Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

у січні 2024 р. [PERSON] ,в інтересах якої діяв адвокат Бобровник К.В., звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Запорізької міської ради, предмет якого в подальшому змінила та в доповненій редакції позовних вимог просила встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на день його смерті [INFO] ; в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] визнати за [PERSON] право власності на 2/5 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог вказано, що 22.06.2017 [PERSON] , внаслідок приватизації, отримав у власність 2/5 частини квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на вказане житло. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.11.2021. Єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є його донька [PERSON] , позивачка по справі. 11.10.2023 позивачка звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/5 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі чого нотаріусом була заведена спадкова справа № 235/2023. Однак, постановою нотаріуса від 18.10.2023 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька через те, що позивачкою не доведено факту постійного проживання зі спадкодавцем на день смерті та у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вказує, що на день смерті батька та відкриття спадщини постійно проживала із ним за однією адресою без реєстрації місця проживання, оскільки була зареєстрована за іншою адресою. Вважає, що має право на спадкування 2/5 частин квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі закону, у зв`язку з чим вимушена звернутись до суду з вказаним позовом. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.01.2024 р.,справу було передано в провадження судді Щасливої О.В. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щасливої О.В. від 09.01.2024 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді від 22.01.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання.Витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. належним чином засвідчену копію спадкової справи № 235/2023 після померлого [INFO] [PERSON] 16.02.2024 від представника відповідача територіальної громади в особі Запорізької міської ради О.Кіпа надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачкою не надано жодного доказу, який би підтверджував поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини та факту проживання зі спадкодавцем на день його смерті,звернення позивачки до суду з цим позовом вважає передчасним. Ухвалою суду від 27.02.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. У відповідності до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2024, на підставі розпорядження № 500 від 08.10.2024 у зв`язку із звільненням [PERSON] з посади судді у відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 26.09.2024 № 2851/0/15-24, справу передано в провадження судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Ю.А. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Ю.А. від 10.10.2024 вказану цивільну справу прийнято до свого провадження, вирішено повторно провести підготовче засідання. Ухвалою суду від 12.01.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні позивачка [PERSON] просила задовольнити позов з підстав, зазначених у ньому та в заяві про доповнення позовних вимог. Вказала, що вона зареєстрована в м. Павлоград Дніпропетровської області, в м.Запоріжжі мешкав її батько [PERSON] .З початку жовтня 2021 року після хвороби [PERSON] потребував сторонньої допомоги та догляду ,тому вона була вимушена переїхати до нього та фактично мешкала разом з ним по [ADDRESS] до смерті ,яка сталася [INFO] , а після смерті здійснила його поховання. Позивачка вважала, що фактично прийняла спадщину, оскільки проживала разом зі спадкодавцем по день його смерті. В жовтні 2023 року [PERSON] звернулася до нотаріуса за оформленням спадщини, але отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із пропуском строку на прийняття спадщини та недоведеністю факту постійного проживання зі спадкодавцем на день смерті. Представник заявника адвокат Кузьмінов Д.В. у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог, вказавши, що наявні усі підстави для встановлення факту постійного проживання позивачки зі своїм батьком [PERSON] , який помер [INFO] , та визнання права власності на 2/5 частини квартири після померлого батька за позивачкою як єдиною спадкоємицею за законом. Представник відповідача Запорізької міської ради О.Кіпа в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи без участі представника міської ради, при ухваленні рішення просила врахувати відзив. За змістом відзиву,відповідач вважає,що звернення позивачки до суду з позовом про визнання права власності є передчасним,за обставинами справи вона не довела доказами поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини та факту постійного проживання разом і спадкодавцем на час відкриття спадщини,просить відмовити у адоволенні позову. Третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. також надіслала заяву про розгляд справи без її участі, просила вирішити справу на розсуд суду. Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Як передбачено ст.223 ч.1 ЦПК України,неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови,що його належним чином повідомлено про дату,час і місце цього засідання,не перешкоджає розгляду справи по суті. На підставі викладеного,враховуючи зміст заяв представника відповідача та третьої особи про розгляд справи без їх участі, суд за згодою позивача та її представника розглянув справу за їх відсутності. Вислухавши вступне слово позивачки, її представника, заслухавши показання свідків, дослідивши надані суду докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] є донькою померлого [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] (а.с. 24 т.1). 26.03.2004 позивачка уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з чим змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] , видане 26.03.2004 відділом реєстрації актів цивільного стану Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 90 (а.с. 72 т.1). Позивачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 22.08.1996 р.по теперішній час,про що свідчить відмітка у паспорті громадянки України(а.с.35 т.1). [PERSON] з 03.04.2017 і по день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 16.10.2023 № 04-07/3/13010 (а.с. 179 т.1). [PERSON] помер [INFO] в м. Запоріжжі, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.11.2021 (а.с.38 т.1), лікарським свідоцтвом про смерть № 6512 від 06.11.2021 та довідкою про причину смерті за формою № 106/о № 6412 (а.с. 216 т.1). З матеріалів спадкової справи № 235/2023, заведеної після смерті [PERSON] , суд встановив таке. 11.10.2023 [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] та отримання свідоцтва про право на спадщину. Згідно з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру, інформація про відкриті спадкові справи та заповіти після померлого відсутня. На час смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Спадщина складається з 2/5 частки квартири спільного заселення за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 22.06.2017. Постановою приватного нотаріуса Вовк І.І.від 18.10.2023 позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через недоведеність факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини та у зв`язку із пропуском строку на прийняття спадщини. У судовому засіданні свідок [PERSON] показав,що він є мешканцем будинку по [ADDRESS] ,приймав участь у юридичному супроводі переоформлення гуртожитку у приватне житло,мешканці між собою активно спілкувались. Знайомий з позивачкою,яка є донькою колишнього мешканця будинку [PERSON] ,останній у період 2021 року перехворів на «ковід»,після цього потребував допомоги та стороннього догляду. [PERSON] приблизно за місяць до смерті батька переїхала до нього,доглядала батька,після смерті займалася похованням. Свідок [PERSON] в суді показала,що вона є двоюрідною сестрою позивачки,мешкає також у м.Павлоград.У жовтні 2021 р.після хвороби різко погіршився стан здоров`я батька позивачки [PERSON] який мешкав у м.Запоріжжі, потрібно було доглядати за ним цілодобово,позивачка вирішила переїхати до батька та просила свідка у період її відсутності наглянути за донькою,а коли [PERSON] помер,позивачка його поховала. Згідно довідки № Г-1638-2191 від 29.10.2025, виданої районною адміністрацією Запорізької міської ради по Шевченківському району, [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] одна, складом родини одна особа. Оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд виснує, що факт проживання позивачки разом із померлим батьком на час відкриття спадщини [INFO] за адресою: [ADDRESS] , доведений належними та допустимими доказами, а саме: показаннями свідків, свідоцтвом про смерть, довідкою міської ради,які є належними,допустимими та достатніми для відповідного висновку. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Законодавець розрізняє два види спадкування згідно ст.1217 ЦК України: за заповітом та за законом. Спадкодавець [PERSON] не здійснив особистих розпоряджень на випадок своєї смерті, тому в даному випадку підлягають застосуванню норми права, що регулюють спадкування за законом. Частиною першою статті 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Законодавець розрізняє два способи прийняття спадщини: автоматичне прийняття та прийняття спадщини на підставі заяви, поданої нотаріусу у строк, встановлений ст. 1270 ЦК України. Автоматичне прийняття спадщини можливе за наявності кількох умов: по-перше, особа має закликатися до спадкування в порядку черговості за законом або у зв`язку зі складенням на її користь заповіту; по-друге, на час відкриття спадщини спадкоємець має проживати спільно зі спадкодавцем; по-третє, таке проживання повинно бути постійним, тобто носити тривалий характер, і, головне, не припинитися перед смертю спадкодавця. Оскільки до спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори, ще однією умовою для прийняття спадщини на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України є неподання спадкоємцем заяви про відмову протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Усі зазначені умови унормовано в частині 3 ст. 1268 ЦК України. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Тобто це його право, а не обов`язок. Частиною третьою зазначеної статті передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Метою встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого(позасудового) порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину або подали заяву про відмову від прийняття спадщини, немає, спадкова справа до майна померлого [PERSON] заведена за зверненням позивачки. Таким чином, суд виснує, що позивачкою доведено, що вона автоматично прийняла спадщину після свого батька [PERSON] , оскільки постійно проживала з ним на час відкриття спадщини, тому вимога позивачки про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягає задоволенню. З приводу вимоги позивача про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом як спадкоємцем першої черги на 2/5 частини квартири [ADDRESS] , суд зауважує наступне. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа ВССУ N 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно Постанови Верховного Суду від 22.09.2021 року у справі N 227/3750/19 визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Як встановлено судом, у постанові приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом роз`яснено позивачу підставу такої відмови - недоведеність факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини та у зв`язку із пропуском строку на прийняття спадщини. Оскільки судом встановлено факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на день його смерті і встановлення такого факту буде мати правові наслідки для позивача, а саме: таке рішення суду буде підставою для отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька, то суд відмовляє позивачці у задоволенні вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом, оскільки перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку відсутні,звернення до суду такими вимогами є передчасним. Враховуючи вищевикладене, позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial