Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (надалі також позивач, ПАТ «НАСК «ОРАНТА») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі також відповідач, [PERSON] ) про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування вимог щодо предмета спору позивач зазначає, що 30.05.2024 між [PERSON] та НАСК «ОРАНТА» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс 221195770), яким було застраховано цивільну відповідальність володільця забезпеченого транспортного засобу «Пежо», д.р.н. [NUMBER] . 12.01.2025 сталася автопригода за участю забезпеченого транспортного засобу «Пежо» д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Сітроєн», д.р.н. [NUMBER] . Винним у даному ДТП, згідно постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області по справі №359/754/25, є [PERSON] . [PERSON] самовільно залишив місце ДТП. Відповідно до вказаної постанови, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 КУпАП та ст.124 КУпАП. За змістом постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області у справі №359/754/25: «12.01.2025 о 16 год 10 хв, траса 45 км 800 автодороги Київ-Харків, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Peugeot 307», д.н.з. [NUMBER] , не був уважним при зміні напрямку руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу, здійснив зіткнення з транспортним засобом «Citron Berlingo», д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП обидва транспортні засоби та металевий відбійник отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 2.3(б), п. 10.1, п. 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Крім того, 12.01.2025 о 16 год 10 хв, Київська область, автодорога МОЗ Київ-Харків-Довжанський, в районі 45 км + 800 м в напрямку м.Київ, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Peugeot 307», д.н.з. [NUMBER] , допустив дорожньо транспортну пригоду, після чого місце залишив, що в подальшому призвело до розшукових дій, чим порушив п.2.10(а), за що передбачена відповідальність за ст.122-4 КУпАП». За доводами позовної заяви, між власником транспортного засобу «Сітроєн», д.р.н. [NUMBER] , та ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №641/24-Т/ПЗ, то 31.01.2025 ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 356415,00 грн. 03.02.2025 ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулося до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із заявою про страхове відшкодування, оскільки на момент ДТП був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №641/24-Т/ПЗ, яким було застраховано транспортний засіб «Сітроєн», д.р.н. [NUMBER] , а винною особою в даному ДТП є [PERSON] , який керував транспортним засобом, що був забезпечений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеним з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» (Поліс 221195770), яким було застраховано цивільну відповідальність володільця забезпеченого транспортного засобу «Пежо», д.р.н. [NUMBER] . Відповідно до Звіту №79838 від 17.01.2025, страхового акту №ОЦВ-Р-25-33-3153/2 від 05.05.2025, розрахунку страхового відшкодування сума сплаченого страхового відшкодування становить 157500,00 грн. Відповідно до платіжної інструкції №26209 від 05.05.2025 ПАТ «НАСК «ОРАНТА» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 157500,00 грн на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування». Наведені обставини стали підставою для звернення до суду з позовом у цій справі з вимогою про стягнення з [PERSON] на користь позивача страхового відшкодування в розмірі 157500,00 грн. Також позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати, що складаються із суми судового збору в розмірі 3028,00 грн. Відповідач процесуальним правом на подання відзиву на позов не скористався, заперечень проти позову не подав, у судові засідання не з`явився. Жодних клопотань та/або заяв від відповідача не надходило. ІІ. Рух справи. Процесуальні дії у справі. Заяви, клопотання учасників справи. 29 серпня 2025 року до суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», за підписом представника позивача Негрич Світлани Юріївни (а.с. 1-4). Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 03.09.2025 відкрито загальне позовне провадження в означеній справі, підготовче судове засідання призначено на 01.10.2025 (а.с. 45-46). 12 вересня 2025 року до суду поштою надійшла заява Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», за підписом представника Негрич Світлани Юріївни, про проведення засідання без участі представника позивача. Проти заочного рішення позивач не заперечує (а.с. 47). Ухвалу суду про відкриття провадження у цій справі, копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів, а також судову повістку про дату, час та місце розгляду справи відповідач отримав особисто 20.09.2025 (за даними Укрпошти) (а.с. 58). Відтак, відповідно до пункту 1 частини 8 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (надалі також ЦПК України) відповідач є належним чином повідомленим про дату, час та місце підготовчого судового засідання. Крім того, суд констатував, що строк для подання відзиву на позов, що встановлений судом, станом на дату судового засідання 01.10.2025 не закінчився. У підготовче судове засідання 01.10.2025 сторони та/або їх представники не з`явилися, інших клопотань або заяв від сторін не надходило. Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 01.10.2025 підготовче судове засідання відкладено на 31.10.2025. 06 жовтня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява ПАТ «НАСК «ОРАНТА», за підписом представника Негрич С. Ю., про здійснення розгляду справи без участі представника позивача. Проти заочного рішення позивач не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу повернулось із позначкою «вручено особисто», що є належним повідомленням відповідача про дату, час та місце розгляду справи. У підготовче судове засідання 31.10.2025 сторони та/або їх представники не з`явилися. Відповідач про причини неявки не повідомив, клопотань або заяв не надходило. Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 31.10.2025 закрито підготовче провадження у цій справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 26.11.2025. Розгляд справи по суті викладався ухвалами суду на 14.01.2026 та 16.02.2026, з огляду на відсутність в матеріалах справи станом на дати судових засідань 26.11.2025 та 14.01.2026 доказів належного повідомлення відповідача. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу із судовою повісткою на 16.02.2026 повернулось із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України є належним повідомленням відповідача про дату, час та місце розгляду справи. Крім того, відповідач додатково викликався до суду через оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України» за веб-адресою: https://ba.ko.court.gov.ua/sud1001/. У судове засідання 16.02.2026 сторони та/або їх представники не з`явилися. Відповідач про причини неявки не повідомив, клопотань або заяв не надходило. З врахуванням всього вищевикладеного суд дійшов висновку про можливість судового розгляду цивільної справи за відсутності належним чином повідомлених представника позивача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та відповідача [PERSON] , оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, При прийнятті означеного рішення суд орієнтувався на судову практику Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (зокрема, в п. 41 рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року) суд зазначає, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див. mutatis mutandis, п. 27 рішення «Олександр Шевченко проти України» (заява № 8371/02 від 26 квітня 2007 року), та «Трух проти України» заява №50966/99 від 14 жовтня 2003 року). Зважаючи на неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (з огляду та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України). ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Зміст правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. З полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №221195770 від 29.05.2024 (а.с. 6) (надалі також поліс №221195770 від 29.05.2024, поліс) вбачається, що даний документ є візуальною формою полісу, що посвідчує укладання внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Внутрішній електронний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів діє виключно на території України на умовах, встановлених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У полісі №221195770 від 29.05.2024 у графі страховик вказано - ПАТ «НАСК «ОРАНТА», у графі страхувальник [PERSON] , [INFO] , строк дії договору з 30.05.2024 по 29.05.2025 включно. Крім того зазначено, що страхова сума на одного потерпілого становить: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 320 000 грн; за шкоду, заподіяну майну 160 000 грн, розмір франшизи 2500 грн, забезпечений транспортний засіб - «Peugeot 307», тип В2, д.н.з. [NUMBER] , VIN [NUMBER] , рік випуску 2004, місце реєстрації с. Коржі Баришівський район . Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2025 року в справі №359/754/25 (провадження №3/359/955/2025) справи про адміністративні правопорушення стосовно [PERSON] , [INFO] , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП та ст. 124 КУпАП об`єднано в одне провадження. На розгляд справи про адміністративне правопорушення [PERSON] не з`явився, повідомив по телефону, що свою вину визнає повністю. За змістом вказаної постанови, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та ст. 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 грн, та стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп (а.с. 7-9). Згідно із інформаційними даними Національної поліції України дорожньо-транспортна пригода мала місце 12.01.2025 о 16 год 10 хв, 45 км 800 м автодороги Київ-Харків, зареєстрована в системі НПУ, ідентифікатор картки ДТП 3025013370608523. Учасниками дорожньо-транспортної пригоди зазначені - [PERSON] та [PERSON] , винуватець ДТП [PERSON] . Власник транспортного засобу «Peugeot 307» тип В2 д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до посвідчення водія серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , водія юридичної особи, він має категорію В, а отже і право на водіння легковими автомобілями (а.с. 14). Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] дата першої реєстрації транспортного засобу «Citron Berlingo» - 26.02.2021, власник - ТОВ «КІОРІНО» (вул. Світла, 3б, с. Щербані Полтавського району Полтавської області) (а.с.15). Як вбачається із заяви від 14.01.2025 про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу, представник ТОВ «КІОРІНО» Борисов Д. В. 14.01.2025 звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування», з яким укладено договір страхування, повідомивши про настання страхового випадку із зазначенням детального опису події, місця події, переліку пошкоджень, місця знаходження пошкодженого транспортного засобу, пояснень водія (а.с. 12-13). Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 24.01.2025, на підставі договору страхування №641/24-Т/113 страхувальником ТОВ «КІОРІНО», на випадок страхового випадку (страхового ризику) у виді дорожньо-транспортної пригоди, застраховано об`єкт автомобіль «Citroen Berlingo», д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . За вказаним розрахунком ТОВ «КІОРІНО» зазначає суму страхового відшкодування 356415, 00 грн (а.с. 16). Згідно із страховим актом №006.00068225-1 від 29 січня 2025 року, затвердженого головою правління ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» Сергієм Авдєєвим, страховою компанією прийнято рішення про виплату страхового відшкодування за договором страхування №641/24-Т/113 від 14 листопада 2024 року в розмірі 356415, 00 грн. У страховому акті вказано дані про особу, до якої висувається позов у порядку регресу, - [PERSON] (а.с. 17). ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» здійснило перерахування коштів ТОВ «КІОРІНО» в сумі відповідно до наданого розрахунку страхового відшкодування від 24.01.2025 в сумі 356415,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією кредитного переказу коштів №62523789 від 31 січня 2025 року (а.с. 18). 03.02.2025 за вих. №030225-10/р ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» надіслало претензію ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на суму 356415, 00 грн, з підстав, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Peugeot 307», тип В2, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована ПАТ «НАСК «ОРАНТА», поліс ЕР/221195770, у зв`язку з чим ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» має право зворотної вимоги до зазначеного товариства (а.с. 11). Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу з додатками до нього, складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «БВН ЕВ ГРУП» 17.01.2025 за №79838 на замовлення ПАТ «НАСК «ОРАНТА», на підставі виконаних досліджень та рекомендацій, зроблено висновок, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ «Citroen Berlingo», д.н.з. [NUMBER] , станом на 12.01.2025 дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження: У=741784,32 грн. (а.с. 19-33). Згідно страхового акту №ОЦВ-Р-25-33-3153/2, затвердженого 05.05.2025 директором з врегулювання збитків ПАТ «НАСК «ОРАНТА» Шевченком В. В., сума страхового відшкодування одержувачу ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» становить 157500,00 грн. Крім того, у страховому акті вказано страхувальника [PERSON] , винну особу [PERSON] , підстава для визначення розміру збитку проведення незалежної експертизи (а.с. 34). Сума страхового відшкодування в розмірі 157500,00 грн підтверджується розрахунком ПАТ НАСК «ОРАНТА» із відображеними в ньому даних про договір страхування, термін дії договору, страховий платіж, дату його сплати, технічні характеристики транспортного засобу «Citroen Berlingo», д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , страховий випадок (ризик), настання страхового випадку та особливі умови виплати страхового відшкодування згідно договору з врахуванням калькуляції (а.с. 35). Відповідно до платіжної інструкції №26209 від 05.05.2025 ПАТ НАСК «ОРАНТА» перерахувало ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» 157 500,00 грн, призначення платежу стр.відшк. зг.регр.вимоги №030225-10/р від 05.03.2025 без ПДВ (а.с. 36). Згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 20.08.2024 позивач ПАТ «НАСК «ОРАНТА» є юридичною особою (код ЄДРПОУ 00034186), місцезнаходження: м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д, вид економічної діяльності інші види страхування, крім страхування життя (основний), перестрахування (а.с. 37-40). IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Зміст спірних правовідносин. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України (надалі також ЦК України) шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За змістом ч. 2 та ч. 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Як зазначено у ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п. 50 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про страхування» страхова виплата (страхове відшкодування) - грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства. У статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі також Закон 3720-IX) визначено, що страховим випадком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 3720-IX у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто, страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором) набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора): замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону № 3720-IX страховик, після здійснення страхової виплати має право зворотної вимоги до особи, яка після дорожньо-транспортної пригоди за її участю самовільно залишила місце дорожньо-транспортної пригоди (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 31 цього Закону) чи відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських засобів (лікарських препаратів), що знижують увагу та швидкість реакції, або така особа до проведення зазначеного огляду вжила алкоголь, наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги, а також лікарські засоби (лікарські препарати), виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно до частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як передбачено статтею 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Норми процесуального права, що підлягають застосуванню. Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (надалі також ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частинами 2, 3 ст. 12 ЦПК України унормовано, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. За п. 2, 4, 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України. Відповідно до статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. За ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини(факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати. Зміст спірних правовідносин полягає у стягненні страхового відшкодування із винуватця ДТП на користь страхової компанії, якою здійснено відшкодування шкоди, завданої ДТП, потерпілій стороні (страховику потерпілої сторони). V. Мотивована оцінка аргументів учасників справи. Висновки суду за результатами розгляду позову. За результатами дослідження фактичних обставин, що мають визначальне значення для розгляду цієї справи, зважаючи на докази, надані на їх підтвердження, а також застосувавши релевантні норми права, суд зазначає та виснує таке. Насамперед, з огляду на предмет та підстави позовних вимог у цій справі, суд зазначає, що для встановлення обставин, чи є підстави для настання відповідальності за спричинення майнової шкоди необхідні: наявність шкоди, протиправне діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України. Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України. Враховуючи викладене, з огляду на встановлені судом фактичні обставини, зважаючи на предмет та підставу позовних вимог, суд виснує, що правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є регресними. Відповідно до постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2025 року у справі №359/754/25 (провадження №3/359/955/2025) відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та ст. 122-4 КУпАП, з накладенням відповідного адміністративного стягнення. Вказану постанову відповідач не оскаржував. Відповідальність за ст. 122-4 КУпАП, передбачена за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху, на порушення встановлених правил, місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Peugeot 307», тип В2, д.н.з. [NUMBER] , на день дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 12.01.2025, була застрахована в ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» із лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 160000,00 грн та встановленням франшизи у розмірі 2500,00 грн. (а.с. 6). Позивач виплатив передбачене договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №221195770 від 29.05.2024) страхове відшкодування у зв`язку із пошкодженням застрахованого транспортного засобу «Citroen Berlingo», д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , страховику (ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування»), яким було застраховано означений транспортний засіб, в розмірі 157500,00 грн (а.с. 36). З врахуванням вище наведеного, з огляду на приписи ч. 1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (викладені в розділі IV цього судового рішення) вбачаються підстави для застосування норм означеного закону, оскільки страховик, після здійснення страхової виплати, має право зворотної вимоги до особи, яка після дорожньо-транспортної пригоди за її участю самовільно залишила місце дорожньо-транспортної пригоди. Відтак, суд, оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи все вищевикладене, прийшов до переконання, що позов про стягнення в порядку регресу суми виплаченого страхового відшкодування є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд зазначає, що згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено сплату позивачем судового збору за подачу позову в сумі 3028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 46185 від 04.08.2025 (а.с. 1). Відтак, враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в означеній сумі. Враховуючи все вищевикладене,

Outcome: approved