Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

У грудні 2025 року представник позивача адвокат Безручко Тетяна Олександрівна, представляючи інтереси позивача [PERSON] , звернулася до суду з позовом про визначення позивачеві додаткового строку тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги мотивовано тим, що [INFO] в с. Макіївка Ніжинського (колишнього Носівського) району Чернігівської області помер батько позивача [PERSON] . [PERSON] був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] разом із дружиною [PERSON] та матір`ю [PERSON] . Мати позивача [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Щорса с. Макіївка Носівського району Чернігівської області, розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах, що належало їй на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0104702, яке батько позивача, як спадкоємець першої черги, фактично прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. Баба позивача [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Щорса с. Макіївка Носівського району Чернігівської області, розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах, що належало їй на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0104700, яке батько позивача, як спадкоємець першої черги, фактично прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. Батько позивача [PERSON] на день смерті був зареєстрований та мешкав сам за адресою: [ADDRESS] . За життя батька позивач доглядала за ним, оскільки він мав поважний вік, обробляла земельну ділянку, доглядала за будинком, а після його смерті проводила поховання та доглядає за могилою. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на будинок за адресою: [ADDRESS] ; на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Щорса с. Макіївка Носівського району Чернігівської області, розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах, що належало [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0104702; на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Щорса с. Макіївка Носівського району Чернігівської області, розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах, що належало [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0104700; на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Щорса с. Макіївка Носівського району Чернігівської області, розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах, що належало [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0104701. Оригінали сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0104700 та серії ЧН № 0104701 втрачені, про що було розміщено оголошення в газеті «Ніжинський вісник» № 29 (15386) від 28.12.2023 року. Після смерті батька позивач з метою оформлення своїх спадкових прав звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області з позовом про визнання права власності на спадкове домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS] , оскільки право власності на будинок відсутнє. Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 22 березня 2007 року за [PERSON] визнано право власності на спадкове домоволодіння по [ADDRESS] . Про існування іншого спадкового майна, а саме: права на земельні частки (паї), позивач не знала, як не знала і про існування сертифікатів на право на земельну частку (пай), виданих на ім`я батьків та баби, які були невідомо ким і коли втрачені. Позивач з 1988 року проживала окремо в м. Ніжин Чернігівської області, ніколи від батьків та баби не чула про те, що вони мали сертифікати на право на земельну частку (пай), інакше вона б оформила і це спадкове майно під час звернення до суду в 2007 році. Позивач випадково знайшла у батьківському будинку сертифікат серії ЧН № 0104702, виданий 22 жовтня 1996 року на ім`я її матері [PERSON] . Позивач звернулася до приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого батька [PERSON] . Однак, отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Інших спадкоємців, які претендують на спадкове майно, немає. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті батька, інші спадкоємці, які б прийняли спадщину, відсутні. Позивач не знала про існування спадкового майна і не має змоги оформити в установленому законом порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), оскільки у встановлений законом строк не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, тому представник позивача просила визначити [PERSON] додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді від 25 грудня 2025 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 18 лютого 2026 року (а. с. 32). У підготовче судове засідання позивач та представник позивача Безручко Т.О. не з`явилися, до початку підготовчого судового засідання представник позивача подала до суду заяву, у якій указала, що вона підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності (а. с. 82). Представник відповідача Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явилася, але до початку підготовчого судового засідання надіслала до суду заяву, у якій указала, що Макіївська сільська рада визнає позовні вимоги в повному обсязі, заперечень проти позову не має, просить розглянути справу без участі представника Макіївської сільської ради, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а. с. 85). Третя особа приватний нотаріус Чуєнко Лариса Анатоліївна в підготовче судове засідання не з`явилася, була повідомленою про дату, час та місце підготовчого судового засідання належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідачем визнано позов. При цьому суд уважає, що неявка в підготовче судове засідання третьої особи приватного нотаріуса Чуєнко Л.А. жодним чином не перешкоджає розгляду справи по суті та ухваленню рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. [INFO] в с. Макіївка Носівського району Чернігівської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 15). Судом установлено, що на день своєї смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . Разом з нею за вказаною адресою на день її смерті проживали: чоловік [PERSON] та свекруха [PERSON] , що підтверджується копією довідки Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області № 182 від 15 серпня 2025 року (а. с. 21). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Щорса с. Макіївка Ніжинського (колишнього Носівського) району Чернігівської області, розмірмо 4,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0104702, виданого на підставі рішення Носівської РДА Чернігівської області від 01.07.1996 р. № 155, який зареєстрований 25.10.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 758. Це підтверджується копією відповідного сертифіката на право на земельну частку (пай) (а. с. 24). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), той з подружжя, який його пережив, і батьки (усиновителі) померлого. [PERSON] був чоловіком [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про їх одруження серії [NUMBER] (а. с. 26). Отже, він був спадкоємцем першої черги за законом після її смерті. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] , вступивши в управління та володіння спадковим майном, оскільки був зареєстрований та проживав з померлою на час її смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. [INFO] в с. Макіївка Носівського району Чернігівської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 16). Судом установлено, що на день своєї смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . Разом з нею за вказаною адресою на день її смерті проживав [PERSON] , що підтверджується копією довідки Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області № 181 від 15 серпня 2025 року (а. с. 20). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Щорса с. Макіївка Ніжинського (колишнього Носівського) району Чернігівської області, розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0104700, який зареєстрований 25.10.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 756. Це підтверджується копією повідомлення ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області (а. с. 18). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Тобто відносини спадкування після смерті [PERSON] регулюються правилами ЦК України. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] був сином померлої [PERSON] , що підтверджується копією посвідки про народження серії [NUMBER] (а. с. 14). Отже, він був спадкоємцем першої черги за законом після її смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [PERSON] є таким, що прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] у силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки проживав постійно разом з нею на час відкриття спадщини. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. [INFO] в с. Макіївка Носівського району Чернігівської області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 13). Судом установлено, що на день своєї смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав у [ADDRESS] , один, що підтверджується копією довідки Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області № 180 від 02 грудня 2025 року (а. с. 19). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на: - право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Щорса с. Макіївка Ніжинського (колишнього Носівського) району Чернігівської області, розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0104701, який зареєстрований 25.10.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 757, що підтверджується копією повідомлення ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області (а. с. 18); - право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Щорса с. Макіївка Ніжинського (колишнього Носівського) району Чернігівської області, розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0104700, який зареєстрований 25.10.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 756, спадщину після якої фактично прийняв [PERSON] (а. с. 18); - право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Щорса с. Макіївка Ніжинського (колишнього Носівського) району Чернігівської області, розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0104702, виданого на підставі рішення Носівської РДА Чернігівської області від 01.07.1996 р. № 155, який зареєстрований 25.10.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 758, спадщину після якої фактично прийняв [PERSON] (а. с. 24); - домоволодіння, розташоване в [ADDRESS] (а. с. 17). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. За життя [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 51). Отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом. Позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] (а. с. 11) та копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а. с. 12). Отже, [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Так, судом встановлено, що рішенням Носівського районного суду від 22 березня 2007 року визнано за [PERSON] право власності на спадкове домоволодіння, розташоване в [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а. с. 17). Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 50) слідує, що 11 грудня 2025 року до майна померлого [PERSON] приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А. заведена спадкова справа за № 69/2025. Із копії спадкової справи встановлено, що 11 грудня 2025 року [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] . 16 грудня 2025 року нотаріусом винесено постанову, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки в матеріалах спадкової справи відсутні документи, що підтверджують факт прийняття спадщини спадкоємцем [PERSON] після смерті спадкодавця [PERSON] у встановлений законом спосіб (а. с. 52-81). Тобто позивачем пропущено строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України. У позовній заяві позивач указує, що вона на момент смерті спадкодавця не була обізнана з наявністю спадкового майна у вигляді права на земельні частки (паї) та не знала про існування вищевказаних сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0104702, серії ЧН № 0104700, серії ЧН № 0104701, оскільки з 1988 року проживала окремо від батьків в м. Ніжин Чернігівської області, а оригінали сертифікатів серії ЧН № 0104700, серії ЧН № 0104701 взагалі були втрачені невідомо коли і ким (а. с. 22). Із копії паспорта серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , убачається, що з 1990 року вона постійно прописана/зареєстрована в м. Ніжин Чернігівської області (а. с. 9-10). Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. У абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Як слідує з правової позиції Верховного Суду у справі ВС/КЦС № 681/203/17-ц від 17 жовтня 2018 року, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Так, при вирішенні питання про визначення [PERSON] додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] суд ураховує, що [PERSON] з 1990 року є постійно прописаною/зареєстрованою в м. Ніжин Чернігівської області, при цьому місцем проживання та смерті спадкодавця [PERSON] є с. Макіївка Носівського району. Крім того, позивач не була обізнана про наявність спадкового майна у вигляді права на земельні частки (паї), яке залишилося після смерті [PERSON] , та не знала про існування сертифікатів про право на земельну частку (пай), які були видані на ім`я її батька, матері, баби, два з яких взагалі є втраченими. Крім того, у 2007 році позивач отримала рішення суду про визнання за нею права власності на спадкове домоволодіння батьків та баби, розташоване в [ADDRESS] , тобто не мала необхідності звертатися додатково в органи нотаріату для подання заяви про прийняття спадщини, доки не встановила наявність іншого спадкового майна у вигляді права не земельні частки (паї), що залишилося після смерті її батька. Усі ці обставини свідчать про поважність причин пропуску [PERSON] строку для подання заяви про прийняття спадщини. Також суд бере до уваги, що Макіївська ТГ в особі Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області є належним відповідачем по справі, оскільки має право на спадкове майно (у розумінні ст. 1277 ЦК України відумерлість спадщини), інші спадкоємці як за законом, так і за заповітом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , відсутні, відповідачем визнано позов у повному обсязі, вимоги позову і визнання їх відповідачем не суперечать закону та не порушують жодним чином права інших осіб і не направлені на захист інтересів таких інших осіб. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Ураховуючи, що строк для звернення із заявою про прийняття спадщини пропущений позивачем з поважної причини, спадщина після смерті [PERSON] на час розгляду справи ніким не прийнята, позивач є єдиним спадкоємцем за законом після його смерті, інші спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , відсутні, суд робить висновок про необхідність задоволення позовних вимог та визначення позивачеві додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . На підставі наведеного,

Outcome: approved