Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

07.11.2025 року адвокат Хорошайло Н.В., діючи в інтересах позивача [PERSON] , звернулась до Вишгородського районного суду Київської області із вказаним позовом в якому просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , як матері дитини з інвалідністю в розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу), щомісячно починаючи з дня подання позовної заяви та протягом всього часу її проживання з дитиною з інвалідністю та опікування над нею. В обґрунтування позову вказано, що 18.08.2022 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , від якого мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Водночас, [PERSON] , [INFO] , має статус дитини з інвалідністю до 18 років та згідно медичного висновку має захворювання (патологічний стан) G80.03 ДЦП (центральний параліч) та інші паралітичні синдроми, спастична квадриплегія V рівень СMFCS, V рівень MACS, ІV рівень E DACS, загальне недорозвинення мови І рівня, G40.21 локалізована епілепсія з парціальним епілептичними припадками, фармакорезистентна [PERSON] . Дитина потребує постійного стороннього догляду, відвідування лікарів, проходження реабілітації, має індивідуальну форму лікування. Позивач зобов`язана піклуватися про свою доньку та не залишати її без нагляду, оскільки донька потребує постійної сторонньої допомоги. Через захворювання доньки, позивач не має можливості працювати та забезпечувати собі та донці необхідний рівень життя. Єдиним джерелом доходу позивача є соціальні виплати на дитину з інвалідністю, що становить 8 000,00 грн. З вересня 2024 року відповідач залишив сім`ю, разом з донькою та позивачем не проживає, відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу, не приймає участі в утримання та інших дітей не має. Водночас, відповідач є працездатною особою, отримує дохід, а тому він має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини з якою проживає дитина з інвалідністю. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 24.11.2025 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач та її представник до судового засідання не з`явились, 17.02.2025 року представником через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явився, 29.12.2025 року надіслав на електронну адресу суду заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 18.08.2022 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] віл 18.08.2022 року. З посвідчення серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є матір`ю дитини з інвалідністю віком до 18 років [PERSON] 2019 року народження. З медичного висновку №533 від 16.10.2025 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] має (патологічний стан) G80.03 ДЦП (центральний параліч) та інші паралітичні синдроми, спастична квадриплегія V рівень СMFCS, V рівень MACS, ІV рівень E DACS, загальне недорозвинення мови І рівня, G40.21 локалізована епілепсія з парціальним епілептичними припадками, фармакорезистентна [PERSON] . Позивач вказує, що єдиним джерелом її доходу є соціальні виплати на дитину з інвалідністю, що становить 8 000,00 грн., на підтвердження чого долучила до матеріалів справи довідки форми ОК05 та ОК-7 видані Пенсійним фондом України. Правовідносини, що виникли між сторонами щодо стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, регулюються ст. ст. 75, 84, 91 СК України. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 75 СК України, дружина чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 3 ст. 84 СК України, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Частиною 4 ст. 84 СК України визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Статтею 88 СК України встановлено, що якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу (постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19). Виходячи з аналізу наведеної норми, обов`язковими умовами виникнення права на утримання одного з подружжя, з яким проживає дитина-інвалід, є не тільки наявність в дитини інвалідності, але й неспроможність дитини обходитись без постійного стороннього догляду, а також наявність в другого з подружжя можливості надавати матеріальну допомогу. Cудом встановлено, що спільна дитина позивача та відповідача [PERSON] , [INFO] , є дитиною з інвалідністю віком до 18 років та потребує домашнього догляду, проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, батько дитини є працездатною особою, проходить військову службу та отримує грошове забезпечення, отже наявні загальні умови для стягнення аліментів на утримання позивача. Суд зазначає, що згідно положень ч.1, 3 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи про стягнення аліментів в усіх судових інстанціях. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачем заявлено позовну вимогу, яка задоволена повністю, а тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved