Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 29.04.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів у кредит № 8943774, умовами якого встановлено, що Кредитодавець надає Позичальнику кредит в розмірі 9 000,00 грн строком на 365 днів (з 29.04.2025 по 28.04.2026), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,95% які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 1 552,50 грн). У разі порушення Позичальником строків повернення кредиту (понад строкове користування позикою) нараховується неустойка в розмірі 450,00 грн за кожен день понадстрокового користування. Позивач на виконання умов Кредитного договору № 8943774 від 29.04.2025 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 9 000,00 грн шляхом перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] . Враховуючи викладені вище умови Договору кредиту № 8943774 від 29.04.2025 та здійснені Відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, які складають 0 грн, заборгованість останнього за договором кредиту складає 20 695,50 грн, зокрема: 9 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 643,00 грн сума заборгованості за процентами; 1 552,50 грн сума заборгованості за комісією; 4 500,00 грн сума заборгованості за пенею/неустойкою. Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 31.10.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Представник ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, а тому суд вважає, що відповідач в судове засідання не з`явився без поважних причин та вважає за можливе розглядати справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів, при цьому виносить заочне рішення. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подав, жодних заяв чи клопотань не надіслав. Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За вище вказаних обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Із долучених до матеріалів справи вбачається, що 29 квітня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 8943774. Відповідно до умов договору: п.2.2.1. сума кредиту 9 000 грн; п.2.2.2. строк кредитування 365 днів; п.2.2.7.тип кредиту невідновлювальна кредитна лінія; п.2.2.8.комісія за надання кредиту 17,25 % від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 1 552,50грн); п.2.3.1. денна процентна ставка 0,997%; п.2.3. орієнтовна реальна річна процентна ставка 5 916,41 % (а.с.19-26). Цей договір підписано електронним підписом позичальника відтворено шляхом використання одноразового ідентифікатора 662406 (а.с.26). Також судом встановлено, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перерахувало на картковий рахунок відповідача [PERSON] грошові кошти згідно вказаного договору в сумі 9 000 грн на карту № [NUMBER] , що підтверджується наявною у матеріалах справи платіжною інструкцією ТОВ «ФК «Фінекспрес» № 6e9344c7-fb59-44f2-9ed7-013600cc7910 (а.с. 27) У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, відповідно до розрахунку, наданого позивачем, заборгованість [PERSON] за договором кредиту № 8943774 від 29.04.2025, становить 20 695,50 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9 000 грн, нарахованих процентів 5 643,00 грн, за комісією 1 552,50 та за пенею/неустойкою 4 500,00 грн (а.с. 17-18) Згідно із частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частин першої, другої статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-комунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України). Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року в справі № 243/6552/20, від 09 вересня 2020 року в справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року в справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року в справі №127/33824/19 та інших. Сторони договору узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування. Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 29.04.2025 надало відповідачу кредит у сумі 9 000 грн шляхом їх перерахування на карту № [NUMBER] , яку позичальник вказав при оформлені позики, що підтверджується довідкою та платіжною інструкцією ТОВ «ФК «Фінекспрес» за номером платежу № 6e9344c7-fb59-44f2-9ed7-013600cc7910 від 29.04.2025 (а.с. 27) Враховуючи, що відповідачем [PERSON] прострочено виконання грошових зобов`язань в строки, передбачені умовами договору кредиту, доказів погашення заборгованості за укладеним договором відповідачкою суду не надано, відтак, суд приходить до висновку, що позивач набув права щодо стягнення заборгованості за зазначеним вище договором. З огляду на те, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором кредиту №8943774 в розмірі 16 195,50 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9 000 грн, нарахованих процентів 5 643,00 грн та заборгованості за комісією -1 552,50 грн. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частинами першою, другою статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із частиною другою статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Враховуючи вищевикладене, а також те, що спростування вказаних обставин на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором кредиту №8943774 в розмірі 16 195,50 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9 000 грн, нарахованих процентів 5 643,00 грн та заборгованості за комісією -1 552,50 грн. Водночас, при вирішенні вимоги позову про стягнення з відповідача неустойки у розмірі 4 500,00грн, суд виходить з наступного. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року у справі №183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Враховуючи наведене, стягнення неустойки у заявленому позивачем розмірі за договором кредиту, укладеним між сторонами 29.04.2025, тобто у період дії воєнного стану, не відповідає вимогам Закону, а тому в цій частині позову необхідно відмовити. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує положення Цивільного процесуального кодексу України, якими регламентовані наведені питання. Позивач ставить вимогу про стягнення судових витрат зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог, та оскільки позов задоволено на 78,26 %, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1 895,77 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 3 521,70 грн. На підставі вище викладеного,

Outcome: partial