Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 1095369 від 02.11.2023 року в розмірі 1613,40 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2100,00 грн.; заборгованості за відсотками 8513,40 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 02.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та відповідачкою було укладено договір про споживчий кредит № 1095369, відповідно до умов якого відповідачка отримала 2100,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені зазначеним договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Відповідачка, у свою чергу, не виконала умов кредитного договору, в зв`язку з чим за відповідачкою рахується заборгованість за кредитним договором за сумою кредиту та відсотками. Крім того, 21.06.2024 року ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит - Капітал» уклали Договір факторингу №21062024. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги та Позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб визначених в реєстрі боржників включно з правом вимоги і за Кредитним договором № 1095369, що був укладений між Кредитодавцем та Відповідачкою. На підставі наведеного, просить стягнути з відповідачки суму заборгованості на свою користь. Також позивач просить стягнути з відповідачки судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 8 000,00 грн. Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 27.11.2025 було відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, призначено справу для розгляду по суті. 14.11.2025 року провадження ухвалою судді відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням першого судового засідання на 07.01.2026 року, яке було відкладене через перебування судді у нарадчій кімнаті у колегіальній кримінальній справі. У судове засідання 16.02.2026 року представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника позивача, заперечень щодо ухвалення заочного рішення у справі не надав. Відповідачка у судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи без її участі та часткове визнання позову в частині стягнення тіла кредиту. Просила зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи неявку сторін, суд у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснює. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що, 02.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 1095369, відповідно до умов якого Товариство надало Відповідачці фінансовий кредит в розмірі 2100,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Договір було укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису - одноразового ідентифікатора М791, який було відправлено на номер телефону відповідачки, на підтвердження чого суду надано довідку про ідентифікацію. Відповідно до умов договору, Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» надало [PERSON] фінансовий кредит в розмірі 2100,00 грн. (п.1.3 договору) на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Згідно п. 1.4 договору визначено, що строк кредитування складає 360 днів, з періодичністю платежів 30 днів, стандартна денна процентна ставка складає 2,2%., знижена процентна ставка 0,01% на день за умов, визначених в п.1.5.2 договору. Згідно з пунктом 2.1 договору кошти надаються у безготівковій формі шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Договір укладено у електронній формі та підписано електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором М791 02.11.2023. Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 2100,00 грн., про що суду надано лист від 30.09.2025 року ТОВ «ПЕЙТЕК» (підприємство станом на дату переказу коштів було внесено до Державного реєстру фінансових установ та має Ліцензію НБУ №21/990-рк від 29.05.2023 на надання платіжних послуг) про здійснення 02.11.2023 року переказу коштів в сумі 2100,00 грн. на банківську картку № [NUMBER] . З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт укладання з відповідачкою кредитного договору № 1095369 від 02.11.2023 року та надання відповідачці 2100,00 грн. кредитних коштів. Враховуючи визнання позову відповідачкою в частині тіла кредиту, остання повинна повернути фактично отримані грошові кошти, і в цій частині позовні вимоги слід задовольнити. Щодо переходу (відступлення) права вимоги за договором позики № 1095369, суд зазначає наступне. 21.06.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» укладено договір факторингу № 21062024, згідно якого ТОВ «Фінансова Компанія «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», включно і до відповідача за кредитним договором № 1095369 від 02.11.2023 року. На підтвердження вказаного факту суду надано реєстр боржників до договору факторингу № 21062024 від 21.06.2024 року; акт приймання-передачі реєстру боржників до договору факторингу № 21062024 від 21.06.2024 року. Станом на дату звернення до суду з позовною заявою заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 10613,40 грн., та складається з заборгованості за тілом кредиту 2100,00 грн.; заборгованості за відсотками 8513,40 грн., на підтвердження чого суду також надано розрахунок заборгованості, проведений ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ». Суд вважає, що перехід права вимоги за кредитним договором проведено згідно вимог законодавства, про що суду позивачем надано належні та допустимі докази. Надаючи оцінку зібраним доказам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, що врегульовано положеннями ст. 77 ЦПК України. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Правовідносини даного правочину регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про споживче кредитування». За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Відповідно до положень ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції чинній на день укладення договору) договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються в письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку. визначеному законодавством. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідачка належним чином свої зобов`язання не виконувала, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснювала, внаслідок чого у неї перед позивачем наявна заборгованість за кредитним договором № 1095369 від 02.11.2023 року в загальній сумі 10613,40 грн. Враховуючи, що відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, розрахунки позивача не спростовані нею, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» за кредитним договором стосовно суми кредиту та нарахованих відсотків є обґрунтованими та підлягають задоволенню в визначеній у позовній заяві сумі. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та покладає судові витрати на відповідача пропорційно задоволеним вимогам. Щодо стягнення судових витрат. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заявлену в позові суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. Також, позивач просить стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн., На це відповідачкою надано заяву про зменшення розміру вказаних витрат з посиланням на скрутний матеріальний стан та на те, що щойно вона поховала свого сина військовослужбовця. З матеріалів справи убачається, що на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомогу № 0107 від 01 липня 2025 року, акт наданих послуг №745 від 08.10.2025 та детальний опис наданих послуг за актом №745 від 08.10.2025. Позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу у даній справі. Проте, враховуючи неспівмірність розміру витрат на правничу допомогу, нескладність справи, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, часткове визнання позову, виходячи з критерію розумності та співмірності, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача 3000,00 грн. витрат на правничу допомогу, вважаючи таку суму адекватною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved