Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходилась вищевказана цивільна справа. В позовній заяві посилається на те, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] та батько позивачки [PERSON] [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на таке майно: квартиру [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1980 га, розташовану за адресою: Київська область, Броварський район, Требухівська сільська рада, с.Требухів (для ведення особистого підсобного господарства, угіддя рілля, з описом меж земельної ділянки: від А до Б дорога, від Б до В вул.Парникова, від В до Г дорога, від Г до А [PERSON] ). Спадкодавець [PERSON] залишив заповіт від 02.12.2020р., посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Кутовою Т.А., зареєстрований в реєстрі за №1186, відповідно до якого все його майно заповів позивачу [PERSON] . Також право на обов`язкову частку у спадщині має малолітня донька [PERSON] , [INFO] . Спадкова квартира [ADDRESS] належала матері спадкодавця [PERSON] [PERSON] - на підставі договору дарування квартири від 31.10.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Лазарєвою В.П., реєстр. №3142, відповідно до якого [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла у дар зазначену квартиру. [INFO] [PERSON] померла та залишила заповіт, посвідчений 23.11.2004р. приватним нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу Ковальчук Т.П., реєстр.№6559, відповідно до якого, квартиру [ADDRESS] вона заповіла своєму сину [PERSON] . Останній звернувся протягом 6 місяців з часу відкриття спадщини, а саме 27.09.2013р. до приватного нотаріуса Сімферопольського міського нотаріального округу Автономної Республіки Крим Стусь О.Є. з заявою про прийняття спадщини за заповітом. Внаслідок чого, було заведено спадкову справу №17/2013, номер у спадковому реєстрі 55075527. Внаслідок окупації АРК, введення воєнного стану в Україні, [PERSON] не встиг оформити документально вказане спадкове майно та отримати свідоцтво на спадщину. Спадкова земельна ділянка площею 0,1980 га, розташована за адресою: Київська область, Броварський район, Требухівська сільська рада, с.Требухів (для ведення особистого підсобного господарства, угіддя рілля, з описом меж земельної ділянки: від А до Б дорога, від Б до В вул.Парникова, від В до Г дорога, від Г до А [PERSON] ) належала спадкодавцю [PERSON] на підставі договору дарування від 15.10.2008р., укладеному між ним та [PERSON] , посвідченому приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Базир В.Г., реєстр.№4081. Після звернення позивача [PERSON] 15.11.2024р. до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Грищенко В.В. з заявою про прийняття спадщини за заповітом та відкриття спадкової справи після смерті чоловіка [PERSON] була відкрита спадкова справа №41/2024 до майна померлого [PERSON] . Постановою від 16.06.2025р. нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки [PERSON] не були подані документи на спадкове майно, а також нотаріус позбавлений можливості отримати копію спадкової справи до майна померлої [PERSON] для встановлення кола спадкоємців, які прийняли спадщину, у зв`язку із знаходженням справи на тимчасово окупованій території України. Враховуючи наведене, представник позивачів просить суд: визнати за [PERSON] право власності на частки квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Також просить суд визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частки квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Окрім цього, просить суд визнати за [PERSON] право власності на частки земельної ділянки площею 0,1980 га, розташованої за адресою: Київська область, Броварський район, Требухівська сільська рада, с.Требухів (для ведення особистого підсобного господарства, угіддя рілля, з описом меж земельної ділянки: від А до Б дорога, від Б до В вул.Парникова, від В до Г дорога, від Г до А [PERSON] ), в порядку спадкування за заповітом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Також просить суд визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частки земельної ділянки площею 0,1980 га, розташованої за адресою: Київська область, Броварський район, Требухівська сільська рада, с.Требухів (для ведення особистого підсобного господарства, угіддя рілля, з описом меж земельної ділянки: від А до Б дорога, від Б до В вул.Парникова, від В до Г дорога, від Г до А [PERSON] ) - в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Сповіщені належним чином про час та дату розгляду справи позивачі до зали суду не з`явились, від представника позивачів адвоката Ільїнова Р.В. надійшла заява про проведення судового засіданні за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав. Сповіщений належним чином про час та дату розгляду справи відповідач до зали суду не направив свого представника, до матеріалів справи надійшов відзив за змістом якого, просить вирішити позовні вимоги на розсуд суду за наявними доказами без участі представника. Вивчивши письмові докази у справі, суд доходить наступного. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] та батько позивачки [PERSON] [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на таке майно: квартиру [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1980 га, розташовану за адресою: Київська область, Броварський район, Требухівська сільська рада, с.Требухів (для ведення особистого підсобного господарства, угіддя рілля, з описом меж земельної ділянки: від А до Б дорога, від Б до В вул.Парникова, від В до Г дорога, від Г до А [PERSON] ). Спадкодавець [PERSON] залишив заповіт від 02.12.2020р., посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Кутовою Т.А., зареєстрований в реєстрі за №1186, відповідно до якого все його майно заповів позивачу [PERSON] . Також право на обов`язкову частку у спадщині має малолітня донька [PERSON] , [INFO] . Спадкова квартира [ADDRESS] належала матері спадкодавця [PERSON] [PERSON] - на підставі договору дарування квартири від 31.10.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Лазарєвою В.П., реєстр. №3142, відповідно до якого [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла у дар зазначену квартиру. [INFO] [PERSON] померла та залишила заповіт, посвідчений 23.11.2004р. приватним нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу Ковальчук Т.П., реєстр.№6559, відповідно до якого, квартиру [ADDRESS] вона заповіла своєму сину [PERSON] . Останній звернувся протягом 6 місяців з часу відкриття спадщини, а саме 27.09.2013р. до приватного нотаріуса Сімферопольського міського нотаріального округу Автономної Республіки Крим Стусь О.Є. з заявою про прийняття спадщини за заповітом. Внаслідок чого, було заведено спадкову справу №17/2013, номер у спадковому реєстрі 55075527. Внаслідок окупації АРК, введення воєнного стану в Україні, [PERSON] не встиг оформити документально вказане спадкове майно та отримати свідоцтво на спадщину. Спадкова земельна ділянка площею 0,1980 га, розташована за адресою: Київська область, Броварський район, Требухівська сільська рада, с.Требухів (для ведення особистого підсобного господарства, угіддя рілля, з описом меж земельної ділянки: від А до Б дорога, від Б до В вул.Парникова, від В до Г дорога, від Г до А [PERSON] ) належала спадкодавцю [PERSON] на підставі договору дарування від 15.10.2008р., укладеному між ним та [PERSON] , посвідченому приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Базир В.Г., реєстр.№4081. Після звернення позивача [PERSON] 15.11.2024р. до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Грищенко В.В. з заявою про прийняття спадщини за заповітом та відкриття спадкової справи після смерті чоловіка [PERSON] була відкрита спадкова справа №41/2024 до майна померлого [PERSON] . Постановою від 16.06.2025р. нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки [PERSON] не були подані документи на спадкове майно, а також нотаріус позбавлений можливості отримати копію спадкової справи до майна померлої [PERSON] для встановлення кола спадкоємців, які прийняли спадщину, у зв`язку із знаходженням справи на тимчасово окупованій території України. Вирішуючи по суті позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] , суд виходить з наступного. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі №925/642/19 (провадження №12-52гс20) зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 цієї Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17 (провадження №14-144цс18, пункт 57, ), від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16 (провадження №12-187гс18, пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц (провадження №14-338цс18), від 11 вересня 2019 року у справі №487/10132/14-ц (провадження №14-364цс19)). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (частина третя статті 1223 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до частин першої-третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до положень частин першої, другої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що спадкове майно - квартира [ADDRESS] підлягає поділу між спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] у визначеному у позовній заяві порядку, а саме у порядку спадкування за заповітом [PERSON] у розмірі частки, та у порядку спадкування за законом щодо обов`язкової частки у спадщині [PERSON] у розмірі частки. Щодо спадкування земельної ділянки площею 0,1980 га, розташована за адресою: Київська область, Броварський район, Требухівська сільська рада, с.Требухів (для ведення особистого підсобного господарства, угіддя рілля, з описом меж земельної ділянки: від А до Б дорога, від Б до В вул.Парникова, від В до Г дорога, від Г до А [PERSON] ), суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Згідно ч.2 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Відповідно до ч.8 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» на підтвердження державної реєстрації земельної ділянки видається Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, який містить всі відомості про неї, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки. Згідно статті 79-1 ЗК України встановлює, що сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрам. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (ч.4 ст.79-1 ЗК України). Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї (ч.9 ст.79-1 ЗК України) Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі (ч.10 ст.79-1 ЗК України). Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Реєстрація права власності на земельні ділянки повинна бути, якщо оформлення права власності на землю та його реєстрація були проведені згідно з чинним у відповідний час законодавством. Згідно із ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України (у чинній до 2013 року редакції) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами (ч. 1 ст. 126 ЗК України). Позивачами не надано суду державного акту про право власності чи користування земельною ділянкою площею 0,1980 га. Відповідно до постанови Верховного Суду від 2 червня 2021 року у справі № 362/6164/17 набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності відповідних юридичних фактів у їх сукупності, зокрема, ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельну ділянку; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Відповідно до постанови Верховного Суду № 343/1048/17 від 18 березня 2019 року, набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності відповідних юридичних фактів у їх сукупності, зокрема, ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. На підставі викладеного суди дійшли правильного висновку, що спадкодавець за життя не оформив у встановленому законом порядку право власності на спірні земельні ділянки, тому вони не є об`єктом спадкування і не увійшли до спадкової маси». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), вказано, що «захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України. ЗК України у редакції, чинній до 01 січня 2013 року, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю чи укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку». Враховуючи наведене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у частині визнання права власності у порядку спадкування за позивачами на земельну ділянку площею 0,1980 га, розташовану за адресою: Київська область, Броварський район, Требухівська сільська рада, с.Требухів (для ведення особистого підсобного господарства, угіддя рілля, з описом меж земельної ділянки: від А до Б дорога, від Б до В вул.Парникова, від В до Г дорога, від Г до А [PERSON] .

Outcome: partial