Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що 23.04.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір про надання коштів у кредит №71426626, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 10000 грн. зі строком кредитування на 30 днів з 23.04.2025 по 22.05.2025, з фіксованою відсотковою ставкою у розмірі 0,125% в день та комісією за надання кредиту у розмірі 15% від суми наданого кредиту, що складає 1500 грн., а також відсотками за понад строкове користування кредитом у розмірі 4% за кожен день понадстрокового користування. В подальшому, 03.06.2025 між сторонами було укладено додаткову угоду №15077542 до договору, за умовами якої сторони домовились про реструктуризацію заборгованості позичальника у розмірі 9631 грн. на 120 днів. 16.10.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» було укладено договір факторингу №16/10/25, за умовами якого право грошової вимоги в тому числі за кредитним договором №71426626 від 23.04.2025 належне ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перейшло до ТОВ «Фінпром Маркет». Після укладених договорів відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, яка з урахуванням часткового погашення відповідачем заборгованості становить 9027,08 грн., яка складається з: 2203,80 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 375 грн. - заборгованість за відсотками, 1500 грн. - заборгованість за комісією, 4948,28 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими за понадстрокове користування. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26.11.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу 13.11.2025 позивачем направлялась позовна заява з додатками на його зареєстроване місце проживання, 02.12.2025 судом направлялась ухвала про відкриття провадження, про що свідчить дата на копії супровідного листа, який міститься у матеріалах справи, однак, кореспонденція повернулась на адресу суду без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Станом на 23.02.2026 відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило, як і не надходило інших заяв щодо предмету спору. За наявності відомостей про направлення відповідачу позовних матеріалів та відсутності відзиву на позовну заяву та заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику), суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами без повідомлення (виклику) учасників. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Як убачається з матеріалів справи, 23.04.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір про надання коштів у кредит №71426626, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 10000 грн. зі строком кредитування на 30 днів з 23.04.2025 по 22.05.2025, з фіксованою відсотковою ставкою у розмірі 0,125% в день та комісією за надання кредиту у розмірі 15% від суми наданого кредиту, що складає 1500 грн., а також відсотками за понад строкове користування кредитом у розмірі 4% за кожен день понадстрокового користування. Відповідно до п. 2.1. договору кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Згідно з п. 6.1. договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти у розмірі, визначеному пунктом 2.2. договору. Проценти за користування кредитом нараховуються на суму кредиту (його залишок), виходячи із строку фактичного користування кредитом, на кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту та включаючи день його повернення, до повного погашення заборгованості за договором. Пунктом 9.1.2. договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит відповідно до умов договору. Відповідно до п. 9.3.8. - .9.3.9. позичальник поклав на себе обов`язок своєчасно повернути кредит відповідно до умов договору, сплачувати проценти за договором та комісію за надання кредиту у встановлених умовами договору порядку та розмірах, забезпечити своєчасне виконання зобов`язань відповідно до умов договору. У випадку виникнення понадстрокового користування кредитом за договором сплачувати в повному обсязі нараховані проценти за понадстрокове користування кредитом або пеню, та нести відповідальність, передбачену договором. Згідно з п. 10.5.1. договору у разі порушення строків повернення кредиту позичальником, якщо сума кредиту, що надається позичальнику за договором, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення договору, користування кредитом понад встановлений договором строк нараховуються проценти за понадстрокове користування кредитом (його частиною) в розмірі, визначеному п. 2.2. договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. Як убачається з матеріалів справи, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» належно виконало умови договору, надавши [PERSON] кредит. В подальшому, 03.06.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №15077542 до договору, за умовами якої сторони домовились про реструктуризацію заборгованості позичальника у розмірі 9631 грн. на 120 днів. Відповідно до п. 1 - 2 додаткової угоди у зв`язку з виникненням у позичальника заборгованості за договором та зверненням до кредитодавця з проханням про розстрочку погашення заборгованості, сторони домовилися про реструктуризацію погашення позичальником заборгованості, що утворилася на дату укладення цієї додаткової угоди у сумі 9631 грн. на 120 днів. Загальна сума заборгованості є фіксованою. Пунктом 3 додаткової угоди встановлено, що позичальник сплачує кредитодавцю суму заборгованості, вказану у п. 1 додаткової угоди, частинами за наступним графіком: 1) 03.06.2025 - 1926,20 грн. 2) 03.07.2025 - 1926,20 грн. 3) 02.08.2025 - 1926,20 грн. 4) 01.09.2025 - 1926,20 грн. 5) 01.10.2025 - 1926,20 грн. Згідно з п. 3.1. додаткової угоди сторони погодили, що графік реструктуризації включає в себе чергові платежі, які складаються з нарахованих та несплачених позичальником процентів за понадстрокове користування кредитом або пені, які сплачуються позичальником відповідно до графіка, визначеного у п. 3 додаткової угоди, з урахуванням черговості погашення, визначеної у договорі. Пунктом 4 додаткової угоди сторони домовились, що починаючи з дати підписання цієї додаткової угоди нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом або пені, визначених п. 2.2. договору, призупиняється та може бути відновлено у порядку, визначеному п. 8 додаткової угоди. Відповідно до п. 8 додаткової угоди позичальник розуміє та погоджується, що у разі якщо станом на дату, що слідує за датою погашення кожного чергового платежу згідно графіка, визначеного п. 3 додаткової угоди, наявна заборгованість зі сплати такого чергового платежу, умови реструктуризації втрачають чинність, а кредитодавець відновлює нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом або пені, з дати, що слідує за датою несплаченого/сплаченого не в повному обсязі чергового платежу згідно графіка, на залишок суми кредиту, відповідно до умов договору, з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. Згідно з п. 9 додаткової угоди позичальник зобов`язується забезпечити своєчасне погашення заборгованості згідно з умовами, визначеними цією додатковою угодою, та має право достроково погасити заборгованість в повному обсязі, у порядку та на умовах, визначених договором та цією додатковою угодою. У відповідності до п. 10 додаткової угоди у випадку порушення позичальником своїх зобов`язань за цією додатковою угодою кредитодавець має право вимагати дострокового погашення суми заборгованості, зазначеної в п. 1 додаткової угоди. Однак [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе за договором зобов`язання, своєчасно не повернула кредит, не сплатила проценти за користування кредитом, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, яка з урахуванням часткового погашення відповідачем заборгованості, відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 04.11.2025 складає 9027,08 грн. та складається з: 2203,80 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 375 грн. - заборгованість за відсотками, 1500 грн. - заборгованість за комісією, 4948,28 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими за понадстрокове користування. На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості. Окрім того, 16.10.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» було укладено договір факторингу №16/10/25, за умовами якого право грошової вимоги в тому числі за кредитним договором №71426626 від 23.04.2025 належне ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перейшло до ТОВ «Фінпром Маркет». Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Отже, зважаючи на наведене вище, суд вважає, що позов є законним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає задоволенню в повному обсязі. Окрім цього, між ТОВ «Фінпром Маркет» та адвокатом Ткаченко Ю.О. було укладено договір про надання правничої допомоги від 01.11.2024, видано ордер на представництво інтересів позивача від 25.018.2025, підписано акт приймання-передачі наданої правничої допомоги №5ФП від 21.10.2025, видано ордер на представлення інтересів позивача від 03.09.2025, на підставі яких вартість наданої правничої допомоги (вивчення документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики, та збір документів/доказів по малозначних справах для формування позовної заяви; судовий супровід в суді першої інстанції: підготовка/складання та направлення/подача однієї позовної заяви до боржника за договором позики у малозначних справах, за необхідності інших заяв по суті справи, в електронній формі за посередництвом Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, в тому числі представництво інтересів клієнта в суді) склала 4500 грн., які відповідно до платіжної інструкції №579939288.1 від 27.10.2025 були сплачені позивачем у повному обсязі. Разом з тим, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34 - 36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи положення ст. 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. До такого висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 13.02.2019 у справі № 756/2114/17 (провадження 61-10774св18). Судом встановлено, що у справі було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників, будь-яких процесуальних документів окрім позовної заяви, представник до суду не подавав, тобто фактично правова допомога, яка надавалась позивачу, полягала у складанні процесуальних документів, а саме позовної заяви, а визначені адвокатом дії щодо вивчення документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики, та збір документів/доказів по малозначних справах для формування позовної заяви на загальну суму 500 грн. фактично пов`язані з складанням позовної заяви. Таким чином, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, на компенсацію яких має право сторона, враховуючи всі аспекти та складність справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved