Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Позивач, ТОВ «ФК «Кредит Капітал» звернувся до суду з позовом, шляхом подання його в системі «Електронний суд, до відповідача, [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої на свою користь заборгованість за кредитним договором №11461-06/2024 від 11.06.2024 в розмірі 17950,00 грн, судовий збір в розмірі 2 422, 40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 11.06.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладено кредитний договір №11461-06/2024 відповідно до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» надало відповідачу кредит, а відповідач зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кредитний договір укладено в електронній формі. Згідно умов Кредитного договору, кошти кредиту надаються у безготівковій формі, шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, яка зазначена Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. Товариство свої зобов`язання за Кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу [PERSON] грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами Договору. Відповідач, у свою чергу, в порушення вимог ст.ст.509,526,1054ЦК України, не виконав свої зобов`язання, а саме: не вносив платежі, передбачені умовами Кредитного договору, на повернення отриманих коштів, також не вносив сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов Кредитного договору, у відповідачки утворилася заборгованість в сумі 17950,00 грн. Далі, 24.09.2024 ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу №24092024, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги до [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту №11461-06/2024 від 11.06.2024року. Отже, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором у встановленому Договором порядку та строки, [PERSON] має заборгованість у загальному розмірі 17950,00 грн, яка складається із: 5000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 6200,00 грн заборгованість за відсотками; 6750,00 грн заборгованість за неустойкою, яку представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача. Також, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 9422,40 грн. Оскільки всупереч умов договору відповідач не виконав свого зобов`язання, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів. Ухвалою судді Київського райнного суду м.Хакрова Глос М.Л. від 26.06.2025 року вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. Розпорядженням від 18.12.2025 року справу передано на повторний авторозподіл. Протоколом повторного автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Бородіній М.Н. Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Відповідач до судового засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі, про час дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що 11.06.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №11461-06/2024. Кредитний договір укладено в електронній формі та підписано відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором WO795 11.06.2024 року. Умовами Кредитного договору визначено, що Товариство надало відповідачу кредит у розмірі 5000,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором; строк кредиту 120 днів; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 дні. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до цього Договору; Тип процентної ставки фіксована; за користування кредитом нараховуються проценти в порядку та на умовах, визначених договором. Також, відповідно до умов Кредитного договору (п.1,6 Договору), кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок Споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу Споживача, картка № [NUMBER] . Наведені умови кредитування, які, серед іншого, відображені також і в Паспорті споживчого кредиту, та інформація, яка надається споживачу до укладення Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, 11.06.2024 підписано між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачем [PERSON] електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором. Укладений між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] кредитний договір №11461-06/2024 від 11.06.2024 та графік платежів було підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором 11.06.2024 року. Підписавши 11.06.2024 Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту, [PERSON] взяла на себе зобов`язання одержати та повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування ними, та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Як встановлено судом, ТОВ «Стар Файненс Груп» свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] за Кредитним договором виконало та надало йому кредит у розмірі 5000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Згідно з довідкою сервісу онлайн платежів iPay.ua №3426_250416092229 від 16.04.2025 знаходить своє підтвердження факт перерахування [PERSON] коштів, визначених умовами Кредитного договору, згідно з яким, платник ТОВ «Стар Файненс Груп» перерахувало на картковий рахунок відповідача [PERSON] грошові кошти в сумі 5000,00 грн 11.06.2024 року, що також підтверджується повідомленням, яке надійшло до суду 09.02.2026 від АТ «Ощадбанк», про підтвердження зарахування коштів у розмірі 5000,00 від 12.06.2024 року на картку емітовану в АТ «Ощадбанк» № [NUMBER] . 24.09.2024 ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу № 24092024, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги до [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту №11461-06/2024 від 11.06.2024 року. Згідно з Актом приймання-передачі Реєстру Боржників від 24.09.2024 до Договору факторингу № 24092024 від 24.09.2024, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» передано від ТОВ «Стар Файненс Груп» Реєстр Боржників відповідно до умов Договору факторингу № 24092024 від 24.09.2024, будь-яких зауважень до зазначеного Реєстру немає. Із наданого позивачем Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №24092024 від 24.09.2024, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 17950,00 грн, з яких: 5000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 6200,00 грн заборгованість за відсотками, 6750,00 грн заборгованість за неустойкою. 14.05.2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направило на поштову адресу відповідача претензію про погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11461-06/2024 від 11.06.2024 року, в якій також повідомило про відступлення йому прав вимоги за вказаним кредитним договором первісним кредитором. Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання кредитних коштів. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Наданий договір відступлення прав вимоги підтверджує перехід всіх прав грошової вимоги, які належали ТОВ «Стар Файненс Груп» за договором про надання споживчого кредиту №11461-06/2024 від 11.06.2024 року до позивача у справі. Таким чином, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» є правонаступником позикодавця ТОВ «Стар Файненс Груп» за кредитним договором №11461-06/2024 від 11.06.2024 року, укладеним між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] . Відповідачу було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості та надано термін для добровільного врегулювання позивачем зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст.626ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6ЦК України сторони вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно статей 526, 527, 530ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору вимог закону. Згідно зі ст.629ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст.610ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.ст. 525, 526ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту. Згідно ч. 2 ст.615ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до п.5 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтями 7 та 8 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення. Згідно зі ст.10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Статтею 11Закону України «Про електронну комерцію» визначений Порядок укладення електронного договору. Відповідно до ч. 4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 даного Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. 11.06.2024 року [PERSON] підписала договір про споживчий кредит №11461-06/2024 одноразовим ідентифікатором WO795 11.06.2024 року. В підписаному договорі сторони передбачили всі істотні умови кредитного договору. Строк кредитування 120 днів. Відповідно до п.1.4.1 Договору стандартна процента ставка становить 1.5% в день. Договором передбачено, що орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладання договору за стандартною ставкою становить 9671,38 % річних. Згідно п.1.6 кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Відповідно Договору сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладання цього Договору. [PERSON] 11.06.2024 року підписала паспорт споживчого кредиту. Згідно з довідкою сервісу онлайн платежів iPay.ua №3426_250416092229 від 16.04.2025 вбачається, що ТОВ «Стар Файненс Груп» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 5000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача № [NUMBER] , яка зазначена у кредитному договорі. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Отже, у зв`язку з наявністю заборгованості за кредитним договором банк звернувся до суду з позовом саме про стягнення заборгованості за кредитним договором, що є обраним позивачем способом захисту свого порушеного цивільного права, спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Позивач зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідач, всупереч викладеним у кредитному договорі умовам, в установлені терміни не повернув належні до сплати грошові суми, тим самим порушив встановлений графік обов`язкових платежів, внаслідок чого позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом та відсотками, підлягають задволенню. Що стосується вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за неустойкою необхідно зазначити наступне. Водночас, відповідно дост. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Позивач серед іншого просить стягнути неустойку, але, відповідно до п.18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Кредитний договір укладено під час дії воєнного стану, отже на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п. 18Перехідних положень ЦК України. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22(61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, суд вважає, що нарахування неустойки в суммі 6750,00 грн є неправомірним, а відтак задоволенню не підлягає. Щодо заяви позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 7000,00 грн, суд зазначає наступне. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду: - договір про надання правничої допомоги № 0103 від 01.03.2024, укладений між ТОВ «ФК «Кредит Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет»; - ордер серії ВС № 1266140; - свідоцтво на право заняття адвокатської діяльністю №2093; - рахунок на оплату від 25.04.2025 року на суму 7000,00 грн; - замовлення до договору про надання правової допомоги №0103 від 01.03.2024 року; - детальний опис наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 01.03.2024 року. Згідно положень частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявила клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) дійшла висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункти 107-109). Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (East/West Alliance Limited v. Ukraine), заява № 19336/04). Також у рішенні ЄСПЛ зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Клопотання щодо зменшення понесених позивачем витрат на правничу допомогу від відповідача не надходило. Разом з тим, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача, [PERSON] заборгованості за кредитним договором №11461-06/2024 від 11.06.2024 в розмірі 11200,00 грн ( що становить 62,40% від ціни позову), з яких: сума заборгованості за тілом кредиту 5000,00 грн; сума заборгованості за відсотками 6200,00 грн. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 02.12.2020 року у справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі № 753/1203/18, від 14.09.2022 року у справі № 295/190/20 . Судовий збір та витрати на правничу допомогу адвоката підлягають стягненню, пропорційно задоволеним вимогам, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, судом стягнуто на користь позивача 11200,00 грн грн, що становить 62,40% від ціни позову, а тому з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит капітал» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1511,58 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 4368.00грн.

Outcome: partial