Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" звернулося до суду з позовом, в якому вказує, що 30.03.2023 між [PERSON] та ТОВ "Мілоан" був укладений договір про споживчий кредит № 7353015, згідно з умовами якого відповідач отримав 3100 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів відповідачем не було сплачено кредитні кошти, комісії і проценти за користування кредитом у строк встановлений кредитним договором. Кредитодавець умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит у сумі визначеній кредитним договором. Згідно з п. 7.1. кредитного договору цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Заборгованість відповідача перед позивачем становить 12477,50 грн, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 3100,00 грн; прострочена заборгованість за сумою відсотків становить - 9067,5 грн; прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить - 310,00 грн. 26.07.2023 ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" уклали договір відступлення прав вимоги № 101-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ "Мілоан", включно і до [PERSON] за кредитним договором № 7353015 від 30.03.2023. Просить витребувати з АТ "Кредобанк" інформацію та стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 7353015 від 30.03.2023 у розмірі 12477,50 грн, та понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 17.12.2025 справу прийнято до свого провадження суддею Іванцем В.Д. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім цього, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Витребувано із АТ "Кредобанк" інформацію. Відповідач [PERSON] про розгляд справи був належно повідомлений в силу приписів п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відзиву до суду не подав. Так, згідно з відповіддю з ЄДДР № 2132545 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На зазначену адресу рекомендованим листом скеровано копію ухвали Тиврівського районного суду Вінницької області про відкриття провадження у справі. 06.01.2026 до суду повернулось рекомендоване повідомлення із відміткою - адресат відсутній. 13.01.2026 надійшла витребувана із АТ "Кредобанк" інформація. Оскільки Тиврівським районним судом Вінницької області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Судом установлено, що 30.03.2023 [PERSON] уклав з ТОВ "Мілоан" договір про споживчий кредит № 7353015 (а.с.8-13). Відповідно до умов договору: сума (загальний розмір) кредиту становить 3100,00 грн (п.1.2), кредит надається загальним строком на 105 днів з 30.03.2023 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів (п.1.3). Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 14.04.2023 (рекомендована дата платежу) (п.1.3.1). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду та закінчується 13.07.2023 (дата остаточного погашення заборгованості) (п.1.3.2). Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 14.04.2023 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 13.07.2023 (останнього дня строку кредитування) (п.1.4). Загальні витрати позичальника за пільговий період складають 1007,50 грн в грошовому виразі та 94,072.00 відсотків річних у процентному значені (орієнтована реальна річна процента ставка), загальні витрати позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 9377,50 грн в грошовому виразі та 1052,00 відсотків річних у процентному значені (орієнтована реальна річна процента ставка за весь строк кредитування). Орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника за пільговий період складає 4107,50 грн. Орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк кредитування складає 12477,50 грн (п.1.5). Комісія за надання кредиту: 310,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п.1.5.1). Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 697,50 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п.1.5.2). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 8370,00 грн, які нараховуються за ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду (п.1.5.3). Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування та сплати комісій та процентів, а також тіла кредиту встановлені п.п. 2.2., 2.3 цього договору (п.1.6). Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] (п.2.1). Крім того, сторони погодили графік платежів за договором про споживчий кредит 7353015 від 30.03.2023, що є додатком №1 до договору про споживчий кредит № 7353015 від 30.03.2023 (а.с.13зворот). Договір підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором - F76107, що також стверджується довідкою ТОВ "Мілоан" від 10.09.2025 № б/н (а.с.15). ТОВ "Мілоан" умови договору виконало, надавши відповідачу [PERSON] кредит, що стверджується платіжним дорученням № 96958070 від 30.03.2023, сума переказу - 3100,00 грн, отримувач - [PERSON] , призначення платежу - кошти згідно договору 7353015 (а.с.16зворот) та витребуваної із АТ "Кредобанк" інформацією, якою банк підтверджує зарахування коштів на рахунок банківської картки [NUMBER] , належної [PERSON] у розмірі 3100,00 грн (а.с.45). Відповідач умови договору не виконував, у зв`язку із чим заборгованість відповідача перед позивачем становить 12477,50 грн, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 3100,00 грн; прострочена заборгованість за сумою відсотків - 9067,50 грн; прострочена заборгованість за комісією - 310,00 грн, що стверджується відомістю про щоденні нарахування та погашення (а.с.17), випискою з особового рахунку за кредитним договором № 7353015 від 30.03.2023 (а.с.18). 26.07.2023 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладено договір відступлення прав вимоги № 101-МЛ (а.с.18зворот-22), відповідно до умов якого ТОВ "Мілоан" передає (відступає) ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" приймає належні ТОВ "Мілоан" Права Вимоги до Боржників, зокрема і за кредитним договором № 7353015 від 30.03.2023, що укладений між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] . Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №101-МЛ від 26.07.2023 ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 7353015 від 30.03.2023 у розмірі 12477,50 грн, яка складається із: 3100,00 грн - залишок по тілу кредиту, 9067,50 грн - залишок по відсотках, 310,00 грн - залишок по комісії (а.с.28). 04.11.2025 відповідачу було надіслано письмову претензію (вих. № 22905482/2960) про погашення кредитної заборгованості (а.с.28зворот). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи положення вказаних статей, ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем [PERSON] . У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування. Водночас суд зазначає, що [PERSON] відзиву на позовну заяву, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження (пункт 1 частини першої статті 274 ЦПК України), не подав, як і жодних доказів на спростування факту укладення договору, використання кредитних коштів чи розміру заборгованості. Разом з тим подані позивачем докази підтверджують, що [PERSON] уклав договір про споживчий кредит № 7353015 від 30.03.2023, отримав кредит, користувався кредитними коштами й допустив прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки [PERSON] в добровільному порядку не виконував свої зобов`язання перед товариством, що є істотним порушенням договору, внаслідок якого позивач позбавлений можливості отримати суму кредиту, відсотків за користування кредитними коштами, на що розраховував при укладенні договору, а тому суд вважає, що даний позов є обґрунтований та доведений належними доказами, тому підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення витрат на оплату витрат на правничу допомогу в сумі 8000,00 грн, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою. (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" та адвокатським об`єднанням "Апологет" 01.07.2025 укладений договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 (а.с.31зворот). До позову додано акт № Д/9812 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 12.11.2025 (а.с.32зворот), детальний опис наданих послуг до акту № Д/9812 від 12.11.2025 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 (а.с.33). Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у згідно зі статтями 77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" витрат на професійну правничу допомогу. Одночасно з цим, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним зі складністю справи (справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб, має невеликий обсяг досліджуваних доказів та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 3500,00 грн. За таких обставин суд дійшов висновку, що розподілу між сторонами підлягають витрати на правову допомогу позивача в сумі 3500 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу - 3500,00 грн, всього стягнути 5922,40 грн (2422,40+3500).

Outcome: approved