Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

04.09.2025 року представник позивача - адвокат Ярмолович О.Є., який підтвердив свої повноваження ордером серії ВЕ №1167231 від 01.09.2025 року (а.с.9), звернувся до суду із зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 29 вересня 2011 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №3101. Вимоги представник мотивує тим, що спільне життя сторін не склалося в зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, що поступово призвело до того, що позивач та відповідач стали зовсім чужими людьми, можливості зберегти сім`ю не має, шлюбні відносини між сторонами припинено, спільне господарство вони не ведуть, тому позивач прийшла до твердого переконання, що розірвання шлюбу між ними неминуче. Сторони від шлюбу не мають дітей, але відповідач не бажає розривати шлюб в органах державної реєстрації актів цивільного стану, тому позивач через свого представника звертається до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 07.10.2025 року, після усунення недоліків, відкрито провадження по справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі. Відповідач [PERSON] надав 15.12.2025 року на електронну пошту суду листа, в якому просив надати їм з позивачкою строк для примирення терміном один рік. Ухвалою суду від 18.12.2025 року розгляд справи було відкладеного для надання стороні позивача можливості висловити свою позиції з приводу заявленого клопотання. 22.12.2025 року представник позивача [PERSON] надав через систему «Електронний суд» заперечення на клопотання відповідача про надання строку на примирення та просив відмовити в цьому клопотанні в повному обсязі, зазначив, що позивач підтримує позов у повному обсязі та наполягає на його задоволенні. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, представник в запереченні на клопотання від 22.12.2025 року просив судові засідання по справі проводити без участі позивача та його представника. Від відповідача [PERSON] 13.02.2026 року на електрону пошту суду надійшов лист, в якому той повідомляє, що отримав повідомлення про судове засідання на 16.02.2026 року, наразі перебуває за кордоном, тому не може особисто з`явитися в судове засідання. На розірвання шлюбу не погодився, зазначив про бажання зберегти шлюб, але якщо позивач вважає розлучення єдиним шляхом до її щастя, тоді він прийме це рішення з повагою. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно вивчивши обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 29 вересня 2011 року, який зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №3101 (а.с.7). За твердженням сторони позивача від шлюбу сторони не мають дітей, відповідач це твердження не спростував. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право», припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно з п.7 ч.1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України. Позивач [PERSON] - громадянин Республіки Індія, який має постійне зареєстроване місце проживання на території України, відповідач [PERSON] - громадянка України, реєстрація шлюбу здійснена на території України, Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї. Судом встановлено, що сторони однією сім`єю не проживають, сумісного господарства не ведуть, причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між подружжям зникло почуття взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, спільне життя подружжя не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, тому подальше сумісне проживання між сторонами стало неможливим. Згідно зі статтею 51 Конституції України та статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України, передбачено, що кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Згідно з ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.1 ст. 110, ч.2 ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася через свого представника до суду з цим позовом, на розірванні шлюбу наполягає. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. На підставі вищезазначеного суд доходить висновку, що примирення між сторонами, збереження шлюбу та подальше спільне проживання сторін неможливе, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Згідно ч.2 ст. 114 СК України шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved