Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Позивач [PERSON] подала до суду позов до [PERSON] (відповідач), у якому просить розірвати укладений між ними шлюб та після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». В обґрунтування вимог щодо предмета спору покликається на те, що вони є людьми з різними характерами та світоглядом. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями. Протягом останніх років їхні шлюбні стосунки припинені. З ініціативи відповідача між ними постійно виникають сварки, суперечки, внаслідок чого вона душевно страждає. Відповідач протягом тривалого часу не змінює своєї поведінки, тому вона не збирається поновлювати з відповідачем шлюбні стосунки. Спільне господарство не ведуть. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог, не заперечує проти постановлення у справі заочного рішення. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак представник відповідача подав до суду заяву про визнання позову та відсутність заперечень проти винесення рішення про задоволення позову. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Позивачем подано заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог (а.с.25). Представником відповідача подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (а.с.26), заяву про визнання позову (а.с.29). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 22.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.20-21). Зважаючи на вимоги статей 211, 223 та частини 2 статті 247 ЦПК України, судом 17.02.2026 проведено розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З урахуванням ухвалення цього рішення за відсутності учасників справи, датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення. Позиція суду. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, зваживши на позицію відповідача, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28.08.2012 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Стрию Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис №240. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 28.08.2012 (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.03.2013 [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є сторони у справі (а.с.9). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача припинити шлюбні відносини з відповідачем та наявністю у сторін малолітньої дитини, що унеможливлює розірвання шлюбу безпосередньо в органі державної реєстрації актів цивільного стану за заявою подружжя. Норми права, які застосував суд. Приписами частин 3 та 4 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Також, суд застосував норми статей 24, 104, 110 та 113 СК України, які визначають добровільність шлюбу, підстави припинення шлюбу, право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу та право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Крім цього, суд зважає на роз`яснення Пленуму Верховного суду України, викладені в пункті 10 постанови від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак тривалий час не підтримують шлюбних стосунків. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач згідний з цим, що вбачається з висловлених ними у заявах позиціях. Суд зауважує, що примушування до збереження шлюбу є неприпустимим та порушуватиме права дружини, чоловіка на свободу і особисту недоторканність. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд доходить переконання, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню повністю. З огляду на приписи статті 113 СК України після розірвання шлюбу позивачці [PERSON] слід відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». На підставі статей 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved