Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. [PERSON] (заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області) звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, згідно якої просить суд встановити факт належності заявнику трудової книжки серії [NUMBER] від 15.12.1980 року та свідоцтва про навчання №14 від 14.05.1986 року. Заява мотивована тим, що заявник претендує на отримання пенсії за віком, у зв`язку з чим звернулась до територіального органу пенсійного фонду України із відповідною заявою. Рішенням ГУ Пенсійного фонду України в Одеській області від 04.09.2025 відмовлено заявнику у призначенні пенсії через відсутність страхового стажу, оскільки прізвище на титульній сторінці трудової книжки заявника не відповідає її паспортним даним, а саме зазначено « [PERSON] », замість « [PERSON] ». Така ж сама розбіжність в написанні прізвища заявника міститься і в свідоцтві про навчання №14 від 14.05.1986 року. Вказані розбіжності викликали ускладнення при призначенні пенсії, в позасудовому порядку їх усунути неможливо, тому заявник звернувся до суду з відповідною заявою. Заявник в заяві від 11.12.2025 просив суд розглядати справу за її відсутністю. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, представник 09.02.2026 надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. ІІ. Інші процесуальні дії у справі. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що в трудовій книжці серії [NUMBER] від 15.12.1980 року та свідоцтві про навчання №14 від 14.05.1986 року вказано прізвище [PERSON] , [INFO] (а.с.11, 12). В копії паспорту заявника вказано її прізвище, як « [PERSON] » (а.с.5-6). Рішенням ГУ Пенсійного фонду України в Одеській області від 04.09.2025 відмовлено заявнику у призначенні пенсії через відсутність страхового стажу, оскільки прізвище на титульній сторінці трудової книжки заявника не відповідає її паспортним даним, а саме зазначено « [PERSON] », замість « [PERSON] » (а.с.8-9) Отже, суд доходить висновку, що в трудовій книжці серії [NUMBER] від 15.12.1980 року та свідоцтві про навчання №14 від 14.05.1986 року вказано прізвище заявника російською мовою [PERSON] , [INFO] ., тоді як в перекладі на українську мову її прізвище « [PERSON] ». ІV. Оцінка Суду. За змістом частини першої статті 293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 2 ст.315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст.20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Суд робить висновок, що надані заявником докази, є належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт належності правовстановлюючих документів заявнику. В зв`язку із чим, Суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню.

Outcome: approved