Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором та просив стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 1667685 від 18.06.2024 року, що укладений між відповідачем та ТОВ «Слон Кредит», право вимоги за яким відступлено позивачу за договором факторингу №27062025 від 27.06.2025 року, у розмірі 62 603,99 грн., з яких 9 399,99 грн. - тіло кредиту, 48 504,00 грн. - проценти за користування кредитом, а також, просить стягнути штрафні санкції 4700,00 грн., а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі сплати судового збору 2 422,40 грн. та 10 000,00 грн. на правову допомогу. 11 листопада 2025 року ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області цивільну справу за вказаним позовом передано на розгляд за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Полтави. Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 25.12.2025 року цивільну справу за вказаним позовом прийнято до провадження, постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику, але з повідомленням сторін про дату та час розгляду справи. Представник позивача про дату та час засідання повідомлявся належним чином, у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. Відповідач про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзив, заяви та клопотання до суду не направив. Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір від 18.06.2024 року №1667685, за умовами якого Товариство зобов`язався видати кредит у сумі 9 400,00 грн., а відповідач повернути гроші разом з відсотками, що підтверджується кредитним договором, копією паспорту споживчого кредиту, що підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Слон Кредит» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується Листом ТОВ «Пейтек» від 02.07.2025 вих. № 20250702-1017. Відповідач належним чином договірні зобов`язання не виконувала, внаслідок чого за вказаним кредитним договором, згідно Розрахунку заборгованості за кредитом у гривні, має заборгованість у розмірі 62603,99 грн.,з яких 9 399,99 грн. - тіло кредиту, 48 504,00 грн. - проценти за користування кредитом, 4700 гривень штрафні санкції. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання - є його порушенням. 27.06.2025 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» було укладено Договір факторингу №27062025, у відповідності до умов якого ТОВ «Слон Кредит» передало ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» належні йому права вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] , згідно Реєстру боржників, з якого надано витяг відносно заборгованості відповідача у розмірі 62603,99 грн.,з яких 9 399,99 грн. - тіло кредиту, 48 504,00 грн. - проценти за користування кредитом, 4700 гривень штрафні санкції. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, відповідач звернувся до ТОВ «Слон Кредит» з метою отримання банківських послуг у вигляді отримання кредиту, у зв`язку з чим уклав кредитний договір №1667685 від 18.06.2024 року, відповідач отримав кредитні кошти і взяв на себе зобов`язання повернути їх, але свої зобов`язання не виконав та допустив заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 62603,99 грн.,з яких 9 399,99 грн. - тіло кредиту, 48 504,00 грн. - проценти за користування кредитом, 4700 гривень штрафні санкції, у подальшому право вимоги за яким отримав позивач ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал», на підставі договору факторингу № 27062025 від 27.06.2025 року. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача штрафних санкцій, суд зазначає про наступне. Нормою статті 625 ЦК України встановлено правове регулювання відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Так, згідно ч.ч. 1-2 зазначеної статті, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Водночас, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Оскільки воєнний стан в Україні, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в подальшому Указом від 14 січня 2025 року № 26/2025, затвердженим Законом України від 15 січня 2025 року № 4220-IX запроваджено з 24 лютого 2022 року та станом на дату розгляду справи не скасовано, суд вважає, що нараховані позивачем інфляційні збитки та 3% річних не підлягають стягненню, відповідно до вищенаведених норм. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» до [PERSON] за Кредитним Договором №1667685 від 18.06.2024 року підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення заборгованості у розмірі 57 903,99 гривень. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі частини першої статті 141 ЦПК України. Оскільки позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2 240,54 гривень. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат на правову допомогу, суд виходить з ч. 2 ст. 137 ЦПК України. Так, представником позивача надано підтвердження витрат позивача на професійну правову допомогу: Договір № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року про надання правничої допомоги, акт №12611 прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 р. від 19 листопада 2025 року, Рахунок на оплату №12611-19/11-2025 від 19 листопада 2025 р. Суд вважає надані документи підтверджують витрати позивача на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн., однак, позивачем не доведено співмірність оплати послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), ціною позову та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного провадження, без виклику сторін та їх представників, в тому числі і адвоката Столітнього М.М., предмет позову неодноразово розглядався різними інстанціями судів, про що свідчить усталена судова практика, тому не викликав труднощів для складання позовної заяви та збирання доказів, крім того, позов задоволено частково, з огляду на неповне дотримання норм законодавства, в зв`язку з чим, суд вважає за необхідне визначити суму відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 5 000,00 гривень. На підставі ст.ст. 207,526,626,628,1046,1049,1050,1054 ЦК України,

Outcome: partial