Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

У вересні 2024 року Комунальне підприємство Васильківської міської ради «Васильківтепломережа» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання послуг. В обґрунтування вимог позову позивач зазначає, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Квартира обладнана централізованою системою теплопостачання. За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , нарахування за послуги проводяться відповідно до опалювальної площі квартири та тарифу, затвердженого Рішеннями виконавчого комітету Васильківської міської ради № 536 від 20.12.2018 року. Позивач надає відповідачу послуги з постачання теплової енергії, щомісячно на адресу відповідачів надходять розрахункові квитанції на оплату за надані послуги. Однак, відповідач оплату за опалення не проводить, в наслідок чого станом за період з 01.09.2022 року по 01.09.2025 року утворився борг, який становить 23986,61 грн., який позивач просить стягнути з відповідачів разом з понесеними витратами на сплату судового збору. Процесуальні дії. Згідно протоколу авто розподілу справ між суддями від 30.09.2025 року справу передано на розгляд судді Мартинцовій І.О. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09.10.2025 р. відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Судом було вжито належних заходів для повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Сторонам було направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі, а відповідачам також надіслано копію позову з додатками на зареєстровану адресу місця їх проживання. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи в спрощеному з викликом сторін. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надходило. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій вимоги позову підтримує, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. З відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1842732 від 01.10.2025 року вбачається, що відповідач [PERSON] з 26.04.1996 року значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . За зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання відповідачів направлялась ухвала про відкриття провадження. Однак останнє повернулося з відміткою працівника Укрпошти « за закінченням терміну зберігання». Верховний суд в постанові від 18.03.2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку, суду. Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи за адресою зареєстрованого місця проживання, однак, останній своїм процесуальним правом подачі відзиву не скористався, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи тане надіслав, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в справі матеріалами, що відповідає вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України. На підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із п. 3.1 статуту КП «Васильківтепломережа», основною метою діяльності КП «Васильківтепломережа», як виробника комунальної послуги, є забезпечення якісного та безперебійного постачання теплової енергії, централізованого опалення гарячого водопостачання споживачам міста: підприємствам, організаціям, установам відомчого і комунального житла та іншим. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.09.2025 року судом достовірно встановлено, що відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частиною четвертою статті 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на викладене, власник майна повинен нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. З наданого позивачем на підтвердження своїх вимог переліку сум по особовому рахунку № [NUMBER] за вказаною адресою: [ADDRESS] ., за період з 01.09.2022 року по 01.08.2025 року виникла заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії в розмірі 23986,61 грн. Відповідач доказів на спростування обставин викладених в позовній заяві, будь-яких контррозрахунків або квитанцій, які б свідчили про сплату комунальних послуг до суду не надали. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України - якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно доч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальніпослуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів у порядку встановленому законодавством. В силу вимог п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до вимог ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі ст. 68 ЖК України споживачі повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Правовідносини відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати регулюються Правилами надання послуг з постачання теплової енергії що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 року (надалі Правила). Відповідно до п. 35-37 Правил - розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 2 ст. 642 ЦК України визначено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Наявність відносин між сторонами, отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків. Крім того, Постановою судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 20.04.2016 р. справа 6-2951цс15 містить висновок про те, що факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Як встановлено в ході розгляду справи відповідач не звертався до позивача із заявою про складання графіка погашення заборгованості, або відстрочення терміну її оплати та не надав жодної довідки, яка підтверджує неспроможність погашення боргу. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи, що судом встановлено факт підключення квартири за адресою: [ADDRESS] . до мережі централізованого опалення, суд вбачає наявність між сторонами договірних правовідносин, та, відповідно, підстав для виконання відповідачем своїх обов`язків по оплаті послуг з постачання теплової енергії, оскільки фактично ці житлово-комунальні послуги надавались позивачем, а відповідач користувався цими послугами, про що свідчить витяг з особового рахунку, відповідно до якого заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 01.09.2022 року по 01.08.2025 року становить 23986,61 грн. Також факт відсутності договору про надання послуг, не є підставою для відмови в позові, оскільки згідно з ч. 1 ст. 10 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають з дій, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Виходячи з вищевикладеного, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги КП Васильківської міської ради «Васильківтепломережа» про стягнення нарахованої заборгованості за комунальні послуги з постачання теплової енергії, надані відповідачам, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд, також вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача сплачений ним судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved