Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.12.2024 в розмірі 113648,57 грн станом на 22.12.2025, яка складається з: 66334,04 грн - заборгованості за кредитом; 46364,53 грн - заборгованості за відсотками, 950,00 грн - пені, та витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що 10.12.2024 [PERSON] звернувся до АТ "А-Банк" з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунка. Цього ж дня відповідач підписав заяву, на підставі якої йому відкрито поточний рахунок та встановлено кредитний ліміт. Банк свої зобов`язання за договором виконав повністю, надав відповідачу кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,80 % на рік на суму залишку заборгованості. Натомість останній не виконав свої зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 22.12.2025 він має заборгованість у розмірі 113648,57 грн, яка складається з: 66334,04 грн - заборгованості за кредитом, 46364,53 грн - заборгованості за відсотками, 950,00 грн - пені. Представник позивача в судове засідання не з`явився, як безпосередньо в позовній заяві, так і в окремо долученому до неї клопотанні просить проводити розгляд справи без його участі, не заперечив проти ухвалення заочного рішення (а.с. 1-5, 6). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження, де визначена дата судового засідання, з копією опису про направлення позовної заяви, та повістки про виклик до суду рекомендованими поштовими відправленнями за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 56), перше з яких повернулося з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 58-59), що, відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та з огляду на позицію Верховного Суду, висловлену у постановах від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), від 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), вважається врученим учаснику справи у день проставлення у поштовому повідомленні такої відмітки, друге - отримано, про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 63). Також дані РНОКПП відповідача внесені у статкартку в програмі "Д-3", що забезпечує його можливість отримувати всі процесуальні документи та повістки в застосунку "Дія". Крім того, оголошення про виклик до суду відповідача [PERSON] розміщено на офіційному сайті "Судова влада України" (а.с. 62). Відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань до суду не подавав. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: згідно із ухвалою від 09.01.2026, суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання та викликом сторін. Враховуючи, що відповідач на виклик до суду повторно не з`явився, відзиву на позов не подав, хоча був у встановленому законом порядку повідомлений про розгляд справи, а позивач не заперечив проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення у заочному порядку, про що постановив ухвалу від 18.02.2026. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин: із матеріалів справи суд установив, що відповідач звернувся до АТ "А-Банк" та підписав власноручним (цифровим) підписом Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ "А-Банк" від 10.12.2024. Він погодився з тим, що дана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг АТ "А-Банк" становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг. В анкеті-заяві зазначені його дата народження, місце проживання, серія та номер паспорта, ІПН (а.с. 7), які відповідають долученим документам, які ідентифікують його особу (а.с. 30-31). Також 10.12.2024 [PERSON] ознайомився із основними умовами кредитування у вказаному Товаристві, на що вказує підписаний ним електронним підписом Паспорт споживчого кредиту "Кредитна картка "Bolt" (а.с. 12-13), та за допомогою власноручного (цифрового) підпису підписав Заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, за умовами якої останній просив відкрити йому поточний рахунок на таких умовах: вид кредиту - кредитний ліміт на поточний рахунок; мета отримання кредиту - споживчі цілі; пільговий період користування кредитним лімітом - 62 дні за ставкою 0,000001%; у разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,4 % на місяць; строк кредитування - 240 місяців (а.с. 8-9). Згідно із довідками за лімітами та картами (а.с. 18, 19), [PERSON] на підставі кредитного договору б/н від 10.12.2024 встановлено кредитний ліміт, який востаннє збільшено до 66400,00 грн, а також відкрито рахунки в АТ "А-Банк" . На підтвердження позовних вимог позивач до матеріалів справи долучив ліміти по картці (рахунку) (а.с. 10), витяг з Умов та правил надання банківських послуг АТ "Акцент-Банк" (а.с. 20-26), Тарифи по картці "Зелена" (а.с. 27-28). Однак суд звертає увагу на те, що вказані документи не містять будь-якого підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання анкети-заяви від 10.12.2024, на що вказала у своїй постанові від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду. Як зазначив позивач, на підставі вказаної заяви щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. Доказів протилежного матеріали справи не містять. А у зв`язку з невиконанням умов договору у відповідача перед банком утворилась заборгованість. Згідно із долученим до матеріалів позову розрахунком заборгованості за договором № б/н від 10.12.2024, укладеним між АТ "Акцент-Банк" та клієнтом [PERSON] , станом на 22.12.2025 загальна заборгованість за наданим кредитом становить 113648,57 грн, з яких 66334,04 грн - заборгованості за кредитом (тілом кредиту), 46364,53 грн - заборгованості за відсотками, 950,00 грн - штраф (у позовній заяві ця сума зазначена як пеня). У розрахунку також відображена процентна ставка (поточна) (40,80 %, - що на місяць становить 3,4 %, що визначено умовами підписаної заяви про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком). Як установив суд із виписки по руху коштів по рахунку за період із 10.12.2024 - 22.12.2025, клієнт [PERSON] активно користувався грошовими коштами (а.с. 14-17). Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного зобов`язання, непогашення в повному обсязі відповідачем заборгованості за ним, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Оцінка суду та норми права, які застосував суд: суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, дійшов такого висновку. Як передбачено в п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства. У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Публічним договором є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України). Суд установив, що при укладанні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У даному випадку застосування конструкції договору приєднання його умови розробляло АТ "АКЦЕНТ-БАНК". Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Під час розгляду справи суд установив, що 10.12.2024 [PERSON] звернувся до АТ "АКЦЕНТ-БАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ "А-БАНК", чим підтвердив своє приєднання до запропонованих умов кредитування в АТ "АКЦЕНТ-БАНК", та на підставі Заяви про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 10.12.2024 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Тобто між сторонами укладено кредитний договір № б/н від 10.12.2024 Умови кредитування визначені в заяві про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 10.12.2024, про що вказано вище, де серед іншого обумовлений і розмір нарахованих відсоків - 3,4 % на місяць, які нараховуються на кредит у разі виходу з пільгового періоду, з чим [PERSON] погодився, підписавши її, попередньо ознайомившись із основними умовами кредитування, на що вказує паспорт споживчого кредиту. Водночас інші долучені письмові докази, на які посилається позивач, однак у них не міститься відомостей про ознайомлення з ними відповідача, про що описано вище, суд не покладає в основу рішення. З наданої суду виписки по рахунку суд установив, що [PERSON] отримував кошти з кредитної картки, ними користувався, що підтверджує існування кредитних правовідносин між ним та банком, однак не повертав своєчасно останньому грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Як указав позивач, станом на 22.12.2025 за [PERSON] рахується заборгованість у розмірі 113648,57 грн, із яких 66334,04 грн - заборгованості за кредитом (тілом кредиту), 46364,53 грн - заборгованості за відсотками, 950,00 грн - штраф/пеня. Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Положеннями частини 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши представлені в силу ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що боржник належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання, умови виконання якого визначені у кредитному договорі № б/н від 10.12.2024, у зв`язку з чим у нього наявна заборгованість за кредитним договором від 10.12.2024. Факт наявності заборгованості відповідач не заперечив, будь-яких заперечень з даного приводу чи контррозрахунку заборгованості суду не надав. Натомість позивач на підтвердження існування заборгованості та її розміру долучив детальний розрахунок та виписку по особовому рахунку, дані з яких узгоджуються між собою, а відтак позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 66334,04 грн - заборгованості за тілом кредиту, 46364,53 грн - заборгованості за процентами, які нараховані за погодженою відсотковою ставкою, що складає загальну суму заборгованості в розмірі 112698,57 грн, підлягають до задоволення. Однак, даючи оцінку нарахованій за спірним договором та завленій до стягнення заборгованості за штрафом/пенею, суд зазначає таке. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до зазначеного вище розрахунку заборгованості, позивач зазначає про наявність заборгованості за штрафом/пенею у розмірі 950,00 грн, що нараховано з 01.03.2025, тобто після 24 лютого 2022 року, а тому, згідно із п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідач звільняється від їх сплати. Таким чином, суд, ураховуючи положення п. 18 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, вважає, що позов у частині стягнення з відповідача нарахованого штрафу/пені в розмірі 950,00 грн не підлягає задоволенню. Тому, дослідивши надані АТ "АКЦЕНТ-БАНК" письмові докази, суд дійшов переконання, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 112698,57 гривень (що становить 99,16 % від заявленої до стягнення суми заборгованості 113648,57 грн (112698,57 грн * 100 % / 113648,57 грн), з яких: 66334,04 грн - заборгованості за тілом кредиту, 46364,53 грн - заборгованості за відсотками, яка виникла станом на 22.12.2025 за договором № б/н від 10.12.2024, відмовивши у стягненні заборгованості за штрафом/пенею. Розподіл судових витрат між сторонами: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України. До судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 40 звор.). Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то, згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2402,05 грн (2422,40 грн*99,16%) сплаченого судового збору, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі викладеного, ст. 3, 207, 509, 526, 527, 610, 626, 628, 633, 634, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: partial