Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Позивач ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» звернувся до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №4774847 від 29.06.2024 року у розмірі 25600 грн. та судових витрат. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 29.06.2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір №4774887 про надання коштів на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до умов Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 4000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану Банком АТ КБ «ПУМБ». 27.02.2025 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу № 27/02/2025 за плату відступило, а ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 25600 грн., яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 4000 грн., суми заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором 14640 грн, суми заборгованості за процентами нарахованими ТОВ УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ 6960 грн. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути із відповідача суму заборгованості за кредитним договором №4774887 від 29.06.2024 року в розмірі 25600 гривень та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 гривень та 10000,00 грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 05.12.2025 року відкрито спрощене позовне провадження, витребувано докази. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, а також про те, що проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи судом за місцем реєстрації, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавав. Ураховуючи викладене та те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст. ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов такого. Судом встановлено, що 29.06.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (Первісний кредитор) та [PERSON] укладено Договір №4774887 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах, встановлених Договором, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язалося надати клієнту грошові кошти) на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: сума кредиту складає 4000 грн; строк кредиту 360 днів: з 29.06.2024 року по 24.06.2025 року; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На пільговий строк 30 днів з позичальником погоджено умови пільгового кредитування з пониженої відсоткової ставки) на умовах 0,01 відсотків у день, проте позичальником не виконано зазначених у договорі умов і до нього у як результат застосовано повну ставку кредитування у розмірі 1,5 % у день. Відповідно до реквізитів Договору №4774887 від 29.06.2024 року, укладеного між сторонами, Відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «84166». Таким чином, відповідач має примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту. Доступ до особистого кабінету клієнта має тільки відповідач. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] , яку відповідач вказав особисто під час укладання Договору. Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 4000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану Банком АТ «ПУМБ», що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «ПЕЙТЕК» та інформацією, наданою АТ «ПУМБ Кредитний договір, укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. Оскільки ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» не є банківською установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може. Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через платіжну систему, на підставі укладеного Договору про організацію переказу коштів між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ПЕЙТЕК». За інформацією в листі ТОВ «ПЕЙТЕК», відповідно до зазначеного договору №4774887 від 29.06.2024 року відповідачу [PERSON] було успішно перераховано грошові кошти у сумі 4000 грн. на платіжну карту № [NUMBER] . Відповідно до інформації, наданої на виконання ухвали суду, ТОВ «ПУМБ» за № КНО-07.8.5/17137 БТ від 12.12.2025 повідомив, що в банку на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) була випущена платіжна картка № [NUMBER] , операція на суму 4000 грн. 29.06.2024 року о 13:58:07 проведена з використанням сервісу переказу коштів через АТ ПУМБ. За даними поденного Розрахунку заборгованості за Договором №4774887 від 29.06.2024 року у період з 29.06.2024 року по 27.02.2025 року включно Первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 14640 грн. Сума заборгованості за Договором розрахована Первісним кредитором в формі щоденного Розрахунку заборгованості, у відповідності до умов Договору. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Первісним кредитором, 27.02.2025 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу № 27/02/2025 за плату відступило, а ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло право грошової вимоги згідно реєстру боржників і до відповідача за кредитним договором №4774887 від 29.06.2024 року. Отже, до ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором №4774887 від 29.06.2024 року. Про відступлення права вимоги за кредитним договором №4774887 від 29.06.2024 року, ТОВ «Українські фінансові операції» повідомило відповідача шляхом направлення текстового повідомлення (SMS-повідомлення) на зазначений в анкеті боржника телефонний номер. Враховуючи зазначене, до позивача відповідно до укладеного Договору факторингу від 27.02.2025 року №27/02/2025 перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором №4774887 від 29.06.2024 року. Станом на дату укладення Договору факторингу від 27.02.2025 року №27/02/2025 строк дії Договору №4774887 від 29.06.2024 року не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» з дати факторингу 27.02.2025 року донарахувало відсотки за 116 календарних днів 6960 грн. Розмір заборгованості за кредитним договором, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, відповідачем не спростований належними та допустимими доказами. Оскільки відповідач не надав суду жодного доказу того, що він належним чином виконав зобов`язання з повернення кредитних коштів, суд дійшов висновку, що відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та не сплатив нараховані відсотки в порушення умов договору, відтак він зобов`язання за вказаним договором не виконав. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 25600 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного. Судові витрати в цій справі складаються з судового збору та витрат на надання професійної правничої допомоги. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд керується ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивач просив стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. На підтвердження розміру витрат на правову допомогу, представник позивача надає договір про надання юридичних послуг №01/08/2024-А від 01.08.2024, акт прийому-передачі наданих послуг та детальний опис робіт. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі № 826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а й самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини. Суд, при розподілі витрат на професійну правничу допомогу, враховує, що вказана справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому суд вважає за необхідне зменшити суму стягнення з відповідача на користь позивача до 3000 грн. витрат на правову допомогу. Саме такий розмір витрат є об`єктивним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 2422,40 грн.

Outcome: approved