Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі ТОВ «Споживчий центр») звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 6360 грн. Позов обґрунтовується тим, що 6 лютого 2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 02.02.2023-100002186, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 3000 грн. на строк 42 дні, які зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування ними. Позивач свої зобов`язання за договором виконав та надав відповідачу кредит в обумовленому в договорі розмірі. У порушення умов кредитного договору № 02.02.2023-100002186 [PERSON] свої зобов`язання по погашенню кредиту належним чином не виконував, внаслідок чого станом на дату подання позовної заяви утворилася заборгованість в загальному розмірі 6360 грн., з яких: 3000 грн. тіло кредиту, 3360 грн. проценти. Представник позивача ТОВ «Споживчий центр», будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи (про що свідчить довідка про доставку електронного документу) в судове засідання не з`явилася. У позовній заяві сформовано клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення), в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомляв, відзиву на позов не подав. Процесуальні дії у справі 23 січня 2026 року відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом 6 лютого 2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] уклали кредитний договір № 02.02.2023-100002186, що підтверджується пропозицією про укладення кредитного договору (оферти), заявкою [PERSON] , відповіддю позичальника про прийняття пропозиції (акцептом), підписаних одноразовим ідентифікатором Н291 (арк. спр. 15-20). За умовами даного договору кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 3000 грн. (п. 2 заявки) строком на 42 дні з дати його надання (п. 3 заявки) та первинним періодом користування кредитом 14 днів (п. 5 заявки), а позичальник зобов`язався повернути кредит в строк до 19 березня 2023 року (п. 4 заявки) та сплатити проценти (п. 3.1 оферти). За змістом п. 6 заявки ставка «Економ» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом чергового періоду та протягом періоду «Економ». Ставка «Стандарт» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду економ. У заявці та акцепті також зазначені реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів позичальнику за даним та наступними договорами: 5375-23ХХ-ХХХХ-5356. Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором від 6 лютого 2023 року № 02.02.2023-100002186 доведено до відома [PERSON] інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, проценти за користування кредитом, суми платежів за розрахунковий період, дати платежів (арк. спр. 14 на звороті). З копії квитанції АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що 6 лютого 2023 року на катку № [NUMBER] перераховано грошові кошти у сумі 3000 грн. з призначенням платежу: видача за договором № 02.02.2023-100002186 (ID операції 2211482218) (арк. спр. 41). Згідно з поданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором від № 02.02.2023-100002186 у [PERSON] наявна заборгованість в розмірі 6360 грн., з яких: 3000 грн. тіло кредиту, 3360 грн. проценти (арк. спр. 21-32). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до частин 1, 3 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положенням ст. 610 ЦК передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК). Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Приписами ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. З копій пропозиції про укладення договору (оферти), заявки [PERSON] , відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепту), підписаних одноразовим ідентифікатором Н291, вбачається, що 6 лютого 2023 року сторони уклали кредитний договір № 02.02.2023-100002186, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 3000 грн. на строк 42 дні, а відповідач зобов`язався повернути кредит в строк до 19 березня 2023 року та сплатити проценти за користування кредитом. 6 лютого 2023 року кредитні кошти перераховані відповідачу. Отже, факт отримання відповідачем коштів від ТОВ «Споживчий центр» суд вважає доведеним. У підписаному відповідачем кредитному договорі від 6 лютого 2023 року № 02.02.2023-100002186 визначена сума кредиту, проценти за надання кредиту, строк повернення коштів, а отже сторони досягли згоди щодо істотних умов кредитного договору. Такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК, створює презумпцію правомірності правочину і у зв`язку з цим, відповідно до ст. 629 ЦК, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, за приписами ст. 526 ЦК, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, оскільки не повернув кредитні кошти та проценти за користування ними, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором від 6 лютого 2023 року № 02.02.2023-100002186 в розмірі 6360 грн., з яких: 3000 грн. тіло кредиту, 3360 грн. проценти. Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. Вказані обставини відповідач не спростував, інших розрахунків чи доказів про належне виконання умов договору не надав. Отже, суд вважає, що позов є обґрунтованим, позовні вимоги є доведеними, а тому із [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 6 лютого 2023 року № 02.02.2023-100002186 в повному обсязі. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК із відповідача мають бути стягнуті документально підтверджені судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 2662,40 грн.

Outcome: approved