Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» Усенко М.І. звернувся до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким: стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» заборгованість за Кредитним договором №561221 від 13.01.2023 в розмірі 22 300 грн. 00 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір при зверненні до суду в розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13.01.2023 між [PERSON] та ТОВ «Селфі Кредит» було укладено Договір про надання споживчого кредиту №561221 в електронній формі, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 500 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом та виконати інші обов`язки, що передбачені кредитним договором. Представник позивача зазначає, що ТОВ «Селфі Кредит» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на узгоджену суму, однак відповідач зі свого боку не виконав умови договору, у зв`язку із чим станом на дату звернення до суду має заборгованість в розмірі 22 300 грн. 00 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2 500 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками в розмірі 19 800 грн. 00 коп. 01.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит Капітал» було укладено Договір факторингу №01022024-1, відповідно до умов якого відбулося відступлення останньому права вимоги за Договором про надання споживчого кредиту №561221 від 13.01.2023, що укладений між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем. За викладених обставин представник позивача і звернувся до суду із даним позовом для захисту прав та інтересів позивача. Ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука від 08.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано докази. Представник позивача, ТОВ «ФК «Кредит Капітал», в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи, згідно змісту позову, просив суд розглянути справу без його участі та вказав, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, пояснень про причини своєї неявки до суду не надав, відзив на позовну заяву на адресу суду не направив. Відповідно до частини 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторони позивача та відповідача на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач повідомлявся належним чином про дату, час та місце слухання справи, він не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до наступних висновків. Згідно частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. В судовому засіданні встановлено, що 13.01.2023 між [PERSON] та ТОВ «Селфі Кредит» було укладено Договір №561221 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримав в кредит грошові кошти у розмірі 2 500 грн. 00 коп. на строк 420 днів. Відповідно до умов пункту 1.5.1. Договору №561221 про надання споживчого кредиту від 13.01.2023, стандартна процентна ставка становить 2,2 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у пункті 1.4 цього договору. Згідно пункту 1.7.1. Договору №561221 про надання споживчого кредиту від 13.01.2023, орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом становить 47 541, 10 % річних. Згідно пункту 2.1 Договору №561221 про надання споживчого кредиту від 13.01.2023, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Згідно із пунктом 4.4 Договору №561221 про надання споживчого кредиту від 13.01.2023, позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, штраф та пеню (у разі наявності), а також інші платежі, передбачені цим договором, виконувати інші обов`язки, передбачені цим договором, правилами та чинним законодавством. Як вбачається із пункту 9.5 Договору №561221 про надання споживчого кредиту від 13.01.2023, цей кредитний договір укладався в електронній формі. Умови кредитування містяться у Графіку платежів, який є Додатком №1 до Договору №561221 про надання споживчого кредиту від 13.01.2023, та у Паспорті споживчого кредиту, та які підписано відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Факт отримання відповідачем [PERSON] 13.01.2023 грошових коштів в розмірі 2 500 грн. 00 коп. в кредит на платіжну картку [NUMBER] , емітовану АТ «Універсал Банк», підтверджується повідомленням АТ «Універсал Банк» за вих.№БТ/Е-994 від 12.01.2026. Електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. При укладенні договору сторони керувалися частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України, за якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом ст. 3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 статті 205 Цивільного кодексу України визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною 1 статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частин 1 та 2 статті 639 Цивільного кодексу України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. 01.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу №01022024-1, відповідно до умов пункту 1.1. якого фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки, встановлені цим договором, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги за кредитними договорами. Згідно витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №01022024-1 від 01.02.2024, до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за Договором №561221 про надання споживчого кредиту від 13.01.2023 до [PERSON] , сума боргу 22 300 грн. 00 коп. Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Тобто, позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Селфі Кредит», в тому числі і до відповідача [PERSON] за Договором №561221 про надання споживчого кредиту від 13.01.2023. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов та обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Як вбачається із наданого суду розрахунку заборгованості за Договором №561221 про надання споживчого кредиту від 13.01.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідач [PERSON] не виконав належним чином свої зобов`язання щодо виконання умов договору кредиту, у зв`язку із чим він має заборгованість в розмірі 22 300 грн. 00 коп., яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 2 500 грн. 00 коп. та заборгованості по відсоткам в розмірі 19 800 грн. 00 коп. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи матеріали справи, документи, суд вважає достовірно доведеним факт невиконання [PERSON] свого зобов`язання, що випливає з кредитного договору, у зв`язку з чим вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по кредиту є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини 1 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із частиною 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 3 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». На підтвердження понесення витрат на оплату правничої допомоги представником позивача надано суду: Договір про надання правової (правничої) допомоги №0107, укладений 01.07.2025 між ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет»; Акт наданих послуг №939 від 08.12.2025; детальний опис наданих послуг по акту №939 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, згідно із яким витрати ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» на оплату правової допомоги з супроводу позову до [PERSON] склали суму 8 000 грн. 00 коп. Відповідач не заявив про неспівмірність розміру витрат на правничу допомогу, понесених позивачем. За викладених вище обставин та приймаючи до уваги досліджені в судовому засіданні надані представником позивача письмові докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, суд із врахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми витрат, понесених останнім на оплату правничої допомоги в розмірі 8 000 грн. 00 коп. отриманих послуг правової допомоги. На підставі положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» задоволено в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved