Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі - ТОВ ФК «Ейс») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 23517,00 грн. В позовній заяві зазначав, що 29 червня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та Брус (на даний час прізвище - [PERSON] ) було укладено договір кредитної лінії №00-9835890. В подальшому між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» було укладено Договір факторингу №20012025-МК/Ейс, відповідно до якого позивач набув прав вимоги до відповідача за кредитним договором №00-9835890. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив погашення існуючої заборгованості. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 00-9835890 від 29 червня 2024 року у розмірі 23517,00 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 7150,0 грн., заборгованість за відсотками 16617,00 грн. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 14 листопада 2025 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано у АТ «А-Банк» інформацію щодо рахунку клієнта банку [PERSON] . Відповідач [PERSON] відзив на позов не надав. Інші заяви по суті справи та клопотання сторонами не подавалися. У судове засідання представник позивача не з`явився, звернувшись в тексті позовної заяви з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки не повідомила. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. За таких обставин, відповідно до ст. ст. 280, 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що одноразовий Ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст. 642 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 29 червня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] в електронній формі було укладено договір кредитної лінії №00-9835890, згідно з умовами якого позикодавець надав позичальнику кредит у розмірі 6000,00 грн. строком на 360 днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) 24 червня 2025 р. згідно умов пункту 3.5 цього Договору. Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в періодичну дату оплати процентів, а саме: на 14 липня 2024 р., та на кожний 15 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії (строку кредитування). Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процента ставка складає 1,45% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3. цього договору. Розмір комісії згідно цього договору 15%, що складає 900 грн. 20 січня 2025 року ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «Ейс» договору факторингу №20012025-МК/Ейс, у відповідності до умов якого ТОВ «Макс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Ейс» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «Ейс» приймає належні ТОВ «Макс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між Боржниками та ТОВ «Макс Кредит» до Договору факторингу № 20012025-MK/ЕЙС від 20 січня 2025 року, ТОВ «ФК «Ейс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23517,00 грн., з яких: - 6900,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 16617,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Отже, внаслідок укладення вказаного договору факторингу №20012025-МК/Ейс від 20 січня 2025 року відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «ФК «Ейс» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 29 червня 2024 року №00-9835890. З матеріалів справи вбачається, що вказаний договір №00-9835890 ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] укладений 29 червня 2024 року в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), що відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів» та не суперечить приписам ч.1 ст.205, ст.6, 207, 627-628, ч.2 ст.639 ЦК України. При цьому, на виконання приписів ч.1ст.638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положеньст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. На час розгляду справи вказаний кредитний договір є чинним. Будь-яких доказів того, що він визнаний недійсним або розірваний відповідач до матеріалів справи не надав. Тому розглядаючи справу на підставі наявних доказів, суд відхиляє доводи відповідача щодо недійсності договору та виходить з того, що вказаний договір регулює правовідносини, що виникли між сторонами. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача за договором №00-9835890 становить 23517,00 грн., з яких: заборгованість по основному боргу 6000,00 грн., заборгованість за відсотками 16617,00 грн, заборгованість по комісії 900 грн. Вказаний розрахунок відповідає умовам договору №00-9835890. Вказані обставини не спростовані відповідачем, тому позовні вимоги позивача є законними обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати позивача складаються з витрат на оплату судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн, а всього 9422,40 грн. Позовні вимоги судом задоволено в повному обсязі. Відповідно, позивачу підлягають до відшкодування судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 9422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved