Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

19.02.2026 [PERSON] звернулася до Подільського районного суду міста Полтави з заявою про видачу обмежувального припису щодо свого цивільного чоловіка [PERSON] строком на 6 місяців, оскільки її цивільний чоловік [PERSON] , вчиняє сварки, психологічне та фізичне насильство стосовно неї. Конфлікти, які виникають, супроводжуються словесними образами, погрозами та вживанням ненормативної лексики з боку кривдника. Під час останнього інциденту [PERSON] вчинив насильство фізичного та психічного характеру на підставі цього поліція видала «Терміновий заборонний припис стосовно кривдника» серії АА № 590755. Вона зазнає постійного психологічного тиску з боку [PERSON] , що полягає у погрозах, словесних образах, нецензурному висловлюванні на її адресу, постійними маніпуляціями дитиною, погрозами відібрати сина. Вищезазначені дії принижують її честь та гідність. Доведена до відчаю постійними образами, заявник зверталася до Полтавського відділу поліції, працівниками якого були видані термінові заборонні приписи на її ім`я та протоколи про вчинення адміністративного правопорушення. Домашнє насильство з боку її цивільного чоловіка мало тривалий, систематичний повторюваний характер. Протягом значного періоду часу він умисно провокував конфліктні ситуації, влаштовував сварки, під час яких виявляв агресію, штовхав заявницю та застосовував фізичну силу. Така поведінка супроводжувалася психологічним тиском, погрозами приниженням, що створювало для неї постійний стан страху та небезпеки. Раніше заявниця була змушена утримуватися від частого звернення до правоохоронних органів оскільки має з кривдником спільного неповнолітнього сина, [INFO] , побоювалася, що втручання поліції та судових органів може негативно вплинути на психоемоційний стан, порушити звичний уклад життя дитини та завдати їй додаткової психологічної травми. Саме з огляду на інтереси дитини вона тривалий час терпіла протиправну та насильницьку поведінку цивільного чоловіка. Однак на даний час ситуація суттєво загострилася. Кривдник продовжує чинити шодо заявника фізичне насильство, яке є реальним та безпосереднім ризиком для її життя і здоров`я. Крім того, він почав використовувати спільного сина як засіб тиску та маніпуляції, систематично погрожуючи заявниці тим, що позбавить її можливості спілкування з дитиною або взагалі «відбере» її. Вважає, що така поведінка чоловіка свідчить про реальну загрозу не лише її безпеці а й психоемоційному стану та нормальному розвитку спільного сина, який стає свідком конфліктів, агресії та перебуває у стані постійної напруги та страху. Саме з цієї причини заявниця була змушена звернутися до органів поліції з відповідною заявою та ініціювати захист своїх прав в судовому порядку. Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 19.02.2026 відкрито провадження за правилами окремого провадження та призначено справу до судового розгляду. Заявниця [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином. Особа стосовно якої подано заяву про видачу обмежувального припису [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином. Відповідно до положень ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Заявниця [PERSON] та особа стосовно якої подано заяву про видачу обмежувального припису [PERSON] спільно проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою. Згідно зі ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Так, Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Як визначає стаття 1 зазначеного Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Стаття 26 зазначеного Закону визначає, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема, постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України. У разі порушення кримінального провадження у зв`язку з вчиненням домашнього насильства перелік заходів щодо тимчасового обмеження прав або покладення обов`язків на особу, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, або визнана винною у його вчиненні, а також порядок застосування таких заходів визначаються Кримінальним кодексом України та Кримінальним процесуальним кодексом України. Згідно із ч. 3 ст. 26 Закону, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. З матеріалів справи вбачається, що заявниця зверталася до поліції з приводу дій її цивільного чоловіка [PERSON] щодо неї. Так, 01.02.2026 відносно кривдника [PERSON] , який вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру за місцем мешкання відносно [PERSON] було винесено терміновий заборонний припис серії АА №590755 (а.с. 5). У постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі за №756/3859/19 зроблено висновок про те, що враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. У постанові Верховного Суду від 28.04.2020 року у справі за №754/11171/19 зазначено, що при вирішенні питання щодо застосування обмежувального припису суд на підставі встановлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. З огляду на вказані обставини, які свідчать про систематичне вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно [PERSON] , яке відбувалось в присутності спільного неповнолітнього сина, з метою запобігання продовження чи повторного вчинення [PERSON] відносно заявниці домашнього насильства, суд доходить до висновку про необхідність видачі обмежувального припису строком на 6 місяців, а тому заява [PERSON] про видачу обмежувального припису відносно неї підлягає задоволенню. Водночас суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви [PERSON] у частині захисту неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , як особи, постраждалої від домашнього насильства. У постановах Верховного суду від 27 листопада 2019 року у справі № 753/23624/18 (провадження № 61-9012св19) та від 06 лютого 2020 року у справі № 753/8626/19 (провадження № 61-15016св19) зроблено висновок, що суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно свого сина. Тому відсутні підстави для видачі обмежувального припису стосовно [PERSON] із визначенням заходів тимчасового обмеження його прав стосовно [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: partial