Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

22 грудня 2025 року ТОВ «Деал Фінанс Груп» через систему «Електронний суд» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № ДП 0008308 від 02.11.2024 року у розмірі 7 747,40 гривень, судові витрати по справі: 2422,40 гривень судового збору та 4500,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 02.11.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Майбіз» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № ДП 0008308., умовами якого встановлено, що Кредитодавець надає Позичальнику кредит в розмірі 5000,00 грн. строком на 98 днів, із (фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,9%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 30% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 1500,00 грн.). Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання/введення позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор ВvY40n22, щ обув надісланий на вказаний відповідачем номер телефону- [NUMBER]) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». На виконання умов кредитного договору №ДП 0008308 від 02.11.2024 року відповідачу було надано кредит в розмірі 5 000 грн., шляхом перерахування на банківський картковий рахунок відповідачки № [NUMBER] . Відповідачка зобов`язалася в порядку та на умовах, що визначені договором, повернути кредит. Однак, зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 7 747,26 грн., в тому числі заборгованість за основною сумою боргу - 4 475,88 грн.; заборгованість за відсотками - 2 819,60 грн.; заборгованість за комісією - 451,78 грн. 14 жовтня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Майбіз» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» укладено Договір факторингу № 14/10/25, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю ««Деал Фінанс Груп» отримало право грошової вимоги за кредитними договорами до боржників Товариства з обмеженою відповідальністю «Майбіз», в тому числі й до відповідачки [PERSON] за кредитним договором № ДП 0008308 від 02.11.2024 року. За таких обставин позивач звернувся із даним позовом для захисту свої прав. Ухвалою судді від 23 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Вирішено питання витребування доказів. 14 січня 2026 року на адресу суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшли витребувані докази. 26 січня 2026 року ухвалою суду розгляд справи був відкладений у зв`язку із неявкою відповідачки. В судове засідання 16 лютого 2026 року сторони не з`явилися. Представник позивача надіслала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] , яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала. Відповідачка повідомлялася на адресу, яка вказана у відповіді № 2164467 від 23.12.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру (поштові конверти з повістками повернулися з позначкою: «Адресат відсутній»). Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 16 лютого 2026 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 02.11.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Майбіз» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № ДП 0008308. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання/введення позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор ВvY40n22, щ обув надісланий на вказаний відповідачем номер телефону- [NUMBER] ) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно п. 1 кредитного договору № ДП 0008308 від 02.11.2024 року відповідачці було надано кредит в розмірі 5 000 грн., на засадах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання кредиту та Правила надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «ФК «Майбіз». Згідно п. 2, п. 3 Договору Тип Кредиту: кредит, строк, на який надається кредит: 98 (днів). Відповідно п. 4 Договору Кредитодавець надає Кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів Кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки Позичальника, реквізити якої надані Позичальником Кредитодавцю з метою отримання Кредиту протягом двох банківських днів з дня підписання цього Договору. У випадку, якщо Кредитодавець здійснює перерахунок коштів не у день укладання Договору, а у наступні календарні дні, Графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредиту (кількість днів), зазначений в цьому Договорі, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів. Новий Графік платежів розміщується Кредитодавцем в Особистому кабінеті. Кредит вважається наданим в день перерахування Кредитодавцем суми Кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно даного пункту Договору. Згідно п. 5 Договору Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: Процента ставка становить 0.9 % за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку Кредиту, вказаного в п. 3 цього Договору. Відповідно п. 10 Договору комісія за надання Кредиту становить: 1500 грн, яка нараховується одноразово в день підписання цього Договору, за ставкою 30% від суми наданого Кредиту та погашається Позичальником відповідно до Графіку платежів. Протягом всього строку дії Договору Комісія не може бути збільшена Кредитодавцем. Нарахування Комісії за надання Кредиту є правом Кредитодавця, а не його обов`язком. Кредитодавець, без погодження з Позичальником, може на свій розсуд зменшити нарахування Комісії за видачу Кредиту. 14 січня 2026 року до суду надані витребуванні судом докази з АТ КБ «ПриватБанк», які містять інформацію про те, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , в банку емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ). Згідно виписки за договором б/н за період 02.11.2024-05.11.2024 на рахунок [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , було нарахування коштів на суму 5 000,00 грн. Відповідачка зобов`язалася в порядку та на умовах, що визначені договором, повернути кредит. Однак, зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 7 747, 26 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за Договором № ДП 0008308 від 02.11.2024 року. Щодо переходу до нового кредитора ТОВ «Деал Фінанс Груп» прав первісного кредитора у кредитних зобов`язаннях, суд зазначає наступне. Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст. ст. 1080, 1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Згідно з ст. 514, ч.1 ст. 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що 14 жовтня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Майбіз» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» укладено Договір факторингу № 14/10/25, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» отримало право грошової вимоги за кредитними договорами до боржників Товариства з обмеженою відповідальністю «Майбіз», в тому числі й до відповідачки [PERSON] за кредитним договором № ДП 0008308 від 02.11.2024 року, що підтверджується: самим договором факторингу; платіжною інструкцією № 579936437.1 від 28.10.2025 року, яка є підтвердженням оплати згідно договору факторингу № 14/10/25 від 14 жовтня 2025 року; реєстром прав вимоги № 14/10/25 від 14 жовтня 2025 року за договором факторингу № 14/10/25 від 14 жовтня 2025 року, де під № 1412 значиться [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , номер договору ДП 0008308 від 02.11.2025 року, загальна сума заборгованості - 7747,40 грн. Вищезазначені докази, надані позивачем в підтвердження переходу прав вимоги від первісного кредитора до нього, суд визнає достатніми та обґрунтованими, та приходить до висновку, що позивач правомірно набув права вимоги до [PERSON] щодо виконання зобов`язання за Договором про надання кредиту № ДП 0008308 від 02.11.2024 року. Всупереч умовам Договору, відповідач не виконала свого зобов`язання, в повній мірі не сплатила тіло кредиту, відсотки за користування тим та комісію за надання кредиту. Таким чином, між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У відповідності до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З Кредитного договору № 0008308 від 02.11.2024 року вбачається, що його укладено в електронній формі. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, позивачем доведено укладення кредитного договору між сторонами. Як зазначає позивач, з боку відповідача має місце порушення зобов`язань по кредитному договору, що тягне за собою відповідні правові наслідки. В ході розгляду справи відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування суми боргу та здійснення оплати передбачених кредитним договором платежів. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. За приписами ч.2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч.2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" Правління Національного банку України постановою від 11.02.2021 року №16 затвердило Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до пункту 5 Правил Кредитодавець надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у додатку 2 до цих Правил. Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на тому, що платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, уключені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни не можуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил). Отже, як вбачається з умов даного Договору про надання кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Майбіз» встановлення комісії за надання кредиту в розмірі 1500,00 грн., є правомірним, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем Договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів. Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19. З врахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, беручи до уваги, що відповідачка істотно порушила умови укладеного нею договору про надання кредиту № ДП 0008308 від 02 листопада 2024 року, а зокрема, у встановленому порядку та строки повністю не погасила кредит, проценти за користування ним. Як вбачається із розрахунку заборгованості, який наданий позивачем відповідачка частково здійснювала оплату за зазначеним Договором, що було враховано позивачем при формуванні даного розрахунку заборгованості. Внаслідок зазначеного позивач позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі та договорі, враховуючи, що відповідачем допущено прострочення виконання зобов`язання, тому позов підлягає до задоволення. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним та документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч.8. ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Ткаченко Ю.О. відповідно до Договору про надання правової допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025. Як вбачається з детального опису робіт (наданих послуг) та Акту про підтвердження факту надання правничої допомоги від 30.09.2024 адвокат Білецький Б.М. надав ТОВ «Деал Фінанс Груп» юридичні послуги на загальну суму 4 500 грн. Адвокатом Ткаченко Ю.О. у витязі з Акту №3-ДІЛ приймання-передачу наданої правничої допомоги від 22 серпня 2025 року складено перелік послуг, що входять до складу правової допомоги. Так, виконавцем виконано такі роботи, витрачено час та визначено розмір гонорару щодо стягнення боргу з [PERSON] : вивчення наявних у клієнта документів, проведення аналізу, визначення позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів для формування позовної заяви 500 грн., судовий супровід в суді першої інстанції 4000 грн. Всього 4500 грн. Суд вважає доведеним, що такий розмір витрат на оплату правничої допомоги в даній справі є співмірним із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Оскільки позов підлягає до задоволення, то з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 450000 гривень. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжною інструкцією № 579936866.1 від 16.12.2025 року позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а позовна заява подана в електронній формі, що є підставою для застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, з урахуванням ціни позову (7747,40 гривень), відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2422,40 гривень (3 028,00 х 0,8).

Outcome: approved