Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

У грудні 2025 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (далі Позивач) через підсистему «Електронний суд», звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] (далі - Відповідач) заборгованість за кредитним договором № 2023418046 від 03.04.2019 у розмірі 14622,42 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між АТ «ОТП БАНК» та Відповідачем було укладено кредитний договір № 2023418046. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши на вказаний Відповідачем картковий рахунок кредитні кошти, тоді як Відповідач від виконання своїх зобов`язань ухиляється, внаслідок чого його заборгованість по кредиту склала 14622 грн. 42 коп. 11 грудня 2020 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено Договір факторингу № 11/2/20, за умовами якого АТ «ОТП Банк» відступає фактору ТОВ «Діджи Фінанс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Того ж дня, між ТОВ «Діджи Фінанс» та АТ «УКРФІНАНС ГРУП» було укладено Договір факторингу № 437/ФК-20, за умовами якого ТОВ «Діджи Фінанс» відступає фактору АТ «УКРФІНАНС ГРУП» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. 12 квітня 2021 року між АТ «УКРФІНАНС ГРУП» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено Договір факторингу № 12/4/21, за умовами якого АТ «УКРФІНАНС ГРУП» відступає фактору ТОВ «Цикл Фінанс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Позивач просить стягнути на його користь із Відповідача заборгованість за договором та судові витрати. Розгляд справи просив провести без участі представника Позивача, у разі неявки Відповідача у визначені судом час і дату, просив ухвалити заочне рішення. Ухвалою суду від 16.12.2025 відкрито провадження у справі та її розгляд призначено на 27.01.2026 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 16.02.2026 та здійснено повторний його виклик. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, жодних заяв від нього не надходило. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки у цьому випадку отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Верховного Суду від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20, від 23.01.2023 у справі 496/4633/18, від 22.03.2023 у справі № 905/1397/21, від 30.08.2023 у справі № 910/10477/22. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подав, будь-яких клопотань та заяв від нього не надходило, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, судом здійснено заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. 03 квітня 2019 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та Відповідачем було укладено кредитний договір № 2023418046, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в загальній сумі 11350 грн. 00 коп., з яких 10000 грн. на споживчі цілі, 150 грн. на сплату додаткових послуг банку, а саме: «СМС+Довідка» та «Кредитний пакет», 1200 грн. 00 коп. на придбання послуг зі страхування у продавця 1: «Страхування від нещасного випадку» (а.с. 23). Відповідно до п.2 Договору, протягом дії цього договору для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватися: фіксована процентна ставка у розмірі 10,00 % річних до повного виконання Боргових зобов`язань за кредитним договором. Повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати Позичальником Ануїтетних Платежів (п. 3). Згідно п.4 Банк надає позичальнику кредит готівковою через касу Банку. Того ж дня Відповідач підписав договір добровільного страхування життя № 25/02/2023418046 та паспорт споживчого кредиту з аналогічними умовами кредитування (а.с.24, 25). Додатком № 1 до паспорту споживчого кредиту від 03 квітня 2019 року є орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, підписаний [PERSON] (а.с. 26). Додатком № 1 до кредитного договору № 2023418046 від 03.04.2019 року затверджений графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, підписаний [PERSON] (26 на звороті). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором загальна заборгованість становить 14622,42 грн., з яких: 9436,05 заборгованість за тілом кредиту та 1440,87 грн. заборгованість на відсотками та 3745,50 заборгованість по комісії (а.с. 84). 11 грудня 2020 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено Договір факторингу № 11/2/20, за умовами якого АТ «ОТП Банк» відступає фактору ТОВ «Діджи Фінанс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с. 34). Із витягу з Реєстрів боржників до договору факторингу № 11/2/20 від 11 грудня 2020 року вбачається, ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло право вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 2023418046 від 03.04.2019 на загальну суму заборгованості 14662 гривень 42 копійки (а.с. 16). 11 грудня 2020 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та АТ «УКРФІНАНС ГРУП» було укладено Договір факторингу № 437/ФК-20, за умовами якого ТОВ «Діджи Фінанс» відступає фактору АТ «УКРФІНАНС ГРУП» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с. 46-49). 12 квітня 2021 року між АТ «УКРФІНАНС ГРУП» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено Договір факторингу № 12/4/21, за умовами якого АТ «УКРФІНАНС ГРУП» відступає фактору ТОВ «Цикл Фінанс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с. 39-42). Відповідно до вимоги про погашення кредитної заборгованості від 08 липня 2025 року, направленої ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» на адресу Відповідача, боржник повідомлявся про відступлення права вимоги за укладеним з АТ «ОТП Банк» Кредитним договором № 2023418046 та необхідність погашення заборгованості із зазначенням реквізитів для сплати (а.с. 59). Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Стаття 512 Цивільного кодексу України передбачає, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Факт отримання Відповідачем коштів та користування ними також знайшов своє підтвердження, зокрема випискою з рахунку Відповідача у період з 03.04.2019 по 11.12.2020 (а.с. 85-89). Суд доходить висновку, що факти виникнення між Позивачем та Відповідачем кредитних правовідносин, отримання Відповідачем та використання кредитних коштів, утворення заборгованості по оплаті тіла кредиту та відсотків підтверджений належними допустимими та достатніми доказами. Також Позивачем підтверджено правонаступництво у питанні стягнення боргу, що виник на підставі укладеного договору факторингу. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи норми закону та те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасила, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню. Щодо стягнення з Відповідача заборгованості по комісії суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У договорі № 2023418046 від 03.04.2019, що укладений між відповідачем та первісним кредитодавцем передбачено необхідність сплати комісії за управління кредитом у розмірі 3,3% від суми кредиту щомісячно (п.1.1) . При цьому в укладеному сторонами кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту, а також відсутні докази надання таких послуг відповідачу. Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати комісію за управління кредитом заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічних висновків у справі з подібними правовідносинами дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) З урахуванням викладеного плата за комісію за договором № 2023418046 від 03.04.2019 стягненню не підлягає, оскільки відповідно до абзацу першого частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Так, відповідно до абзацу другого частини 1 статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов в частині стягнення з відповідача заборгованості за комісією в сумі 3745,50 грн задоволенню не підлягає. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у розмірі 10876,92 грн, яка складається з: 9436,05 грн - заборгованості по тілу кредиту; 1440,87 грн - прострочена заборгованість по відсоткам. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідача на свою користь судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції у розмірі 3 000 грн. На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу позивачем було надано копії: договору про надання правничої допомоги №43453613/1 від 25 серпня 2025 року, укладеного між адвокатом Гулієвою С.А. та ТОВ «Цикл Фінанс» (а.с. 20-22), детальний опис робіт (наданих послуг) (а.с. 19); акту 2023418046 від 14 листопада 2025 року , згідно якого вартість наданих послуг правничої допомоги складає 3 000 грн. (а.с.14), свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю (а.с.63). Згідно із частинами: 1,2,13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, в загальній сумі 10876,92 гривень, що становить 74,39 % від заявленої суми позовних вимог, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 2231,70 грн. Також, з Відповідача необхідно стягнути на корить Позивача судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1802,02 грн.

Outcome: partial