місця проживання за місцем знаходження навчального закладу. Так, згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Також, судом під час розгляду справи враховується позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду викладена у постанові від 21.02.2018 року (справа № 208/3075/16) у справах щодо призначення, зміни, стягнення аліментів. Так, відповідно до висновків Верховного Суду витрати на навчання дітей, після досягнення ними повноліття покладаються на обох батьків незалежно від того, з ким із них проживає дитина та за правилами частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Аналогічна позиція сформульована у постановах Верховного Суду: від 21 березня 2018 року у справі № 308/2268/16-ц (провадження № 61-9486св18) та від 01 серпня 2018 року у справі № 539/2580/16-ц (провадження № 61-20377св18). Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу з дня подання такої заяви. Щодо вимоги про стягнення аліментів з 01.09.2024 року, суд зазначає наступне. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Отже, відповідно до чинного законодавства суд може присудити аліменти за минулий час (не більш як за десять років) виключно за умови, що: позивач вживав заходи щодо одержання аліментів з відповідача; відповідач ухилявся від сплати аліментів. З даного приводу суд зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що позивач вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, а відтак дані вимоги є такими, що задоволенню не підлягають. З урахуванням вищевказаних обставин, а також приймаючи до уваги рівність обов`язків батьків щодо утримання повнолітньої дитини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, що відповідатиме вимогам закону. В силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягнення судові витрати у розмірі 1 211, 20 грн.

Outcome: partial