Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Короткий виклад позиції позивача та відповідача. ТОВ «ФК «ЄАПБ» (далі по тексту - позивач) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.03.2025 між ТОВ "Стар Файненс Груп" та відповідачем укладено кредитний договір № 60368-03/2025. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора котрий був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 28.08.2025 між ТОВ "Стар Файненс Груп" та позивачем укладено договір факторингу № 28082025, відповідно до якого позивач прийняв за плату належні ТОВ "Стар Файненс Груп" права вимоги до боржників. Згідно з реєстром боржників до договору факторингу № 28082025 від 28.08.2025 позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 16210,00 грн. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Покликаючись на норми ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість: за кредитним договором № 60368-03/2025 в сумі 16210,00 грн, а також понесені судові витрати. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення. 23.12.2025 представник позивача Грибанов Д.В., в інтересах ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24.12.2025 позовна заява прийнята суддею до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26.01.2026 здійсненоперехід до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено до розгляду справу по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі та у випадку неявки відповідача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання відповідачка не з`явилася; про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення особисто 30.01.2026. Відповідачка відзив на позовну заяву не надала. За приписами ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи, що судом вжиті вимоги закону щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, вона вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася, не подала відзив, а позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу із занесенням її до протоколу судового засіданні про проведення заочного розгляду справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Щодо договору про надання фінансового кредиту № 60368-03/2025 від 28.03.2025 суд установив таке. 28.03.2025 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачем укладений кредитний Договір про надання фінансового кредиту № 60368-03/2025. Договір підписаний електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону (а.с. 9-13). Відповідно до п.п. 1.1 цього договору, ТОВ «Стар Файненс Груп» надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 5000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах, визначених цим договором. Сторони договору в п. 1.2 договору узгодили строк кредиту 120 днів, дата надання кредиту 28.03.2025, дата погашення кредиту 25.07.2025. Пунктом 1.4.1 визначено процентну ставку 1,5 % в день. Згідно з пунктом 1.6 договору визначено, що кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачі кредиту. У день укладення основного договору, сторонами підписаний Додаток № 1 до Договору про надання споживчого кредиту, у котрому визначено графік платежів по договору. Відповідач був ознайомлений із Паспортом споживчого кредиту у якому міститься інформація щодо орієнтовної вартості кредиту, порядку та строків повернення кредиту, розміру та порядку нарахування процентів (а.с. 15-16). На підтвердження перерахування відповідачу первісним кредитором кредитних коштів позивачем наданий лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 3426\-251015152120 від 15.10.2025, згідно з яким 28.03.2025 08:25:02 була успішно здійснена транзакція в системі iPay.ua 693108658 на суму 5000,00 грн, призначення платежу: зарахування 5000 грн на карту [NUMBER] (а.с. 19). Судом досліджений складений ТОВ «Стар Файненс Груп» розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 60368-03/2025 від 28.03.2025, за змістом якого відповідач має непогашену заборгованість в сумі 16210,00 грн, із якої: 5000,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 3060,00 грн сума заборгованості за процентами, 8150,00 грн сума заборгованості за штрафом (а.с. 20). Також суд установив, що 28.08.2025 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» як фактором та ТОВ «Стар Файненс Груп» як клієнтом укладений договір факторингу № 28082025, за умовами якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшли права грошової вимоги до боржників, які зазначені у Реєстрі боржників (а.с. 22-24). Згідно з копією акта прийому-передачі Реєстру боржників від 28.08.2025 до договору факторингу № 28082025 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників (а.с. 25). Із витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 28082025 встановлено, що відповідач має заборгованість за кредитним договором № 60368-03/2025 у сумі 16210,00 грн, із якої: 5000,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 3060,00 грн сума заборгованості за процентами, 8150,00 грн сума заборгованості за штрафом (а.с. 27). Застосовані норми права та висновки суду. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі, якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами, якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавіто-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Статтею 1050 ЦК України встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Нормами ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Висновки суду. Суд вважає, що позивачем надано належні і допустимі докази укладення між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачкою кредитного договору № 60368-03/2025 від 28.03.2025. Сторони цього договору узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для його укладення на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Докази про визнання цього договору недійсними або неукладеним суду не надані. Розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, будь-яких доказів на спростування розрахунку заборгованості відповідачем не надано, такий не оскаржувався, а відтак є чинним, а тому приймається судом до уваги. Судом встановлено, що відповідач не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, не повернула позивачу грошові кошти та проценти за користування грошовими коштами, тому суд дійшов висновку про задоволення позову у цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача простроченої заборгованості. Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за штрафом у розмірі 8150,00 грн. Відповідно до п. 18. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (не виконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Приймаючи до уваги те, що заборгованість за штрафними санкціями (пенею) в сумі 8150,00 грн нарахована відповідачу після 24.02.2022, у період дії в Україні воєнного стану, у зв`язку з чим позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача штрафу до задоволення не підлягає. Таким чином суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційного розміру задоволених позовних вимог. З огляду на часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості, а саме у розмірі 8060,00 гривень, що становить 49,72 % від заявлених позовних вимог, з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1204,41 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial