Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

12 грудня 2025 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в розміні частки з усіх видів його заробітку (доходу) на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] її дочці [PERSON] виповнилось 18 років і її батько, [PERSON] , припинив виплату аліментів на її утримання. На даний час донька навчається на 1-му курсі денної форми навчання у Фаховому коледжі економіки та права Вінницького кооперативного інституту 1 рівня акредитації на спеціальності «Готельно-ресторанна справа та кайтеринг», кінцевий термін навчання 30 червня 2027 року. Самостійних заробіток донька не має, стипендії не отримує, і тому потребує матеріальної допомоги. Основні витрати йдуть на харчування, проживання в гуртожитку, проїзд до місця навчання. На даний час доньку утримує тільки вона, відповідач ухиляється від свого обов`язку на утримання доньки, який має реальну можливість виплачувати аліменти в розмірі частини всіх доходів, адже він працездатний та отримує доходи. Тому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки на період навчання в розмірі його доходів щомісячно з моменту звернення до суду та до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2027 року. Разом з тим просила стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 4000,00 гривень. Ухвалою судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 17 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 14 січня 2026 року ухвалою суду було відкладений розгляд справи у зв`язку із неявкою відповідача. Представник позивачки адвокат Лукавський І.А. 14 січня 2026 року подав до суду заяву про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, не заперечують щодо ухвалення заочного рішення. Ухвалою суду від 27 січня 2026 року розгляд справи було відкладено у зв`язку із відсутністю відомостей про повідомлення відповідача про час та місце судового засідання. Представник позивачки адвокат Лукавський І.А. 28 січня 2026 року подав до суду заяву про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують. В судове засідання 18 лютого 2026 року сторони не з`явилися. Відповідач [PERSON] був належно повідомлений про час і місце судового розгляду, в судове засідання повторно не з`явився, відзиву та заяву про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Відповідач повідомлявся на адресу, яка вказана у відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру та на адресу, яка вказана позивачем місце проживання відповідача в позовній заяві. Враховуючи зазначені обставини суд, зважаючи на зміст заяви позивача, ухвалою від 18 лютого 2026 року вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, відповідно до положень ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії № [NUMBER] , яке видане 21 грудня 2007 року виконкомом Городківської сільської ради Крижопільського району Вінницької області. З даних відомостей вбачається разом тим, що [PERSON] на день звернення до суду її матір`ю, [PERSON] , із даним позовом є повнолітньою. Відповідно до Відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 941 від 19.09.2025 року яка видана спеціалістом відділу ЦНАП Городківської сільської ради Пастух А.І. зареєстрована за адресою [ADDRESS] разом із матір`ю [PERSON] . Матеріалами справи встановлено, що згідно довідки № 205 від 22 жовтня 2025 року, яка видана Вінницьким кооперативним інститутом, про те, що [PERSON] дійсно навчається у Фаховому коледжі економіки і права Вінницького кооперативного інституту І рівня акредитації, на І курсі денної форми навчання спеціальності J2 «Готельно-ресторанна справа та кейтеринг» за освітнім ступенем Фаховий молодший бакалавр, на договірній основі. Стипендії не отримує. Термін навчання 2 роки: з 01 вересня 2025 року до 30 червня 2027 року. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Навчання в інституті, крім побутових витрат, також потребує значних коштів на придбання літератури, методичного матеріалу, щоденного виділення коштів на харчування та транспорт. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує, що відповідач є працездатною особою, його стан здоров`я. Обставин, які б звільняли відповідача взагалі від обов`язку по утриманню своєї повнолітньої дочки, що продовжує навчання, в суді не встановлено. З огляду на викладене, з урахуванням сімейного, майнового стану сторін, а також потреби у матеріальній допомозі на період навчання [PERSON] , суд вважає за можливе позов задовольнити та стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання доньки в розмірі 1/4 частини з всіх видів його доходу, що не призведе до погіршення майнового стану платника аліментів, та буде достатнім для забезпечення необхідних потреб його доньки в період навчання, але не більше ніж до досягнення віку 23-х років з огляду на справедливий та розумний розподіл витрат. При визначені часу, з якого присуджуються дані аліменти, суд враховує, що відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 12 грудня 2025 року. Згідно зі статтею 141 ЦПК України, оскільки позивач при зверненні до суду з даним позовом була звільнена від сплати судового збору відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок на користь держави. Позивачкою заявлено вимогу про стягнення з відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 4000,00 грн. Витрати на професійну правничу допомогу, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Заявницею на підтвердження понесених нею витрат на професійну правничу допомогу надано: Договір про надання правової допомоги у цивільній справі № 43 від 05 грудня 2025 року, який укладено між адвокатом Лукавським І.А. та [PERSON] , в якому п. 4. визначено гонорар (вартість послуг) Адвоката та зазначено, що розмір гонорару визначається в твердій грошовій сумі та складає 4000 гривень; ордер на надання правничої допомоги серії АВ № 1256836 від 11 грудня 2025 року; квитанція № 43 від 11.12.2025 року про отримання адвокатом Лукавським І.А. від [PERSON] згідно угоди від 05.12.2025 року за надання правничої допомоги у справі про стягнення аліментів на користь дочки на час навчання. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами або не визнання заяви про розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Дослідивши матеріали справи, враховуючи складність справи, обсяг виконаних робіт та витрачений адвокатом час, значення справи для сторони, принципи співмірності та розумності судових витрат, оцінивши надані докази щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, беручи до уваги, що відповідач не заявляв про зменшення таких витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Outcome: approved