Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № 34734-05/2024 від 23.05.2024 року в розмірі 19 012,50 грн., за кредитним договором № 18191-05/2024 від 11.05.2024 року в розмірі 20 995,42 грн., за кредитним договором № 79358414 від 16.06.2024 року в розмірі 17 240 грн. а всього в розмірі 57 247,92 грн. та стягнути судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 16.06.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 79358414. Крім того, 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаним в Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру боржників № 36 від 28.10.2024 року, який є додатком до договору факторингу № 14/06/21 укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 79358414. Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Посилаючись на неналежне виконання [PERSON] кредитних зобов`язань та на вимоги ст.ст. 525, 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, позивач просив стягнути [PERSON] заборгованість за договором в розмірі 17 240 грн., з яких: 5000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 2250 грн. заборгованість за відсотками; 9990 грн. сума заборгованості за пенею. Крім того, 23.05.2024 року між Товариство з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 34734-05/2024. Так, 21.10.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 21102024, відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаним в Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру боржників № б/н від 21.10.2024 року, який є додатком до договору факторингу № 21102024 укладеного між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 34734-05/2024. Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Посилаючись на неналежне виконання [PERSON] кредитних зобов`язань та на вимоги ст.ст. 525, 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, позивач просив стягнути [PERSON] заборгованість за договором в розмірі 19 012,50 грн., з яких: 6500 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 9262,50 грн. заборгованість за відсотками; 3250 грн. сума заборгованості за штрафними санкціями. Окрім того 11.05.2024 року ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 18191-05/2024. Так, 21.10.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 21102024, відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаним в Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру боржників № б/н від 21.10.2024 року, який є додатком до договору факторингу № 21102024 укладеного між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 24224-04/2024. Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Посилаючись на неналежне виконання [PERSON] кредитних зобов`язань та на вимоги ст.ст. 525, 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, позивач просив стягнути [PERSON] заборгованість за договором в розмірі 20 995,42 грн., з яких: 7111,65 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 10 133,77 грн. заборгованість за відсотками; 3750 грн. сума заборгованості за штрафними санкціями. Ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова від 04.09.2025 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 25.12.2025 року ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова цивільну справу № 641/6418/25 було залишено без руху. Ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова від 13.01.2026 року клопотання представника ТОВ «ФК «ЄАПБ» - Омельянової Є.Ю. про продовження процесуальних строків задоволено, цивільну справу № 641/6418/25 призначено до розгляду в судовому засіданні В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку, про причини своєї не явки суду не повідомила, відзив на позов не надала. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 23.05.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 34734-05/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» надало відповідачу кредит в розмірі 6500 грн., зі сплатою денної процентної ставки 1,50%, та строком кредитування 120 днів. Крім того, 21.10.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 21102024, відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаним в Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру боржників № б/н від 21.10.2024 року, який є додатком до договору факторингу № 21102024 укладеного між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 34734-05/2024. Також відповідно до розрахунку заборгованості у відповідача [PERSON] наявна заборгованість за кредитним договором № 34734-05/2024 в розмірі 19 012,50 грн., з яких: 6500 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 9262,50 грн. заборгованість за відсотками; 3250 грн. сума заборгованості за штрафними санкціями. Окрім того, 11.05.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 18191-05/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» надало відповідачу кредит в розмірі 7500 грн., зі сплатою денної процентної ставки 1,50%, та строком погашення 07.09.2024 року. Також відповідно до розрахунку заборгованості у відповідача [PERSON] наявна заборгованість за кредитним договором № 18191-05/2024 в розмірі 20 995,42 грн., з яких: 7111,65 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 10133,77 грн. заборгованість за відсотками; 3750 грн. сума заборгованості за штрафними санкціями. Крім того 16.06.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 79358414, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачу кредит в розмірі 5000 грн., зі сплатою денної процентної ставки 1,50%, процентної ставки за понадстрокове користування позикою за день в розмірі 2,70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 10640,17% річних, орієнтовна загальна вартість позики в розмірі 7250 грн. та строком погашення 15.07.2024 року. Відповідно до розрахунку заборгованості у відповідача [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором № 79358414 в розмірі 17 240 грн., з яких: 5000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 2250 грн. заборгованість за відсотками; 9990 грн. сума заборгованості за пенею. Крім того, 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаним в Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру боржників № 36 від 28.10.2024 року, який є додатком до договору факторингу № 14/06/21 укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 79358414 . Також, згідно до додаткових угод № 2 від 28.07.2021 року, № 7 від 13.06.2022 року, № 42 від 28.10.2024 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» вбачається, що сторони погодили внести зміни до п.п. 1.3, 9.1, а також погодили умови щодо ціни продажу та порядок сплати за вказаним договором факторингу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У даному випадку правовідносини між сторонами справи виникли на підставі укладеного в електронній формі кредитного договору з використанням визначених сторонами ідентифікаторів особи, яка отримує кредитні кошти, що належним чином відповідає вимогам профільного законодавства, зокрема, ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». З кредитного договору № 34734-05/2024 від 23.05.2024 року вбачається, що зазначений договір містить одноразовий ідентифікатор (W3446), який отримав відповідач, як то передбачено приписами частини 1 статті 638 ЦК України, та що підтверджує, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору. Також з договору позики № 1819-05/2024 від 11.05.2024 року вбачається, що зазначений договір містить одноразовий ідентифікатор (W2576), який отримав відповідач, як то передбачено приписами частини 1 статті 638 ЦК України, та що підтверджує, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору. Окрім того з кредитного договору № 79358414 від 16.06.2024 року вбачається, що зазначений договір містить одноразовий ідентифікатор (11628), який отримав відповідач, як то передбачено приписами частини 1 статті 638 ЦК України, та що підтверджує, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 34734-05/2024 від 23.05.2024 року, яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 6500 грн., за кредитним договором № 1819-05/2024 від 11.05.2024 року, яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 7500 грн., за договором позики № 79358414 від 16.06.2024 року, яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 5000 грн., в межах пред`явлених позовних вимог підлягають задоволенню. З приводу позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитним коштами за кредитними договорами № 79358414 від 16.06.2024 року, № 18191-05/2024 від 11.05.2024 року, № 34734-05/2024 від 23.05.2024 року суд зазначає наступне. З умов кредитного договору № 34734-05/2024 від 23.05.2024 року та кредитного договору № 18191-05/2024 від 11.05.2024 року, а саме п. 1.4.1, для нарахування процентів за користування [PERSON] кредитом передбачено застосування процентної ставки: 1,5% від суми кредиту за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.2 цього договору. З наданого позивачем розрахунку, вбачається, що для визначення заборгованості за вищевказаними договорами, позичальником застосовано процентну ставку в розмірі 1,5 %. Також відповідно до умов кредитного договору № 79358414 від 16.06.2024 року, а саме п. 2.3, для нарахування процентів за користування [PERSON] кредитом передбачено застосування денної процентної ставки: 1,5% від суми кредиту за кожен день користування кредитом та та діє протягом строку кредитного договору, визначеного в п.п. 2.2 п. 2 договору. При цьому, загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні, визначені Законом України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023. Закон України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023. Підпунктом 6 пункту 5 Закону №3498-IXвід 22.11.2023«Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (далі Закон № 3498-IX) стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою, згідно якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Закон України № 3498-XI набрав чинності 24.12.2023. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3498-XI встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Строк дії договору № 34734-05/2024 від 23.05.2024 року становить - по 19.09.2024, № 18191-05/2024 від 11.05.2024 року становить по 07.09.2024 року, № 79358414 від 16.06.2024 року становить по 15.07.2024 року, тобто Закон № 3498-XI має застосовуватися до спірних правовідносин. За таких обставин судом встановлені підстави для проведення розрахунку, а саме: за договором № 34734-05/2024 від 23.05.2024 року: з 23.05.2024 по 19.09.2024 відсотки нараховуються за ставкою 1% та становлять 7800 грн. (6500 грн. тіло кредиту * 1% процента ставка * 120 днів = 7800); за договором № 1819-05/2024 від 11.05.2024 року: з 11.05.2024 по 07.09.2024 відсотки нараховуються за ставкою 1% та становлять 9000 грн. (7500 грн. тіло кредиту * 1% процента ставка * 120 днів = 9000); за договором № 79358414 від 16.06.2024 року: з 16.06.2024 по 15.07.2024 відсотки нараховуються за ставкою 1% та становлять 2250 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З приводу позовних вимог щодо заборгованості за штрафними санкціями за кредитними договорами № 18191-05/2024, № 79358414 та № 34734-05/2024 від 23.05.2024 року суд зазначає наступне. Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2120-IX (набрав чинності 17 березня 2022 року) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: «18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Враховуючи вищевикладене, підстави для стягнення неустойки у вигляді пені, нарахованої після 24 лютого 2022 року за кредитним договорами № 18191-05/2024 від 11.05.2024 року, № 79358414 від 16.06.2024 року та № 34734-05/2024 від 23.05.2024 року, відсутні. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 34734-05/2024 від 23.05.2024 року в розмірі 14 300 грн., за договором № 18191-05/2024 від 11.05.2024 року в розмірі 16 500 грн., та за договором № 79358414 від 16.06.2024 року в розмірі 7250 грн., а всього в розмірі 38 050 грн., в межах пред`явлених позовних вимог підлягають задоволенню Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що частка задоволених позовних вимог складає 66,46%, витрати зі сплати судового збору у розмірі 6037,23 грн. (3028 грн. + 3028 грн. + 3028 грн. *66,46/100) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial