Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (далі Позивач, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») звернулося з позовом до [PERSON] (далі Відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором м №367225 від 18.09.2020р. у розмірі 7372,97 грн, та просить стягнути сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмір 6000,00 грн. В якості правових підстав звернення до суду Позивач зазначає, зокрема, норми статей 512, 514, 516, 625, 1054 Цивільного кодексу України. Ухвалою від 26.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням Сторін. У судове засідання Сторони не з`явилися. Представник Позивача просить провести розгляд справи без Позивача та його представника, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. 17.02.2026 суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, розглянувши матеріали справи, встановив, що 18.09.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» (далі ТОВ «СЛОН КРЕДИТ») та [PERSON] уклали договір про надання споживчого кредиту №367225 на умовах повернення, сплати відсотків за користування та виконання інших обов`язків передбачених договором. Згідно з умов пункту 2.1 договору про надання споживчого кредиту №367225 від 18.09.2020 кошти надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування у розмірі 11000,00 грн на користь споживача за реквізитами [NUMBER] в АТ «Банк Форвард». Відповідно до пункту 1.5 вказаного договору за користування кредитом встановлено процентну ставку. Зокрема за перший день користування кредитом встановлена процентна ставка у розмірі 25% день, за всі наступні дні застосовується ставка у розмірі 85% річних. Згідно з платіжним дорученням №3306 від 18.09.2020 ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» надало Відповідачу кредитні кошти у розмірі 11000,00 грн у безготівковій формі, шляхом їх перерахування на рахунок Відповідача, вказаний у пункті 2.1 договору про надання споживчого кредиту №367225 від 18.09.2020. 21.02.2024 ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» уклали договір факторингу №2102-24, за умовами якого клієнт ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» зобов`язується відступити фактору ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах визначених цим договором (пункт 2.1 договору) Відповідно до акту прийому-передачі реєстру прав вимоги за договором факторингу №2102-24 від 21.02.2024, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» прийняло право вимоги до 381 боржника. Згідно з витягом з додатку до договору факторингу №2102-24 від 21.02.2024 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги до Відповідача за кредитним договором №367225 від 18.09.2020 на загальну суму 7372,97 грн. З платіжної інструкції №6841 від 22.02.2024 вбачається, що ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» сплатило ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» суму фінансування за договором фактрингу. Відповідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до норм статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положенням Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом. Позивач, як сторона на яку покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, довів виконання зобов`язання за кредитним договором про надання кредиту № 367225 від 18.09.2020. З розрахунку заборгованості вбачається, що Відповідач частково сплачував заборгованість, а сума заборгованості у розмірі 7372,97 грн складається із: 5195,01 грн тіла кредиту, 2177,96 грн відсотків за користування кредитом. Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про доведеність Позивачем викладених в позові обставин належними, достовірними та допустимими доказами, які в своїй сукупності достатні для задоволення позовних вимог. Судові витрати, у відповідності до статті 141 ЦПК України, покладаються на Відповідача. Щодо вимог про стягнення з Відповідача витрат на правничу допомогу, суд не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки з наданих Позивачем детального опису робіт та акту про підтвердження факту надання правничої допомоги не вбачається, що правнича допомога надавалася саме у межах цієї справи.

Outcome: approved