Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Представник ТзДВ «Страхова компанія «Гардіан» (далі ТДВ «СК «Гардіан») звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів в розмірі 49113,72 грн. та судових витрат у справі. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 31.12.2024 між ТДВ «СК «Гардіан» та власником автомобіля Volkswagen CC [NUMBER] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу серії ЕР- 226191141. 31.03.2025 по вул.Городецька, 353 у м.Львів за участю т/з Volkswagen CC [NUMBER] під керуванням [PERSON] та т/з Suzuki Vitara [NUMBER] під керування [PERSON] відбулася дорожня-транспортна пригода, внаслідок якої т/з належний [PERSON] , отримав механічні пошкодження. Винуватцем ДТП є власник т/з Volkswagen CC [NUMBER] [PERSON] , згідно повідомлення про ДТП (європротоколу). Власник пошкодженого т/з [PERSON] звернувся до ТДВ «СК «Гардіан» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Страховиком визнано пошкодження застрахованого автомобіля страховим випадком та 11.07.2025 [PERSON] здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 49113,72 грн. Однак, 14.07.2025 ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» помилково здійснило повторну виплату страхового відшкодування на рахунок відповідача у розмірі 49113,72 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №241866. Таким чином, 14.07.2025 [PERSON] отримав кошти у сумі 49113,72 грн помилково, тобто набув їх безпідставно, оскільки позивачем вже було виконано зобов`язання по виплаті страхового відшкодування в повному обсязі 11.07.2025. Позивач двічі звертався до відповідача із досудовою вимогою про добровільне повернення безпідставно набутих коштів, однак такі залишилися без виконання. Враховуючи викладене, змушений звернутися до суду із позовом про витребування безпідставно набутих коштів. Ухвалою суду від 05.12.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в спрощеному порядку без повідомлення (виклику) сторін. Роз`яснено право на подачу відзиву на позов та відповіді на відзив. Головуючий суддя перебував у планових відпустках з 18.12.2025 по 02.01.2026, та з 19.01.2026 по 20.01.2026 включно. Представник позивача заперечень проти ухвалення заочного рішення не заявляв. Відповідач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлявся належним чином згідно з вимогами ЦПК України. При цьому з огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд взяв до уваги правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, відповідно до якого направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. До суду від відповідача не надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, у встановлений судом строк відзив на позов до суду не подав. За відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач відзив на позов до суду не надіслав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Такий висновок суду, зважаючи, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину невчинення нею своєчасно такої процесуальної дії, узгоджується також із положеннями частини восьмої статті 178 вказаного Кодексу. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін не надходили. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ст. 280 ч.1 п.4 ЦПК України суд ухвалює проводити розгляд справи у заочному порядку та ухвалює заочне рішення по справі на підставі наявних у ній доказів. У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом ч.ч. 4, 5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення у даній справі є 23.02.2026, тобто дата складання повного тексту рішення. Судом встановлено, що 31.03.2025 по вул.Городецька, 353, у м.Львів за участю т/з Volkswagen CC [NUMBER] під керуванням [PERSON] та т/з Suzuki Vitara [NUMBER] , під керуванням [PERSON] відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої т/з [PERSON] отримав механічні пошкодження. [PERSON] свою вину визнав у вищевказаному ДТП, про що було складено повідомлення про ДТП (європротокол) (а.с. 19). Цивільно-правова відповідальності власника транспортного засобу Volkswagen CC [NUMBER] [PERSON] була застрахована у ТДВ «СК «Гардіан» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу серії ЕР-226191141 від 31.12.2024. Відповідно до вказаного полісу серії ЕР-226191141 забезпечений транспортний засіб Volkswagen CC [NUMBER], страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну у розмірі 160 000 грн., розмір франшизи 3200,00 грн. (а.с. 36) 01.04.2025 [PERSON] звернувся до ТДВ «СК «Гардіан» із повідомленням про настання події з ознаками страхового випадку, а 26.06.2025 із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.34-35). На виконання вимог закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивачем було проведено огляд пошкодженого т/з Suzuki Vitara [NUMBER] та визначено вартість відновлювального ремонту. Відповідно до звіту №2047/25 від 23.06.2025, Акту огляду транспортного засобу №1335/25 від 23.04.2025, Акту огляду т/з №1252/25 від 16.04.2025, та Акту огляду пошкодженого транспортного засобу №2047/25 від 13.06.2025 встановлено, що вартість відновлювального ремонту т/з Suzuki Vitara [NUMBER] з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 52313,72грн. (а.с.20-22) Позивачем проведено розрахунок страхової виплати наступним чином: 52313, 72 грн (вартість відновлювального реемонту) - 3200,00 (франшиза) дорівнює 49113,72 грн. На підставі даних розрахунків, 11.07.2025 ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» складено страховий акт про виплату страхового відшкодування, та того ж дня здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок відповідача у розмірі 49113,72грн., що підтверджується платіжною інструкцією №241762 (а.с.32) Однак, 14.07.2025 ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» помилково здійснило повторну виплату страхового відшкодування на рахунок відповідача у розмірі 49113,72 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №241866. Таким чином, 14.07.2025 [PERSON] отримав кошти у сумі 49113,72 грн помилково, тобто набув їх безпідставно. (а.с.33) 21.07.2025 та 29.07.2025 позивачем на адресу відповідача було направлено претензію та досудове попередження про добровільне повернення помилково сплачених коштів, проте такі відповідачем виконані не були (а.с. 17-18, 27-28) Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У частинах першій, другій статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно із частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування». Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»). Згідно із статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Згідно із ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Спеціальні норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або Моторно-транспортне страхову бюро України не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Положеннями статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом, та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно із пунктом 36.1 статті 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved