Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вищевказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між позивачкою та відповідачем, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис № 685. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 14.10.2006 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис № 685. Під час перебування у шлюбі у подружжя народилось двоє дітей: - син [PERSON] , [INFO] , повнолітній; - донька [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що після неповних п`ятнадцяти років спільного життя відносини між подружжям зіпсувались, починаючи 2020 сторони стали чужими один одному, зникло взаєморозуміння та повага, втратили один до одного почуття любові та підтримки, які існували при укладанні шлюбу, тому сім`я фактично припинила своє існування. Відтак просила не надавати час на примирення а шлюб розірвати. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 01.12.2025 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. 10.12.2025 вказані в ухвалі недоліки було усунуто. Ухвалою суду від 15.12.2025 відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивачка не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила такі задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення. З огляду на наведене, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Як встановлено судом, 14.10.2006 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис № 685. Прізвище чоловіка після шлюбу [PERSON] , прізвище дружини після шлюбу [PERSON] . Зазначене підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] . За період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: - син [PERSON] , [INFO] , повнолітній, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] ; - донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Як встановлено судом з матеріалів справи, шлюбні відносини подружжя фактично припинені, спільне господарство не ведеться. З вище зазначених підстав, позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не є можливим, тому просить розірвати їхній шлюб. Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи наведене та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між [PERSON] та [PERSON] шлюб підлягає розірванню. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до вимог ст. ст.141, 142 ЦПК України з урахуванням визнання відповідачем позову з останнього на користь позивача підлягає стягненню 50% сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 605,60 грн., а 50% слід повернути з державного бюджету, в розмірі 605,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved