Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

12 лютого 2026 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, де заінтересованою особою зазначила [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначено, що вона проживаючи разом зі своїм чоловіком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] зазнає постійного психологічного тиску з його сторони Протягом останнього часу така поведінка її чоловіка негативно впливає на її здоров`я та працездатність. Після щоденних скандалів, сварок, образ та погроз зі сторони [PERSON] на її адресу, вона не може належним чином виконувати свої обов`язки, оскільки її чоловік не контролює свої дії (вчинки), викликає у неї емоційні переживання тощо. [PERSON] зазначає у заяві, що вона неодноразово потерпала від домашнього насильства, тому була змушена звернутися по допомогу до правоохоронних органів. Зокрема 06 вересня 2025 року [PERSON] вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно неї, що полягало у нанесенні удару рукою в область голови та обличчя, шарпанні за верхній одяг, висловлюваннях словами нецензурної лайки, поводив себе агресивно та неадекватно, чим завдав шкоду її фізичному та психічному здоров`ю. Викликавши поліцію 06 вересня 2025 року щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення серія ВАД № 419871 за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 13 жовтня 2025 року у справі № 679/1266/25 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) гривень. Крім того, 21 січня 2026 року [PERSON] знову вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно неї, а саме: ображав словами нецензурної лайки, погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоду її психічному здоров`ю. Викликавши поліцію 21 січня 2026 року щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення серія ВАД № 422001 за вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП та винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серія АА № 386605 від 21 січня 2026 року. Також заявник вказує, що на розгляді в Нетішинському міському суді Хмельницької області перебуває справа № 679/85/26 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП. Проте, зазначає заявниця, [PERSON] і надалі продовжує вчиняти дії, які призводять до здійснення домашнього насильства. Він систематично вживає алкогольні напої, в результаті чого агресивно себе поводить, провокує на сварки, погрожує, при розмовах постійно ображає її непристойними словами, вживає лексику, недопустиму у нормальному людському спілкуванні, застосовує фізичне насильство відносно неї. На даний час, турбуючись за своє здоров`я, свій психологічний стан, вона вимушена уникати спілкування з [PERSON] , щоб убезпечити себе від приниження, залякування з боку свого чоловіка, а тому посилаючись на норми права, які містяться у ст.ст. 1, 3, 24, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , яким заборонити їй строком на 6 місяців: розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею; вести листування, телефонні переговори з нею або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 12 лютого 2026 року у даній цивільній справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд в порядку окремого провадження. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися. Будь-яких заяв по суті від учасників справи не надходило. Заявниця у судове засідання не з`явилась, 13 лютого 2026 року подала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити без її участі, у ній же вказала, що свою заяву підтримує повністю. [PERSON] будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до вимог чинного законодавства, не з`явився, будь-яких заяв та клопотань до суду не подав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] є чоловік та дружиною, що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 06 березня 1983 року Ногачівською сільською радою Славутського району Хмельницької області. Останні зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується даними їх паспортів громадянина України. 06 вересня 2025 року та 21 січня 2026 року щодо [PERSON] складено протоколи про адміністративне правопорушення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 3 ст. 173-2 КУпАП та винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника від 21 січня 2026 року. 13 жовтня 2026 року [PERSON] постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП щодо [PERSON] , накладено на нього стягнення у виді штрафу. Вказане судове рішення [PERSON] не оскаржував у апеляційному порядку і воно набрало законної сили. На розгляді в Нетішинському міському суді Хмельницької області перебуває справа 679/85/26 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП. Звертаючись із заявою про видачу обмежувального припису, заявниця вказує, що [PERSON] щодо неї вчиняє психологічне домашнє насильство, у зв`язку з чим остання потребує захисту у порядку передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Главою 13 розділу IV Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником - у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Даний Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів - осіб, які постраждали від такого насильства. Як визначено п.п. 3, 6, 7, 8, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Отже, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. У ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - колишнє подружжя. Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Виходячи з аналізу зазначених норм закону, та з огляду на встановлені судом обставини, суд погоджується з доводами заявниці щодо наявності психологічного насильства, яке чинить [PERSON] щодо своєї дружини, а тому вона, як особа, яка постраждала від такого насильства потребує захисту у порядку передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Враховуючи усі надані заявницею докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд вважає, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо [PERSON] , а тому, оцінивши пропорційність втручання у права і свободи особи, дійшов висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] шляхом встановлення заходу тимчасового обмеження його прав на строк три місяці та покладення на нього обов`язків відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». На переконання суду, саме такий строк є необхідним та виправданим за обставин встановлених судом при розгляді даної справи. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: partial