Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

У провадженні суду перебуває вказана вище цивільна справа, яка надійшла з Корольовського районного суду міста Житомира за підсудністю. Позивач свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] було визнано винним постановою Корольовського районного суду міста Житомира від 19.12.2024 року у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, 122-4 КУпАП. Унаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль «Renault Duster» з д.н.з. [NUMBER] . На дату скоєння ДТП [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі у розмірі 48904,39 гривень. Після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до [PERSON] . Відтак, позивач просив стягнути з відповідача кошти у розмірі понесених витрат у сумі 48904,39 та понесені витрати на послуги аварійного комісара у сумі 1900,00 грн. Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи: копія ухвали разом із копією позовної заяви з додатками, які направлялись відповідачу, повернулись із відміткою про неотримання (а.с. 62-63). Заяв по суті справи до суду не надійшло. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно постанови Корольовського районного суду міста Житомира від 19.12.2024 року у справі №296/11157/24 [PERSON] було визнано винним у вчиненні 09.08.2024 року адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП. У судовому засіданні 19.12.2024 року [PERSON] погодився із фактичними даними, викладеними у протоколі, вину визнав (а.с. 15-16). Водночас, на підтвердження вини [PERSON] суду було надано зокрема: схему місця ДТП, письмові пояснення [PERSON] , рапорту інспектора взводу №1 роти №2 БУПП в Житомирській області ДПП сержанта поліції Д. Масловського, копії яких також були долучені до цивільного позову (а.с. 9-10, 12-13). Обставини дорожньо-транспортної пригоди та факти встановлені при розгляді справи про адміністративне правопорушення є преюдиціальними фактами при розгляді даної цивільної справи в силу ст. 82 ЦПК України. Згідно реєстраційної картки транспортного засобу, автомобіль «Oplel Zafira» з д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] (а.с. 11). [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою щодо здійснення відшкодування оціненої шкоди, заподіяної унаслідок ДТП, що сталась 09.08.2024 року у м. Житомирі по вул. Жуйка на пішохідному переході (а.с. 4-5). Автомобіль «Renault Duster» з д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності ТОВ «М`ясний Майстер» (а.с. 7), яким у момент ДТП керував [PERSON] та має довіреність на представлення інтересів ТОВ «М`ясний Майстер» у питаннях пов`язаних із перебуваючим у власності ТОВ «М`ясний Майстер» вище вказаного автомобіля (а.с. 8). Водій [PERSON] на час керування транспортним засобом «Renault Duster» з д.н.з. [NUMBER] мав поліс №22005915 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 14). Згідно звіту №110062 про оцінку автомобіля «Renault Duster» з д.н.з. [NUMBER] , складеного 15.01.2025 року, матеріальний збиток, завданий його власникові, у результаті його пошкодження при ДТП складає 55429,59 грн (з урахуванням 20% ПДВ на запасні запчастини та метизи) (а.с. 17-38). Згідно наказу МТСБУ про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] було вирішено виплатити 48904,39 гривень (а.с. 39-40), які 12.02.2025 року було виплачено останньому (а.с. 42). Крім того, МТСБУ було понесено витрати на послуги аварійного комісара у сумі 1900,00 (а.с. 41). [PERSON] було направлено повідомлення про необхідність добровільного компенсування понесених витрат (а.с. 43-44). Правовідносини між сторонами врегульовані нормами матеріального права, які містяться у Цивільному кодексі України. Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1ст. 1188 ЦК України). За змістом частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України). Згідно з пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, а також вини заподіювача шкоди. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом. Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Згідно зі статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно зі статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, провадження №14-176 цс 18, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Статтею 29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місяця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата з послуги стоянки. Відповідно до пункту 39.1 статті 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин), Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-парової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Пунктом 41.1 ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що МТСБУ за рахунок фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортним засобом, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. При цьому, станом на час розгляду справи відповідачем відшкодування шкоди не відбулося; будь-яких заперечень з приводу суми страхового відшкодування та її виплати не надано, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що задоволення позовних вимог на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування у порядку регресу витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування, які є обґрунтованими і підлягають задоволенню, так і витрат, пов`язаних із оплатою послуг аварійного комісара у порядку відшкодування шкоди. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved