Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал», у порядку представництва, котре здійснює адвокат АО «Апологет» Усенко М.І., сформувавши документ у системі «Електронний суд», 21.11.2025 року подав до Самбірського міськрайонного суду Львівської області позовну заяву, в якій просить ухвалити рішення про стягнення на свою користь з відповідача [PERSON] заборгованості за укладеним ним 05.01.2023 року з ТзОВ «Селфі Кредит» договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 549972, у загальному розмірі 26 100 грн. 00 коп., судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за подання вищевказаної позовної заяви у розмірі 2 422 грн. 40 коп., а також у витратах на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05.01.2023 року між ТзОВ «Селфі Кредит» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 549972, за умовами якого відповідач [PERSON] отримав кошти в сумі 3 000 грн. 00 коп., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені цим кредитним договором, строк кредиту - 360 днів, стандартна процентна ставка становить 2,2 % в день та застосовується у межах строку кредиту. Відповідно до пункту 9.2. вказаного кредитного договору, він вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним. ТзОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за вказаним кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти у сумі 3 000 грн. 00 коп. та у строк, визначений його умовами, однак відповідач [PERSON] не виконав взятих на себе зобов`язань за вказаним кредитним договором. Відповідно до пункту 9.6. вказаного кредитного договору, він укладається шляхом направлення його тексту, підписаного зі сторони ТзОВ «Селфі Кредит», електронним підписом, в Особистий кабінет відповідача [PERSON] як споживача, для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що створений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора , який формується автоматично на стороні ТзОВ «Селфі Кредит» для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону, повідомлений останнім ТзОВ «Селфі Кредит» в ІТС, зазначений в цьому договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис споживача на договорі та вважається направленням ТзОВ «Селфі Кредит» про прийняття в повному обсязі умов цього договору. 01.02.2024 року між ТзОВ «Селфі Кредит» та позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений договір факторингу № 01022024. Відповідно до умов вказаного договору факторингу, відбулося відступлення права вимоги, та позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, визначених в реєстрі боржників, включно з правом вимоги і за договором про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 549972 від 05.01.2023 року, що укладений між ТзОВ «Селфі Кредит» та відповідачем [PERSON] . Позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» зазначає, що сума та розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором були передані позивачеві ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» від ТзОВ «Селфі Кредит» як первинного кредитора згідно договору факторингу № 01022024від 01.02.2024 року. Сума заборгованості відповідача [PERSON] становить 26 100 грн. 00 коп., відповідно до виписки з особового рахунку, з них: 1) заборгованість за тілом кредиту становить 3 000 грн. 00 коп.; 2) заборгованість за процентами становить 23 100 грн. 00 коп. Відповідач [PERSON] у запропоновані судом строк та порядку відзив на позовну заяву ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором, - не подав, хоча в силу положень ч. 6 ст. 272 ЦПК України, ухвала судді про прийняття вищевказаної позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у цивільній справі від 27.11.2025 року вважається такою, що йому вручена ще 04.12.2025 року, що підтверджується довідкою АТ «Укрпошта» про причини повернення/досилання. Втім, відповідач [PERSON] свою позицію у цій справі із обґрунтуванням її необхідними доказами не навів. Інших передбачених ЦПК України заяв по суті справи від її учасників до Самбірського міськрайонного суду Львівської області не надходило. Будь-яких заяв чи клопотань від учасників цієї справи, котрі б залишалися не вирішеними у визначеному чинним ЦПК України порядку, у тому числі й про розгляд цієї справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, до суду не надходило. Оскільки відповідачем у вищевказаній позовній заяві зазначена фізична особа, яка не має статусу підприємця, то суддею, у відповідності до положень ч. 8 ст. 187 ЦПК України, з метою визначення підсудності, невідкладно було вжито заходів для отримання інформації з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи - відповідача [PERSON] . Так, згідно сформованої засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» з Єдиного державного демографічного реєстру відповіді № 2056095 від 27.11.2025 року, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27.11.2025 року, після отримання у встановленому порядку інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] , який не має статусу підприємця, з-поміж іншого, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд цієї справи визначено провести у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та інших учасників справи, без проведення судового засідання протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття у ній провадження. Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16 лютого 2026 року постановлено провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно з частин 2, 3 та 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 05.01.2023 року між ТзОВ «Селфі Кредит» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 549972, за умовами якого відповідач [PERSON] отримав кошти в сумі 3 000 грн. 00 коп., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені цим кредитним договором, строк кредиту - 360 днів, стандартна процентна ставка становить 2,2 % в день та застосовується у межах строку кредиту. Відповідно до пункту 9.2. вказаного кредитного договору, він вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним. ТзОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за вказаним кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу [PERSON] грошові кошти у сумі 3 000 грн. 00 коп. та у строк, визначений його умовами, однак відповідач [PERSON] не виконав взятих на себе зобов`язань за вказаним кредитним договором. Відповідно до пункту 9.6. вказаного кредитного договору, він укладається шляхом направлення його тексту, підписаного зі сторони ТзОВ «Селфі Кредит», електронним підписом, в Особистий кабінет відповідача [PERSON] як споживача, для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що створений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні ТзОВ «Селфі Кредит» для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону, повідомлений останнім ТзОВ «Селфі Кредит» в ІТС, зазначений в цьому договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис споживача на договорі та вважається направленням ТзОВ «Селфі Кредит» про прийняття в повному обсязі умов цього договору. ТзОВ «Селфі Кредит» було надано відповідачу [PERSON] кредит у сумі 3 000 грн. 00 коп. на його банківський рахунок № [NUMBER] . 01.02.2024 року між ТзОВ «Селфі Кредит» та позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» укладено договір факторингу № 01022024. Відповідно до умов даного договору, відбулося відступлення права вимоги і за договором про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 549972 від 05.01.2023 року, що укладений між ТзОВ «Селфі Кредит» та відповідачем [PERSON] . Сума заборгованості відповідача становить 26 100 грн. 00 коп., відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 01022024 від 01.02.2024 року з них: 1) заборгованість за тілом кредиту становить 3 000 грн. 00 коп.; 2) заборгованість за процентами становить 23 100 грн. 00 коп. Відтак, позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал», з урахування передачі права вимоги за укладеним з ТзОВ «Селфі Кредит» договором факторингу № 01022024від 01.02.2024 року, виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу [PERSON] кошти за договором про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 549972 від 05.01.2023 року у встановленому в цьому кредитному договорі розмірі та на узгоджених між ними умовах, однак останній в односторонньому порядку відмовився від виконання взятих на себе зобов`язань у наведеній частині, у зв`язку з чим допустив спірну заборгованість. При цьому, розмір спірної заборгованості за вищевказаним договором відповідачем [PERSON] не спростовано, своїх розрахунків не наведено та суду не було подано. Згідно з частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених у ст. 11 цього Кодексу. Своєю чергою, системний аналіз статей 524-526, 533-535 ЦК України дає підстави стверджувати про те, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Порушенням зобов`язання, як встановлено у ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно ч. 1 ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В силу ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним у ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ч. 2 ст. 517 ЦК України). Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Сторонами у справі (з урахуванням договору факторингу № 01022024, укладеного 01.02.2024 року між ТзОВ «Селфі Кредит» та позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал») було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 549972 від 05.01.2023 року, такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК України, створює презумпцію його правомірності, у зв`язку з чим такий договір, згідно зі ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів ст. 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов цього договору, натомість відповідач [PERSON] не виконав зобов`язань за вказаним кредитним договором, допущену заборгованість ним у встановленому порядку та сумі не погашено. Одночасно суд, перевіряючи розрахунок нарахованих відсотків, наданий позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», за договором про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 549972 від 05.01.2023 року, погоджується з його правильністю з огляду на те, що відсотки за користування кредитом в обумовленому вказаним кредитним договором розмірі - 2,2 % були нараховані попереднім кредитором - ТзОВ «Селфі Кредит» до дати укладення ним з позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» договору факторингу № 01022024 від 01.02.2024 року. Резюмуючи, вищенаведене суд вважає, що позовні вимоги, сформовані про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають задоволенню у повному обсязі. Відтак, з відповідача [PERSON] на користь позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» підлягає до стягнення заборгованість в загальній сумі 26 100 грн. 00 коп., а саме: 1) заборгованість за тілом кредиту - 3 000 грн. 00 коп.; 2) заборгованість за процентами - 23 100 грн. 00 коп. При цьому, судом також було враховано, що розмір спірної заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем [PERSON] не спростовано, своїх розрахунків не наведено та суду не було подано. Відповідно до ч. 1, пунктів 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру у розмірі 2 422 грн. 40 коп. які підтверджується відповідною випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають до стягнення на користь зазначеного позивача з відповідача [PERSON] , пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто в повному обсязі. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. 00 коп. позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» надав суду: копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, укладеного між ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологнт», копію акту № 1138 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 10.11.2025 року, копію детального опису наданих послуг від 10.11.2025 року до акту № 1138 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, ордер і копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, виписка з ЄДРЮОФОПГФ. У додатковій постанові Верховного Суду від 08.09.2021 року за єдиним унікальним номером судової справи 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч. 4 ст. 137 ЦПК України. При цьому, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року за єдиним унікальним номером судової справи 922/1964/21 зроблено висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Відповідачем [PERSON] не надано суду заперечення щодо витрат позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» на правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. 00 коп., водночас, суд, враховуючи принцип співмірності таких витрат, вважає, що витрати на правову допомогу у даній конкретній справі належить обмежити до 5 000 грн. 00 коп., які слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача.

Outcome: approved