Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

Короткий зміст вимог позовної заяви. У листопаді 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник [PERSON] адвокат Баранова Оксана Володимирівна, яка діє на підставі ордера про надання правничої допомоги, звернулася до Хаджибейського районного суду міста Одеси із позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, у якому просить суд: збільшити розмір аліментів, який було встановлено судовим наказом Малиновського районного суду м. Одеси від 22.12.2018 року, що підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] на 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу). Зокрема, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка вказала, що [INFO] у позивача та відповідача народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 04.07.2014 року, про що в книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис № 6566. В подальшому, як зазначено позивачем, судовим наказом Малиновського районного суду м. Одеси від 22.12.2018 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина, щомісячно, в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з індексацією відповідно до Закону, і до досягнення повноліття. За твердженнями позивача, на даний час неповнолітній син сторін [PERSON] , потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. Нині матеріальне становище відповідача значно покращилося, він працездатний, матеріально забезпечений, спроможний сплачувати аліменти на утримання сина у більшому розмірі. При цьому, як вважає позивач, та обставина , що сину 11 років і в силу свого віку він потребує більш витрат на матеріальне забезпечення, розвиток освіту та інше, є очевидним природним процесом. З урахуванням викладеного, на переконання позивача, наявні підстави для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина до 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, оскільки на даний час позивач не може повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітнього сина одягом, продуктами харчуванням, засобами гігієни, не має змоги оплатити у разі потреби його лікування, відвідування необхідних гуртків тощо. Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи. Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України. 07.11.2025 року справа №521/19396/25 надійшла у провадження судді Шевчук Н.О. Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 26.11.2025 року у справі 521/19396/25 було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено дату підготовчого судового засідання. 24.12.2025 року ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси у справі №521/19396/25 клопотання представника [PERSON] адвоката Баранової Оксани Володимирівни про витребування доказів (вх.№85753) від 23.12.2025 року задоволено; витребувано з Пенсійного фонду України інформацію та документи щодо розміру доходів, страхових виплат, пенсійних та інших нарахувань відносно [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] ; витребувано з Державної податкової служби України інформацію щодо сум доходів, нарахованих та/або виплачених, сум утриманих податків та зборів, джерел отримання доходів відносно [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] . 19.01.2026 року до суду від Державної податкової служби України надійшла витребувана судом інформація. 02.02.2026 до суду від Пенсійного фонду України надійшла витребувана судом інформація. Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 26.01.2026 року у справі №521/19396/25 було закрите підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті позовних вимог. Відзиву від відповідача у даній справі до суду не надійшло, що в розумінні вимог ЦПК України не є перешкодою для розгляду даної справи за наявними у ній матеріалами. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, 26.01.2026 року через канцелярію суду скерували заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги просили задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань суду не надав. Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, за відсутності заперечень представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. 280-281 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку із неявкою сторін учасників справи, згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд зазначає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів потребують задоволення, враховуючи таке. Фактичні обставини, встановлені судом. [INFO] у позивача та відповідача народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 04.07.2014 року, про що в книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис № 6566. Судовим наказом Малиновського районного суду м. Одеси від 22.12.2018 року з відповідача було стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина, щомісячно в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з індексацією відповідно до Закону, і до досягнення повноліття. З відповіді Державної податкової служби України від 13.01.2026 року за вих. №421/5/99-00-12-04-02-05 вбачається, що ДПС надала на запит суду витребувані відомості щодо доходів [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з листопада 2022 року по листопад 2025 року. З відповіді Пенсійного фонду України від 02.02.2026 року за вх. №6869 вбачається, що відповідачу у 2025 році нараховано заробітну плату ВЧ [NUMBER] у загальному розмірі 620864 грн. 87 коп. З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми нарахованих та виплачених доходів за період з листопада 2022 року по листопад 2025 року [PERSON] , [INFO] , отримав доходу в загальному розмірі 461208 грн. 14 коп. Інших належних та допустимих письмових доказів стосовно спірних правовідносин між сторонами, матеріали справи не містять. Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для збільшення розміру аліментів, належних до стягнення з відповідача, на користь позивача, встановлених Судовим наказом Малиновського районного суду міста Одеси від 22.12.2018 року. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права під час вирішення справи по суті позовних вимог. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» передбачено, що з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років встановлюється в розмірі 3196 грн. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2026 рік» передбачено, що з 01 січня 2026 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років встановлюється в розмірі 3512 грн. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з роз`ясненнями п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, ст. 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, особа, яка одержує аліменти одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. У даному разі, звертаючись до суду із позовом, позивачка зауважила, що Судовим наказом Малиновського районного суду м. Одеси від 22.12.2018 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина, щомісячно, в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з індексацією відповідно до Закону, і до досягнення повноліття. Проте, на даний час, неповнолітній син сторін [PERSON] , потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. Відтак, зважаючи на те, що нині матеріальне становище відповідача значно покращилося, він працездатний, матеріально забезпечений, спроможний сплачувати аліменти на утримання сина у більшому розмірі, позивач вважає, що наявні підстави для збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання сина до частини від доходу відповідача. Так, судом із матеріалів справи встановлено, що за період з січня 2025 року по вересень 2025 року [PERSON] , [INFO] , отримав доходу в загальному розмірі 461208 грн. 14 коп. Зокрема, з відповіді Пенсійного фонду України від 02.02.2026 року за вх. №6869 вбачається, що відповідачу у 2025 році нараховано заробітну плату ВЧ [NUMBER] у загальному розмірі 620864 грн. 87 коп. Також судом встановлено, що Судовим наказом Малиновського районного суду м. Одеси від 22.12.2018 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина, щомісячно, в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з індексацією відповідно до Закону, і до досягнення повноліття. Тобто, ані у частковому співвідношенні, ані у твердій грошовій сумі розмір аліментів визначений не був. Суд зазначає, що ст. 183 СК України було доповнено частиною п`ятою згідно із Законом № 2037-VIII від 17.05.2017 року, яка визначає, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. З огляду на встановлені у справі обставини,

Outcome: approved