Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

У поданій в системі "Електронний суд" заяві представник позивача ТОВ "Західна агровиробнича компанія" Андросюк І.С. просить: визнати укладеною додаткову угоду № б/н від 22.04.2025 року до договору оренди землі б/н від 16.06.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія"та [PERSON] ; визнати відсутнім у ФГ "Агро Нікос" права оренди земельної ділянки площею 3,3672 га, кадастровий номер 5622681800:08:001:0011, яка розташована на території колишньої Дерманської Другої сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, номер запису про інше речове право: 61282690; скасувати запис щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки площею 3,3672 га, кадастровий номер 5622681800:08:001:0011, яка розташована на території колишньої Дерманської Другої сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, номер запису про інше речове право: 61282690. В обґрунтування позову зазначає, що 16 червня 2015 року між [PERSON] (Орендодавець) та ТОВ «Колос-Інвест» (Орендар) було укладено Договір оренди землі, за яким Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку, кадастровий номер 5622681800:08:001:0011, загальною площею 3,3672 га, що розташована на території колишньої Дерманської Другої сільської ради Здолбунівського району Рівненської області. Згідно з пунктом 8 договору, він укладений строком на 5 років. Додатковою угодою №1 від 01.08.2018 року до договору (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) сторону орендаря змінено на ТОВ «Західна агровиробнича компанія» та п. 3 внесено зміни до п. 8 договору та викладено його в наступній редакції: «Договір укладено строком на 7 (сім) років, сплив якого починається з моменту укладання додаткової угоди до договору оренди землі, але в будь-якому випадку дана Додаткова угода та право оренди на підставі її є чинним до моменту закінчення збирання врожаю Орендарем. Після закінчення строку дії договору Орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 3 (три) місяці до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію». Право оренди вказаної земельної ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право: 10060005. З урахуванням додаткової угоди №1 від 01.08.2018 року строк договору сплив 01.08.2025 року. Маючи намір реалізувати переважне право на поновлення договору оренди землі від 22.04.2025 року ТОВ «Західна агровиробнича компанія» надіслано [PERSON] лист-повідомлення №2629 від 22.04.2025 про намір продовжити дію договору оренди землі. Таким чином, до закінчення строку дії договору оренди позивач, як добросовісний орендар, маючи законні сподівання на продовження дії договору оренди землі на новий строк, у встановленому порядку звернувся до орендодавця з метою реалізації переважного права на поновлення договору, яке йому гарантоване умовами договору та положеннями вказаної норми права та запропонував підписати додаткову угоду, що підтверджується квитанцією установи поштового зв`язку про прийняття поштового відправлення та повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідач зобов`язаний був протягом місяця розглянути на предмет відповідності вимогам закону, узгодити, за необхідності, істотні умови договору, а за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі, укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. Проте, будь-якої відповіді на вищевказаний лист відповідач не надав, тобто не скористався правами, передбаченими ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а саме у місячний строк з моменту отримання листа-повідомлення не заперечив проти продовження договору на новий строк. Вважає, що дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Таким чином позивач скористався своїм переважним правом на поновлення договору та запропонував підписати додаткову угоду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. При цьому, позивач належно виконував свої обов`язки за договором оренди, в установлений договором та Законом строк повідомив орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк та надав проект додаткової угоди. Разом з тим відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.09.2025, право оренди вказаної земельної ділянки, яка знаходиться на території Дерманської Другої сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, проведено державну реєстрацію іншого речового права: номер запису 61282690. Таким чином, позивач дізнався про те, що [PERSON] уклала договір оренди земельної ділянки, яка знаходилась в оренді у позивача, з ФГ «Агро Нікос». Укладенням вищезазначеного договору [PERSON] та ФГ «Агро Нікос» порушили переважне право позивача на укладення договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5622681800:08:001:0011 на новий строк. З врахуванням наведеного, просить визнати укладеною додаткову угоду №б/н від 22.04.2025 до договору оренди землі №б/н від 16.06.2015 між ТОВ «Західна агровиробнича компанія» та [PERSON] , визнати відсутнім право оренди у ФГ «Агро Нікос» на земельну ділянку з кадастровим номером 5622681800:08:001:0011 площею 3,3672 га та скасувати запис щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки площею 3,3672 га, кадастровий номер 5622681800:08:001:0011, яка розташована на території Дерманської Другої сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, номер запису про право оренди 61282690. Відповідачка [PERSON] в поданому відзиві на позовну заяву від 21.10.2025 року, позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. В обґрунтування вказує на те, що 14.06.2025 року на адресу позивача вона направила лист про не продовження договору оренди на новий строк. Вказує, що 20.08.2025 між ФГ «Агро Нікос» та нею було укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5622681800:08:001:0011. Таким чином вважає, що нею були вчинені всі дії, передбачені Законом Україні "Про оренду землі" щодо припинення договору оренди. Представник відповідача ФГ «Агро Нікос» в поданому відзиві на позовну заяву від 21.10.2025 року, просив відмовити у його задоволенні. Мотивуючи тим, що 20.08.2025 між ФГ «Агро Нікос» та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5622681800:08:001:0011. Зазначає, що 14.06.2025 року [PERSON] повідомила ТОВ «Західна агровиробнича компанія» про не продовження договору оренди землі. Відтак, дані обставини виключають можливість застосування переважного права в розумінні ст. 33 Закону України "Про оренду землі". Представник позивача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» в поданих до суду додаткових поясненнях від 14.11.2025 зазначив, що дотримуючись механізму реалізації свого переважного права на продовження орендних відносин за Договором оренди землі від 01.08.2018 передбаченого ст. 33 Закону України «Про оренду землі», обумовленого в першу чергу належним виконанням Позивачем своїх зобов`язань, Позивач направив на адресу [PERSON] лист-повідомлення про намір продовжити дію вказаного Договору оренди землі. Вказує, що відсутні належні та допустимі докази того, що відповідач у відповідь на лист повідомлення надіслав позивачеві свою відповідь про небажання поновлювати договір оренди землі на новий строк. Крім цього, зазначений лист відповідачем направлено після спливу одного місяця від дня отримання від позивача листа повідомлення. Просив позовні вимого задовільнити повністю. Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи. Подане клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №456/252/22 (провадження №14-75цс25), яке він просив розглянути без його участі, не підлягає задоволенню за безпідставністю. Представник відповідача ФГ «Агро Нікос» в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, якою просив розглянути справу без його участі, в задоволені позовних вимог відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву, якою позовні вимоги не визнала, просила розглянути справу без її участі, в задоволені позовних вимог відмовити. У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, в силу положень ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З досліджених судом доказів встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка з кадастровим номером 5622681800:08:001:0011, загальною площею 3,3672 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Дерманська Другої сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.19.2025 року. Судом також встановлено, що між [PERSON] (орендодавець) та ТОВ "Колос Інвест" (орендар) було укладено договір оренди землі від 16.06.2016 року щодо належної [PERSON] вищевказаної земельної ділянки, та в подальшому згідно додаткової угоди № 1 від 01.08.2018 року до договору оренди землі від 16.06.2016 року відбулася заміна сторони орендаря - на ТОВ "Західна агровиробнича компанія", а також змінено строк дії оренди - до 01.08.2025 року, та відповідні зміни було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.09.2025 року. Відповідно до умов вищезазначеного договору оренди землі (в редакції додаткової угоди від 01.08.2018 року), договір укладено строком до 01.08.2025 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. Маючи намір продовжити договірні відносини з [PERSON] , ТОВ "Західна агровиробнича компанія" листом-повідомленням за вих. №2629 від 22.04.2025 р. звернулося до відповідача з пропозицією поновити договір оренди земельної ділянки. До вказаного листа було долучено додаткову угоду від 22.04.2025р., в якій запропоновано: 1.1 доповнити розділ "Строк дії Договору "наступним пунктом: Даний Договір поновлюється на той самий строк і на тих самих умовах. Жодних заяв, заперечень щодо не поновлення цього договору сторони не мають та ними не направлялись; 1.2. доповнити розділ "Умови використання земельної ділянки" наступним пунктом: Поновлення Договору оренди. Договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах в разі відсутності заяви однієї зі Сторін цього Договору про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення Договору. Вчинення інших дій Сторонами Договору для його поновлення не вимагається. Лист-повідомлення та додаткову угоду було направлено [PERSON] поштовим відправленням, що підтверджується описом вкладення в пріоритетний лист, адресованим орендодавцю. 14.06.2025 року на адресу товариства був направлений лист-повідомлення від орендодавця [PERSON] від 14.06.2025 р., в якому вона повідомила, що немає наміру здавати в оренду земельну ділянку з кадастровим номером 5622681800:08:001:0011, просила її залишити та не обробляти. Направлення листа повідомлення для ТОВ "Західна агровиробнича компанія" підтверджується рекомендованим повідомленням від 14.06.2025 року З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.09.2025 р. вбачається, що 20.08.2025 р. між [PERSON] та ФГ «Агро Нікос» було укладено договір оренди землі від 20.08.2025 р. щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5622681800:08:001:0011. Таким чином, оскільки між ТОВ "Західна агровиробнича компанія" та [PERSON] не було досягнуто домовленості щодо поновлення договору оренди землі №б/н від 16.06.2015 року, строк якого закінчився 01.08.2025 р., то відповідач 20.08.2025 року уклала договір оренди землі з іншим орендарем ФГ «Агро Нікос», який був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав 26.08.2025 р. Звертаючись з позовом до суду, ТОВ "Західна агровиробнича компанія" посилається на те, що дії [PERSON] не відповідають умовам договору оренди землі, положенням земельного законодавства та порушують переважне право позивача на поновлення оренди землі. Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно ст. 90 ЗК України власники земельних ділянок мають право передавати їх в оренду. За змістом ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян та юридичних осіб здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно ст. 16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Відповідно до ч. 1 ст. 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Отже, користуватися чужою земельною ділянкою, яка належить особі на праві приватної власності, можливо на праві оренди, підставою для якої є відповідний договір оренди. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1ст.638 ЦК України). В силу вимог ч.ч.1-3 та ч.ч. 5-6 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків. Як визначено в ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду землі" строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі". Правові підстави переважного права орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк визначені статтею 33 Закону України "Про оренду землі". Так, відповідно до приписів ч. 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. Під час укладення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина четверта статті). Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передання земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина п`ята статті). Ці положення узгоджуються із загальною нормою ч. 1 ст. 777 ЦК України. Як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ст. 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує його обов`язки за цим договором; він повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк; до листа-повідомлення додав проєкт додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору (постанови від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц, від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц і № 159/5756/18). Без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору було неможливим. Така угода має ознаки не тільки зобов`язального, але й речового договору, оскільки засвідчує волю сторін на передання земельної ділянки у тимчасове володіння орендареві на новий строк. Тому зазначена додаткова угода згідно з пунктом 1 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк. Саме з цією реєстрацією закон пов`язує виникнення права оренди (стаття 125 ЗК України). Тому не можна вважати, що поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ст.33 Закону України "Про оренду землі", є "автоматичною" пролонгацією орендних правовідносин. При цьому реалізація переважного права на поновлення договору оренди, передбаченого частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі", можлива за умови як дотримання встановленої цією нормою (частини друга-п`ята статті 33 Закону України "Про оренду землі") процедури, так і наявності волевиявлення сторін. Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23 січня 2019 року в справі № 902/619/17, від 27 червня 2019 року в справі № 923/925/18. Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору. Судом встановлено, що до закінчення строку дії договору оренди, ТОВ "Західна агровиробнича компанія" листом-повідомленням за вих. № 2629 від 22.04.2025 р. повідомило [PERSON] про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк. 14.06.2025 на адресу товариства був направлений лист-повідомлення від орендодавця [PERSON] від 14.06.2025 р., в якому вона заперечила проти поновлення орендних відносин з ТОВ "Західна агровиробнича компанія" щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5622681800:08:001:0011, просила залишити земельну ділянку та не приступати до її обробітку. Зазначене чітко та послідовно підтверджує безпідставність тверджень позивача щодо порушення його прав, оскільки [PERSON] у відповідь на пропозицію щодо укладення додаткової угоди до договору оренди землі повідомила позивача про небажання поновлювати, продовжувати, переукладати, укладати в новій редакції договір оренди землі або в будь-який інший спосіб надавати йому право користування належною їй земельною ділянкою. Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, крім іншого, свобода договору. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ст.203 ч.3 ЦК України). Аналізуючи вищевказане, суд дійшов переконання, що для реалізації переважного права необхідна наявність двох складових в їх сукупності - дотримання встановленої законом процедури та наявності волевиявлення сторін. В даному випадку волевиявлення відповідача [PERSON] на поновлення договору оренди землі відсутнє. Водночас, наявність незгоди орендодавця щодо поновлення договору оренди земельної ділянки згідно з положеннями ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" виключає можливість визнання поновленим попереднього договору в обраний позивачем спосіб. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 21.01.2020 у справі №379/1354/18, від 25.03.2020 у справі 379/1439/18, від 15.02.2023 у справі №399/295/11, від 15.05.2023 у справі №693/137/22. Також Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі. Такий висновок викладений у постановах Верховного суду від 28.05.2024 у справі №604/648/23, від 12.04.2024 у справі №131/970/23. Крім того, направлення орендарем пропозиції про продовження відносин оренди не є безумовною підставою для їх поновлення між сторонами у разі відсутності волевиявлення орендодавця на продовження договору оренди. Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 31 січня 2025 року в справі № 604/646/23 (провадження № 61-1814св24). Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За приписами статті 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. В ході судового розгляду не встановлено наявність у позивача суб`єктивного матеріального права та охоронюваного законом інтересу на захист якого подано позов, зокрема, щодо порушення переважного права ТОВ "Західна агровиробнича компанія", оскільки [PERSON] у встановленому законом порядку вказала на відсутність наміру продовжувати договірні відносини з оренди землі з позивачем, що беззаперечно свідчить про відсутність її волевиявлення на поновлення договору оренди землі чи укладення на новий строк з позивачем. Встановивши відсутність волевиявлення [PERSON] на продовження договору оренди землі, суд, врахувавши положення ст. 33 Закону України "Про оренду землі", дійшов до висновку про те, що переважне право ТОВ "Західна агровиробнича компанія" на укладення з [PERSON] договору оренди землі на новий строк є припиненим і не підлягає захисту. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Проаналізувавши матеріали справи, вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позивач не підтвердив наявність у нього порушеного переважного права на укладення договору оренди землі, відтак позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed