Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

У червні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом в якому, після уточнення позовних вимог, просить визнати за ним право власності наквартиру [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог вказав, що після смерті [INFO] його матері [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді вказаної вище квартири. Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва йому було продовжено строк для прийняття спадщини. Але постановою державного нотаріуса йому відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на майно. За такого, він вимушений звернутись до суду з цим позовом. Ухвалою судді Інгульського районного суду міста Миколаєва Коваленка І.В. від 24.06.2025 вищевказану позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу десятиденного строку для усунення зазначених в ній недоліків, які позивачем було усунуто. Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 14.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 25.09.2025 уточнену позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду. Ухвалою суду від 19.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання, призначене на 20.01.2026, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку. Позивач надав до суду письмову заяву в якій просив розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник Миколаївської міської ради надала до суду заяву в якій просить розгляд справи провести за її відсутності відповідно до вимог чинного законодавства України. Представник Другої миколаївської державної нотаріальної контори надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Державна архітектурно-будівельна комісія свого представника у судове засідання не направила, причини його неявки не повідомила, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного. Судом встановлено, що на підставі договору міни від 10.09.2003, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Філіпенко В.В., квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] . [INFO] [PERSON] , [INFO] , померла в м. Год-га-Шарон, Держава Ізраїль, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 29.02.2024 Державою Ізраїль (переклад з англійської мови та мови іврит на українську мову зроблено перекладачем [PERSON] , та засвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Поліщук Людмилою Володимирівною). [PERSON] є рідним сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №3036. Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 30.09.2024 [PERSON] визначено додатковий строк, тривалістю в три місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили, для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Вищевказаним рішенням встановлено, що 26.12.2023 [PERSON] звернувся до Другої миколаївської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Герасименко А. надано роз`яснення, відповідно до якого позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] , у зв`язку з тим, що останнім пропущено встановлений законодавством строк для звернення з заявою про прийняття спадщини. За приписами частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом досліджено копію спадкової справи № 205/2024 до майна померлої [INFO] [PERSON] . З матеріалів спадкової справи вбачається, що 16.12.2024 позивач звернувся до Другої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою при прийняття спадщини після смерті своєї матері. Пізніше він звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на нежитлові приміщення магазину з кафетерієм, розташовані по [ADDRESS] . Згідно із відповіддю Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 10.03.2025, наданої на запит Другої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області, за результатами обстеження встановлено, що нежитлові приміщення магазину з кафетерієм переобладнано з квартири [ADDRESS] документи не надано. Власник станом на 28.12.2012 [PERSON] , на підставі договору міни від 10.09.2003. Постановою державного нотаріуса Другої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Гаресименко Алли Володимирівни від 26.05.2025 №482/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нежитлові приміщення магазину з кафетерієм, розташовані за адресою: [ADDRESS] , через ненадання документів про переобладнання таких приміщень з квартири [ADDRESS] . Відповідно до статей 15, 16 ЦК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1223 ЦК України зазначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Так, статтями 1261-1265 ЦК України передбачені п`ять черг спадкоємців за законом, при цьому в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третя статті 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (частини перша статті 1269 ЦК України). Під час розгляду вказаної справи судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Год-га-Шарон, Держава Ізраїль. За життя заповіту не складала. Після її смерті з заявою про прийняття спадщини, у встановлений законом строк звернувся її рідний син [PERSON] . Інших спадкоємців, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину, згідно із матеріалами спадкової справи, немає. В свою чергу, позивачу, постановою від 26.05.2025 державним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05. 2008 за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є в тому числі і визнання права. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, виходячи з того, що позивач протягом встановленого законом строку прийняв спадщину після смерті своєї рідної матері, однак існують перешкоди в оформленні його права на спадкування нерухомого майна в нотаріальному порядку, і останній не має іншої можливості захистити своє право інакше, як шляхом звернення до суду з цими вимогами, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved