Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

У лютому 2025 року представник ТОВ ФК «Кредит - Капітал» звернувся до Новоодеського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 24.04.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», з однієї сторони, та відповідачем, з другої сторони, було укладено Договір про споживчий кредит № 101717828, відповідно до якого відповідачу були надані кредитні кошти у тимчасове платне користування на поточні потреби у сумі - 4000,00 грн. на 105 днів з кінцевим терміном погашення не пізніше 07.08.2023 року зі сплатою процентів за користування коштами протягом пільгового періоду з 24.04.2023 року по 09.05.2023 року у розмірі 2% на день та протягом поточного періоду з 10.05.2023 року по 07.08.2023 року у розмірі 3,0% на день. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, встановлених договором. Відповідач, в порушення умов кредитного договору, не виконав свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів, у зв`язку з чим у нього виникла кредитна заборгованість 16760грн., яка складається з 4000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 12000 грн. заборгованості за процентами та 760 грн. заборгованості за комісією. 29.08.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір про відступлення прав вимоги №104-МЛ/Т, згідно з яким позивач набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі щодо [PERSON] . Оскільки позичальник добровільно заборгованість не сплатив, позичав просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором 16760грн. та судові витрати на сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. Ухвалою суду від 14.04.2025 року у справі було відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, представник позивача не заперечував проти такого порядку вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Судом встановлено, що 24.04.2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 101717828, за яким відповідачу надано кредит у розмірі 4000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом та інших платежів, та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. З довідки про ідентифікацію вбачається, що клієнт [PERSON] , з яким укладено договір № 101717828 від 24.04.2023 року, ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником здійснено підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора Z58568, надісланого позичальнику 24.04.2023 року о 16:50 год. на номер телефону [NUMBER] . Відповідно до графіку платежів за договором про споживчий кредит (Додаток № 1 до кредитного договору № 101717828 від 24.04.2023 року) платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачем до 07.08.2023 року. Укладаючи вищевказаний кредитний договір відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У подальшому між ТОВ «Мілоан» та ТОВ ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 104-МЛ/Т від 29.08.2023 року. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 101717828 від 24.04.2023 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , дана обставина підтверджується копією витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 104-МЛ/Т від 29.08.2023 року. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача перед ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за кредитним договором № 101717828 від 24.04.2023 року становить 16760 грн., з яких: 4000,00 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 12000 грн. - заборгованість за процентами та 760 грн. - заборгованість за комісією. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Частиною 1 статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У силу ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Зі змісту кредитного договору № 101717828 від 24.04.2023 року вбачається, що позикодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором на строк, визначений п. 1.3 договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2 договору сума кредиту становить 4000,00 грн. Згідно із п. 1.3 договору кредит надається строком на 105 днів з 24.04.2023 року. Остаточний термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 07.08.2023 року (п. 1.4 договору). Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Пунктом 2.1 кредитного договору передбачено, що кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER]. Факт перерахування позикодавцем позичальнику коштів підтверджується платіжним дорученням №63501999 від 24.04.2023. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4000,00 грн. та відсотками у сумі 12000грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення комісії, суд зазначає наступне. Пунктом 1.5.1 кредитного договору передбачено комісію за надання кредиту: 760 грн., яка нараховується за ставкою 19 % від суми кредиту одноразово. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що "у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України "Про споживче кредитування". Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". Вищевказані висновки наведені у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 повністю відповідають тим обставинам які встановлено судом під час розгляду цієї справи із дослідженого кредитного договору укладеного між сторонами, а саме у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена комісія за надання кредиту, Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні вищевказаного кредитного договору. Відтак позов участині стягнення заборгованості за комісією задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial