Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

10.11.2025 року до Київського районного суду м.Полтави із позовом звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві просили суд стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за договором позики №823393-12/2023 в розмірі 17500,00 грн. та за кредитним договором №24052024 в розмірі 12000,00 грн. Всього просять стягнути заборгованість за договорами в розмірі 29500,00 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 26.11.2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач свого представника не направив, в позовній заяві просили суд проводити розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, щодо їх задоволення не заперечують. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з`явилися. Вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що 28.12.2023 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] було укладено кредитний договір №23393-12/2023. Згідно з п.п.1.1 п. 1 кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності (далі-кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Підписанням даного договору позики відповідач підтверджує, що вона ознайомлена на офіційному сайті з повною інформацією щодо позикодавця та про його послуги, що передбачена ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». 29.04.2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу №29042024-1, у відповідності до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №29042024-1 від 29.04.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 17500,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 12500,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики №23393-12/2023 в розмірі 17500,00 грн. Також судом встановлено, що 09.01.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №12048-01/2024. Згідно з п.п. 1.6п. 1 кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» у безготівковій формі шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.п. 1.6 п. 1 кредитного договору. Підписанням даного договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомлений на офіційному сайті з повною інформацією щодо позикодавця та про його послуги, що передбачена ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». 24.05.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №24052024, у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №24052024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до Відповідача в сумі 12000,00 грн., з яких: 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9000 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Судом також встановлено, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №12048-01/2024 в розмірі 12000,00 грн. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст.509 ЦК України). Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, зокрема, з договорів. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). Згідно з ч.1, 2 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочила, якщо вона не приступила до виконання зобов`язання або не виконала його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Натомість за змістом ст. 599 ЦК України, виконання зобов`язання, проведеного належним чином, припиняє його. Цивільне судочинство ґрунтується, зокрема, на принципі змагальності сторін відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (п.4 ч.3 ст.2, ст.12, ст.81 ЦПК України). Судом встановлено, що у справах про відповідальність боржника за невиконання зобов`язання, зокрема грошового, саме позивач зобов`язаний довести наявність невиконаного зобов`язання, підстави його виникнення та розмір. Вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків за користування наданим кредитом підтверджується підписаною електронною копією договору та паспорту споживчого кредиту одноразовим ідентифікатором з зазначенням часу, де в умовах кредитного договору чітко зазначено строк дії договору та відсотки за користування кредитом. Згідно з частинами 1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно з ч.4 ст.265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення суд зобов`язаний зазначити, зокрема, таке: фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; мотивовану оцінку кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику. За змістом з ст.ст.263 - 265 ЦПК України судовому рішенню мають бути притаманні такі властивості, як законність та обґрунтованість. При цьому обґрунтованість судового акту виявляється у повно і всебічно з`ясованих судом обставинах, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні й оцінені судом у мотивувальній частині рішення. Судом встановлено, що зі змісту ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України можна зробити висновок, що підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Норми статей 1048, 1054, 1056-1 ЦК України вказують на те, що кредитний договір є консенсуальним, двостороннім та відплатним. Зобов`язання з кредитного договору передбачає єдиний обов`язок боржника повернути кредит у повному розмірі та сплатити проценти за користування кредитом. При цьому однією з істотних умов укладення кредитного договору, яка повинна бути узгоджена в договорі, є сплата процентів на грошову суму, отриману в кредит. Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Надані позивачем вказані вище докази, вказують на те, що відповідач погодився на запропоновані йому кредитною установою умовами отримання споживчого кредиту та він погодився на сплату відсотків за користування кредитними коштами. Право позивача вимагати від відповідача сплати відсотків за користування кредитом ґрунтується на нормах статей 1048, 1054, 1056-1 ЦК України та умовах укладеного між сторонами по справі договору. Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк виконання обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Вище наведені обставини достовірно встановлені в судовому засіданні та сумніву у суду не викликають, у зв`язку з чим позов необхідно задовольнити в повному обсязі. Крім того, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене, у відповідності до ст.ст.3-13, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved