Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 08.04.2025 р. Новоукраїнським відділом реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської обалсті Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 37. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Спільне життя між сторонами не склалося, через протилежність характерів, різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Сторони припинили подружні стосунки та більше їх не поновлювали. Подальше проживання однією сім`єю неможливе. Ухвалою суду від 30.12.2025 р. цивільну справу прийнято до свого провадження. Позивач на розгляд справи не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, про що свідчить особистий підпис від 22.01.2026 р. у зворотньому рекомендованому поштовому повідомленні. Відповідач 13.01.2026 р. надіслав заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю, а розгляд справи просить провести без його участі. Відповідно до положень ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд не фіксувався. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] Новоукраїнським відділом реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської обалсті Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) між [PERSON] та [PERSON] , 08.04.2025 року було зареєстровано шлюб, актовий запис № 37. Після реєстрації шлюбу прізвище позивача змінено на « [PERSON] » (а.с. 8). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.5,6). Однак, подружнє життя у сторін не склалося, оскільки вони мають несумісні погляди на життя, що стало причиною побутових сварок в сім`ї. Сторони проживають окремо. Подальше збереження шлюбу не можливе. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітніх дітей, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного Кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка а тому, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання і збереження сім`ї стали неможливими. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що існування шлюбних відносин між сторонами спору суперечить їх інтересам і що має істотне значення та є самостійною підставою для задоволення позову. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із заявлених вимог, позивачем не заявлено вимогу щодо стягнення судових витрат з відповідача.

Outcome: approved