Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі ТОВ «Споживчий центр») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 26 січня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) №26.01.2025-100001678. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 4 000 грн, строком на 217 днів, з фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 1% за 1 один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Проценти розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (залишку від всієї суми розрахунку) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку. Позивач вказує, що свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, тоді як відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату позовної заяви має заборгованість у розмірі 13280 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 4000,00 грн, заборгованість по процентах - 6200,00 грн, комісія (пов"язана з наданням кредиту) 360 грн, додаткова комісія (за обслуговування кредитної заборгованості) - 720 грн., неустойка - 2000,00 грн. З урахуванням викладеного, ТОВ «Споживчий центр» просило стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 13280 грн. за кредитним договором №26.01.2025-100001678 від 26 січня 2025 року, а також судові витрати. Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 22 грудня 2025 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про місце, час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. У позовній заяві заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Споживчий центр». Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Судом неодноразово надіслані повідомлення про дату, час та місце проведення судового засідання за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою місця проживання відповідача, що встановлена в порядку передбаченому ч.6 ст.187 ЦПК України, однак поштова кореспонденція повернулася з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», іншої адреси відповідача суду не повідомлено. В силу приписів п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України така поштова кореспонденція вважається врученою належним чином. Неявка учасників справи, які були належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявною учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 19 лютого 2026 року Великоберезнянським районним судом Закарпатської області постановлено про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази на підставі яких встановлені відповідні обставини 26 січня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , шляхом підписання пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), заявки від 26 січня 2025 року, відповіді позичальника, інформаційного повідомлення позичальника, підтвердження укладання кредитного договору, які підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «Е224», укладено кредитний договір №26.01.2025-100001678 від 26 січня 2025 року. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію (п. 3.1 Пропозиції). Кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах визначених у заявці (п. 3.3 Пропозиції). Сума кредиту 4000 грн. Строк на який надається кредит 217 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту 30.08.2025. Реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів позичальнику: 4601-60ХХ-ХХХХ-6444 (п.п. 2, 3, 4 Заявки). Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Проценти розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (включаючи всі транши) (залишку від всієї суми кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку (п. п. 5, 7 Заявки). Комісія, пов`язана з наданням кредиту 9 % від суми кредити та дорівнює 360 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту на розмір комісії у відсотковому значенні. Комісія, за обслуговування кредитної заборгованості 360 грн. у кожному з 2 чергових періодів. (п.8, 9 Заявки). У п.17 Заявки визначено неустойку: 60,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 4000 грн підтверджено довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 24.11.2025, про перерахування коштів на платіжну картку клієнта: 26.01.2025 16:07:54 на суму 4000, 00 грн, номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 635161791, призначення платежу: видача за договором кредиту №26.01.2025-100001678. Зазначені реквізити банківської карти № [NUMBER] у довідці ТОВ «Універсальні платіжні рішення» співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними останнім у договорі (заявці) №26.01.2025-100001678 від 26 січня 2025 року. Згідно із наданою ТОВ «Споживчий центр» довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №26.01.2025-100001678 від 26 січня 2025 року заборгованість [PERSON] складається із основного боргу 4000 грн, процентів 6200 грн, комісії за надання 360 грн, комісії за обслуговування 720 грн, неустойки - 2000,00 грн, а всього 13280 грн. Застосовані норми права Згідно п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ч. 1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону (ч.ч. 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Мотиви та висновки суду Суд, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зважаючи на таке. Суд установив, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 26 січня 2025 року був укладений кредитний договір №26.01.2025-100001678в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) «Е224», надісланим смс-повідомленням на належний відповідачу номер телефону. Відповідно до умов договору ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кошти в сумі 4000,00 грн строком на 217 днів, тобто до 30.08.2025, а останній зобов`язався повернути кошти, сплатити відсотки за користування ними, комісію, розмір яких визначений договором, а також неустойку у випадку невиконання/неналежного виконання зобов`язань за договором. 26 січня 2025 року кредитні кошти були перераховані відповідачу. Отже, факт отримання відповідачем коштів у ТОВ «Споживчий центр» суд вважає доведеним. Згідно із наданою ТОВ «Споживчий центр» довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №26.01.2025-100001678 від 26 січня 2025 року, заборгованість складається із основного боргу 4000 грн, процентів 6200 грн, комісії за надання 360 грн, комісії за обслуговування 720 грн, неустойки - 2000,00 грн, а всього 13280 грн. Розмір заборгованості у частині розміру тіла кредиту та відсотків за користування кредитом відповідає умовам вказаного договору та узгоджується із Прикінцевими та Перехідними положеннями Закону України «Про споживче кредитування». Нарахування відсотків за користування кредитом здійснено в межах 217-денного строку кредитування, за період з 26.01.2025 по 30.08.2025 за погодженою відсотковою ставкою. Крім того такий розрахунок відповідачем не спростований, власних контррозрахунків останній не надав. Також суд вважає обґрунтованими вимоги щодо стягнення комісії (пов"язана з наданням кредиту) у розмірі 360 грн, додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості)у розмірі 720 грн. Водночас позовні вимоги про стягнення неустойки у розмірі 2000,00 грн, суд вважає безпідставними та їх не задовольняє з наступних підстав. Заявляючи вказану вимогу, поза увагою позивача залишились положення п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, доповнені згідно ізЗаконом № 2120-IX від 15 березня 2022 року, згідно яких: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України (ч. 2 ст. 4 ЦК України). Отже, ч.2 ст. 4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів. Відтак до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що 2000,00 грн неустойки підлягають списанню позикодавцем (позивачем у справі) в силу вимог пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а тому відсутні підстави для її стягнення з відповідача. Відтак суд вважає, що позов є частково обґрунтованим, позовні вимоги частково доведеними, а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 11280 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 4000,00 грн, заборгованість по процентах - 6200,00 грн, комісія (пов"язана з наданням кредиту) 360 грн, додаткова комісія (за обслуговування кредитної заборгованості) - 720 грн. Розподіл судових витрат Оскільки позовна заява подана в електронній формі, що є підставою для застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, з урахуванням частково задоволення позовних вимог, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК Україниз відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2059,04 грн (3 028 х 0,8=2422,40; 11280 х 100 : 13280 = 85 %; 2422,40 х 85 % = 2059,04).

Outcome: partial