Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 03 лютого 2022 року між Повне товариство «Ломбард «Перший» Товариство з обмеженою відповідальністю «Мікрофінанс» і Компанія» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 000165644, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 80 000,00 грн, строком на 12 місяців до 03 лютого 2023 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,3900%. На виконання умов договору та для забезпечення вимог кредитодавця, укладено договір ломбардного кредиту під заставу транспортного засобу, відповідно до якого на транспортний засіб накладено обтяження у межах забезпечення грошового зобов`язання за кредитним договором на транспортний засіб CHEVROLET MALIBU, номер кузова шасі [NUMBER] , рік випуску 2016, реєстраційний номер [NUMBER] . Предмет застави оцінений за погодженням сторін по договірній вартості на суму 80 000,00 грн. В зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, станом на 03 лютого 2023 року, його заборгованість за договором № 000165644 становить 130 390,50 грн, з яких: 80 000,00 грн заборгованість за сумою кредиту, 50 390,50 грн заборгованість за процентами. Враховуючи вказані обставини, просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором № 000165644 від 03 лютого 2022 року в розмірі 130 390 гривень 50 копійок і судові витрати. 12 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання; відповідач відзив на позов суду не направив. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 03 лютого 2022 року між Повне товариство «Ломбард «Перший» Товариство з обмеженою відповідальністю «Мікрофінанс» і Компанія» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 000165644. Відповідно до п.2.2. договору, загальний розмір наданого кредиту, мета отримання кредиту, строк користування кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту зазначені у Спеціфікації. Згідно п.2.3. договору, виконання зобов`язання позичальника перед кредитодавцем за договором, забезпечується договором застави транспортного засобу, а саме: марка: CHEVROLET, модель: MALIBU, тип: седан, державний номер: [NUMBER] , колір сірий, рік випуску: 01.02.2016, номер шасі [NUMBER] (а.с. 12, 13-14, 15, 16-20, 21). 03 лютого 2022 року між Повне товариство «Ломбард «Перший» Товариство з обмеженою відповідальністю «Мікрофінанс» і Компанія» та [PERSON] було укладено спеціфікацію до кредитного договору № 000165644 від 03 лютого 2022 року, за умовами якої сума кредиту становить: 49 999,00 грн у готівковій формі, 30 001,00 грн у безготівковій формі. Процентна ставка фіксована 0,2600 %. Строк користування кредитом 366 днів до 03 лютого 2023 року. Всього сума до повернення (включає суму кредиту та проценти за користування кредитом) 126 790,00 грн (а.с.21). 03 лютого 2022 року між Повне товариство «Ломбард «Перший» Товариство з обмеженою відповідальністю «Мікрофінанс» і Компанія» та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу, за умовами якого предметом застави є транспортний засіб марка: CHEVROLET, модель: MALIBU, тип: седан, державний номер: [NUMBER] , колір сірий, рік випуску: 01.02.2016, номер шасі [NUMBER] (а.с.11). В зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором № 000165644, яка становить 130 390,50 грн, з яких: 80 000,00 грн заборгованість за сумою кредиту, 50 390,50 грн заборгованість за процентами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 000165644 від 03 лютого 2022, яка становить 130 390,50 грн, з яких: 80 000,00 грн заборгованість за сумою кредиту, 50 390,50 грн заборгованість за процентами. Однак, до позову позивач долучає лише копію вказаного кредитного договору і додаток до кредитного договору специфікацію, за умовами якого кредит надається у готівковій формі у розмірі 49 999,00 грн і безготівковій формі 30 001,00 грн. Слід зазначити, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пунктів 62, 63 Розділу 4 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку. Отже, виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. Тоді як розрахунок кредитної заборгованості не підтверджує умови кредитування та суму заборгованості за кредитом, оскільки зазначений доказ не є підтвердженням виконаних позивачем банківських операцій та повністю залежить від волевиявлення банку. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц. Проте, позивачем не було надано жодного первинного документа, який би засвідчив, що позикодавцем Повне товариство «Ломбард «Перший» Товариство з обмеженою відповідальністю «Мікрофінанс» і Компанія» були частково надані на касі і частково перераховані на картку грошові кошти відповідачу в розмірах, що передбачені кредитним договором № 000165644 від 03 лютого 2022 року, а відповідач ці кошти отримав. Таким чином, суд вважає, що позивачем не було надано належних та достатніх доказів на підтвердження надання відповідачу кредитних коштів та користування відповідачем кредитними коштами, а відповідно і доказів про наявність заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Враховуючи викладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність і достовірність кожного доказу окремо, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, оскільки позивачем не доведено належними, достовірними та достатніми доказами виконання зобов`язань кредитором за договором № 000165644 від 03 лютого 2022 року, то суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та недоведеними, а тому дійшов висновку про необхідність відмови в їх задоволенні. З огляду на те, що в задоволенні позовних вимог судом відмовлено, то судові витрати, пов`язані з розглядом справи слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed