Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення, послуги постачання гарячої води, послуги з теплової енергії та абонентське обслуговування. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що з 01.05.2018 КП «Київтеплоенерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а з 01.11.2021 виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Надання послуг відповідачу здійснювалось на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, який був опублікований у газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 №34 (5085).Факт відсутності письмового договору про надання таких послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Крім того, позивач на підставі договору про відступлення права вимог (цесії) від 10.11.2018 №602-18, укладеного з ПАТ «Київенерго», набув право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення. Відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Від послуг, які надаються підприємством, у встановленому чинним законодавством порядку відповідач не відмовився. Загальний розмір заборгованості відповідача станом на 30.06.2025 становить: за спожиті за період до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення в розмірі 17502,40 грн., інфляційні втрати у розмірі 3027,92 грн., 3% річних у розмірі 742,29 грн.; за період до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 8993,22 грн., інфляційні втрати у розмірі 1555,83 грн., 3% річних у розмірі 381,41 грн.; за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення в розмірі 17087,91 грн., інфляційні втрати у розмірі 2956,21 грн., 3% річних у розмірі 724,72 грн.; за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 13703,70 грн., інфляційні втрати у розмірі 2370,74 грн., 3% річних у розмірі 581,19 грн.; за період з 01.11.2021 за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 28030,34 грн.; інфляційні втрати у розмірі 3964,87 грн., 3% річних у розмірі 957,66 грн. та пеня у розмірі 1165,15 грн.; за період з 01.11.2021 за послуги з постачання гарячої води у розмірі 10292,07 грн.; інфляційні втрати у розмірі 1404,93 грн., 3% річних у розмірі 334,62 грн. та пеня у розмірі 407,12 грн.; з плати за абонентське обслуговування за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 1477,24 грн.; з плати за абонентське обслуговування за послуги з постачання гарячої води у розмірі 783,75 грн.; з плати за внески за обслуговування вузла комерційного обліку постачання централізованого опалення у розмірі 156,52 грн.; Загальний розмір заборгованості становить 118601,80 грн. Просив стягнути солідарно з відповідача/відповідачів, що є власником/зареєстрований/проживає за адресою: [ADDRESS] , на свою користь на конкретний розрахунковий рахунок зазначену заборгованість та судові витрати. 14.08.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач надав відзиву, в якому зазначив, що позивач пропустив строки позовної давності щодо вимог за період до 01.06.2022. Щодо решти вимог зазначив, що заборгованість розрахована, виходячи з кількості 2 зареєстрованих осіб. Проте за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований лише він один. Позовні вимоги ґрунтуються на корінцях-нарядах та розрахунках, які є неналежними доказами. Розрахунки не підтверджені жодними первинними розрахунковими документами. Він неодноразово направляв позивачу заяви з повідомленням про не проживання за вказаною адресою та просив не здійснювати нарахувань за послуги гарячого водопостачання. Після смерті його брата [PERSON] , померлого [INFO] , він просив здійснити відповідний перерахунок. Одночасне нарахування інфляційних втрат, 3% річних та пені приводить до непропорційної відповідальності, їх нарахування після 05.03.2022 є незаконним. Правильність нарахування пені позивачем не підтверджена. Нарахування плати за абонентське обслуговування за відсутності відповідного договору є незаконним. Одночасно з відзивом на позовну заяву подав заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, просив розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Суд відхиляє зазначені заперечення відповідача і вважає можливим розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відхиляючи ці заперечення, суд враховує приписи ст. 274 ЦПК України, а також те, що справа не є складною, значення справи для сторін; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі враховує, що відповідач не подав клопотання про призначення експертизи, виклик свідків не є потрібним; розгляд справи не становить значний суспільний інтерес. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до Статуту, затвердженого рішенням Київської міської ради від 09.11.2023 №7340/7381, предметом діяльності КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», крім іншого, є надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, постачання та розподілу електричної енергії (п. 2.2). Позивач з 01.05.2018 по 31.10.2021 є виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води; з 01.11.2021 у зв`язку зі зміною законодавства позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води. КП «Київтеплоенерго» на підставі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення і постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085). На підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) №602-18 від 11.10.2018 ПАТ «Київенерго» передало право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані ПАТ «Київенерго» за період з 01.08.2018 до дати укладання цього договору - Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго». Відповідно до п. 45 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загального боргу. Відповідач з 07.02.1989 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відомості про те, що зазначена квартира перебуває у власності відповідача, суду не надані. Згідно з розрахунком за адресою:[ADDRESS] , позивачем обліковується заборгованість: за спожиті за період до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення в розмірі 17502,40 грн., інфляційні втрати у розмірі 3027,92 грн., 3% річних у розмірі 742,29 грн.; за період до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 8993,22 грн., інфляційні втрати у розмірі 1555,83 грн., 3% річних у розмірі 381,41 грн.; за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення в розмірі 17087,91 грн., інфляційні втрати у розмірі 2956,21 грн., 3% річних у розмірі 724,72 грн.; за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 13703,70 грн., інфляційні втрати у розмірі 2370,74 грн., 3% річних у розмірі 581,19 грн.; за період з 01.11.2021 за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 28030,34 грн.; інфляційні втрати у розмірі 3964,87 грн., 3% річних у розмірі 957,66 грн. та пеня у розмірі 1165,15 грн.; за період з 01.11.2021 за послуги з постачання гарячої води у розмірі 10292,07 грн.; інфляційні втрати у розмірі 1404,93 грн., 3% річних у розмірі 334,62 грн. та пеня у розмірі 407,12 грн.; з плати за абонентське обслуговування за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 1477,24 грн.; з плати за абонентське обслуговування за послуги з постачання гарячої води у розмірі 783,75 грн.; з плати за внески за обслуговування вузла комерційного обліку постачання централізованого опалення у розмірі 156,52 грн.; Загальний розмір заборгованості становить 118601,80 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів у порядку встановленому законодавством. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пунктом 1 ч.2 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (ст. 541 ЦК України). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за абонентське обслуговування оплачується споживачами які отримують послуги теплопостачання та послуги гарячої води. Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг, що включає витрати виконавця: - пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги; - здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами; - нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги; - за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води); - обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом. Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. На виконання вказаних вимог позивачем на своєму веб-сайті https://kte.kmda.gov.ua/ був опублікований текст Договору про надання послуги з постачання теплової енергії. Згідно з ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води включає в себе також й плату за абонентське обслуговування. Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту умов вказаних договорів є факт отримання послуг споживачем. З огляду на правовідносини, які склалися між сторонами, на відповідача, як боржника у зобов`язанні за укладеним договором, покладено обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, а позивач, як кредитор у зобов`язанні за укладеним договором має право вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, з урахуванням наданого розрахунку, дати реєстрації відповідача у спірній квартирі, суд приходить до висновку, що з нього підлягає стягненню заборгованість за надані послуги. Доводи позивача про те, що позовні вимоги ґрунтуються на корінцях-нарядах та розрахунках, які є неналежними доказами, а розрахунки не підтверджені жодними первинними розрахунковими документами, суд відхиляє і зазначає, що заперечуючи проти розрахунку позивача, відповідач свого контр розрахунку суду не надав. Сам по собі факт не проживання відповідача у спірній квартирі, не звільняє його від обов`язку здійснювати оплату наданих йому послуг. Акт про не проживання від 08.11.2010, згідно з яким [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , є неналежним доказом, оскільки мешканці будинку та майстер технічної дільниці не уповноважені складати такі акти, а нарахування послуг з водопостачання здійснюється відповідно до кількості осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні в установленому законом порядку, якщо відсутній лічильник, або відповідно даних лічильника. Копію свідоцтва про смерть іншого споживача суду не надано. Доводи про те, що нарахування плати за абонентське обслуговування за відсутності відповідного договору є незаконним, суд вважає неспроможними, оскільки за приписами пункту 11 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на споживача послуги покладається обов`язок сплачувати за абонентське обслуговування. Сама по собі відсутність письмового договору не звільняє споживача від законодавчо встановленого обов`язку здійснення плати за абонентське обслуговування на користь виконавця послуг. Щодо вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат, 3% річних та пені, нарахованих на суму заборгованості з наданих послуг, суд відзначає наступне. На спірні правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності боржника за прострочення виконання зобов`язання. Оскільки відповідач несвоєчасно здійснював платежі за надані комунальні послуги, то він зобов`язаний сплатити на користь позивача 3% річних, інфляційні втрати, так як допустив прострочення виконання грошового зобов`язання, а тому для нього наступає цивільно-правова відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання. Оскільки відповідач своєчасно не сплачував послуги, які надавались позивачем, то за приписами абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» він повинен сплатити пеню на користь виконавця послуг. Доводи відповідача про те, що одночасне нарахування інфляційних втрат, 3% річних та пені приводить до непропорційної відповідальності, спростовуються вищенаведеним. Відповідач не довів того, що позивач неправильно нарахував пеню, не зазначив, в чому саме полягає неправильність у розрахунку, доданому до позову. Доводи відповідача про те, що нарахуванняінфляційних втрат, 3% річних та пені після 05.03.2022 є незаконним, є помилковими. Суд вважає, що ці суми нараховані правильно з урахуванням вимог постанови КМУ від 05.03.2022 №206, яка забороняла здійснювати такі нарахування на заборгованість з комунальних послуг в період з 24.01.2022 по 30.12.2023, що підтверджується розрахунком позивача. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних, пені та інфляційних втрат від суми заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягають задоволенню. Підстави для солідарного стягнення заборгованості відсутні, оскільки позов заявлений до єдиного відповідача. Щодо доводів відповідача про застосування строків позовної давності, суд вважає за необхідним зазначити наступне. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог, зокрема, про стягнення неустойки (штрафу, пені); В силу частин 1, 5 ст. 261, частин 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк дії такого карантину. Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211«Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року до 31 липня 2020 року. 02.04.2020 набув чинності Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, у т.ч. статтями 257, 258 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину. 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню COVID-19, скасований відповідно до постанови КМУ від 27.06.2023 № 651. Слід врахувати, що 24.02.2022 з 5-30 год. в Україні відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено воєнний стан. Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. 04.09.2025 набрав чинності Закон України від 14 травня 2025 року № 4434-IX "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності". Цим Законом виключено з ЦК України п. 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення", а отже поновлено перебіг позовної давності. Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29.01.2024, а з 03.01.2024 до 04.09.2025. Наведене свідчить, що у разі якщо позовна давність до вимог КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" не спливла станом на 02.04.2020, то цей строк звернення до суду було продовжено до 04.09.2025. Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості 06.08.2025. Враховуючи вищевикладене, а також те, що про наявність порушення своїх прав та необхідність їх захисту в судовому порядку КП «Київтеплоенерго» стало відомо після укладення договору № 602-18 про відступлення права вимоги від 11.10.2018, суд відхиляє посилання відповідача щодо спливу позовної давності. Підсумовуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. За приписами ст. 265 ЦПК України в резолютивній частині рішення не зазначаються розрахункові рахунки для зарахування стягнутих грошових коштів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028 грн.

Outcome: partial