Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

У грудні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» (далі Товариство) через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №LM761426128 у розмірі 21 107,52 грн, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн та 7 000 грн на професійну правничу допомогу. Позов мотивований тим, що 17.02.2025 між товариством з обмеженою відповідальністю «Оптимальні кредити» та [PERSON] у формі електронного документа з використанням електронного підпису було укладено кредитний договір №LM761426128, за умовами якого позичальниця отримала кредит на суму 7 200,00 грн та зобов`язувалася повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. ТОВ «Оптимальні кредити» виконало свої зобов`язання за договором та надало відповідачці грошові кошти в повному обсязі шляхом перерахування на її банківську картку. 07.05.2025 ТОВ «Оптимальні кредити» відповідно до умов договору факторингу №ОК-ТП/34 відступило право вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором для ТОВ «Таліон Плюс», яке в свою чергу на підставі договору факторингу № 28/0825-01 від 28.08.2025 передало таке право вимоги для ТОВ «ФК «ЕЙС» на загальну суму 24 707,52 грн. Відповідачка не виконувала умови договору належним чином, не повернула наданий їй кредит та не сплатила проценти за користування ним в строки, визначені кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість розмірі 24 707,52 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 7 200 грн, заборгованості по відсотках в сумі 13 547,52 грн та заборгованості за штрафними санкціями в розмірі 3 600 грн. Відповідно до ухвали судді від 29.12.2025 відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у АТ КБ «ПриватБанк», які надійшли до суду 13.01.2026. Копії позовної заяви з додатками для [PERSON] направлено позивачем 10.12.2025 цінним листом. [PERSON] копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви надсилались судом за зареєстрованою адресою місця проживання, які вона отримала 15.01.2026, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. У встановлений судом строк відповідачка відзив на позов не подала. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та згідно зі ст. 280 ЦПК України за згодою позивача проводить заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 17.02.2025 між ТОВ «Оптимальні кредити» та [PERSON] шляхом подачі заявки про отримання кредиту було укладено договір кредитної лінії №LM761426128 (далі Договір), який підписаний відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором RTGD, за умовами якого позичальниця отримує кредит на суму 7 200 грн на умовах строковості, зворотності, платності. Відповідно до п.3.1. Договору позичальнику надається дисконтний період кредитування строк якого складає 45 днів від дати отримання позичальником першого траншу. У п.3.2 Договору сторони погодили, що встановлений в п.3.1. Договору строк Дисконтного періоду та, відповідно строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, кількість продовжень дисконтного періоду не обмежена, кількість днів якого розраховується за формулою: Z=30-(X-Y), де Z кількість днів дисконтного періоду, Х поточна дата (день місяця) закінчення Дисконтного періоду, Y- дата ініціації (день місяця) продовження Дисконтного періоду, при цьому, якщо Y>Х, то кількість днів, на які продовжується дисконтний період, дорівнює 30 днів. Кожен окремий транш за цим Договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 5168-74ХХ-ХХХХ-6431 (п. 5.1 Договору). Відповідно до п.7.1 договору, рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування 03.04.2025, а саме протягом 45 днів від дати отримання першого траншу позичальником. Кінцева дата повернення (виплати) кредиту 19.03.2030 (п. 7.3 договору). В обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 днів після настання: закінчення строку дії Договору передбаченому у п. 11.1 Договору або дострокового припинення дії Договору в порядку, передбаченому п.9.1.1.2 або п. 9.1.1.7 Договору (пункт 7.2 Договору). Згідно з п. 9.1.1.2 договору, кредитодавець має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, в т.ч. в разі прострочення сплати нарахованих процентів позичальником. Пунктом 9.1.1.7 договору передбачено, що у разі затримання позичальником сплати процентів за користування кредитом щонайменше на один місяць, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, шляхом повідомлення позичальника про дострокове припинення договору. При цьому, договір вважається розірваним з моменту відправлення відповідного повідомлення, в тому числі на електронну пошту позичальника. Як вбачається з п.8.3. договору, базова процентна ставка складає 0,98% в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожен день користування ним, що становить 357,70% річних. Факт виконання кредитодавцем свої зобов`язань за кредитним договором та отримання відповідачкою кредитних коштів підтверджується даними платіжного доручення від 17.02.2025, довідкою ТОВ «Оптимальні кредити», листом АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-251229/107064-БТ від 31.12.2025, випискою по рахунку [PERSON] за період з 17.02.2025 по 22.02.2025, відповідно до яких на належну для відповідачки платіжну картку № [NUMBER] зараховано кошти в розмірі 7 200 грн. 07 травня 2025 року між ТОВ «Оптимальні кредити» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) було укладено договір факторингу №ОК-ТП/34, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 07.05.2025 до договору факторингу №ОК-ТП/34, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №LM761426128 від 17.02.2025 на суму 16 734,24 грн. 28 серпня 2025 року ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) та ТОВ «ФК «Ейс» (фактор) уклали договір факторингу №28/0825-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до реєстру прав вимоги №1 до договору факторингу №28/0825-01 від 28 серпня 2025 року від ТОВ «ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 24 707,52 грн, з яких: 7 200 грн заборгованість за тілом кредиту, 13 547,52 грн заборгованість за відсотками, 360 грн заборгованість по комісії та 3 600 грн - заборгованість за штрафними санкціями. Згідно з наданими позивачем розрахунками заборгованість [PERSON] становить 24 707,52 грн, з яких: 7200 грн заборгованість по тілу кредиту, 13 547,52 грн заборгованість по відсотках за користування кредитом, 360 грн заборгованість за комісією, 3600 грн заборгованість за штрафними санкціями. За даними виписки з особового рахунку за кредитним договором №LM761426128 від 17.02.2025 заборгованість [PERSON] перед Товариством станом на 01.11.2025 складає 24 707,52 грн та складається з 7200 грн тіло кредиту, 13 547,52 прострочені відсотки та 3600 грн штрафні санкції. 20.11.2025 для [PERSON] була направлена досудова вимога щодо дострокового стягнення заборгованості за договором №LM761426128 від 17.02.2025 в розмірі 24 707,52 грн. Вирішуючи правомірність пред`явлених позовних вимог суд зазначає про таке. За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що позивачем доведено, що право вимоги за кредитним договором було правомірно відступлено позивачу на підставі договорів факторингу №ОК-ТП/34 від 07 травня 2025 року та №28/0825-01 від 28 серпня 2025 року. Таким чином, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право належного кредитора до відповідачки за кредитним договором №LM761426128 від 17.02.2025. Підписавши договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, позичальниця погодилася на укладення договору саме на умовах зазначених у ньому, в тому числі і щодо порядку застосування передбачених ним процентних ставок за користування кредитними коштами, а також щодо строку кредитування. У зв`язку з вищевикладеним встановлено, що 17.02.2025 [PERSON] уклала з ТОВ «Оптимальні кредити», договір кредитної лінії №LM761426128 в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» в сумі 7 200 грн, шляхом переказу на її банківську картку. Позивач достроково припинив дію кредитного договору на підставі пункту 7.2.2 Договору та направив відповідачці вимогу про погашення заборгованості, яка останньою виконана не була. Відповідачка своїм правом подання відзиву на позовну заяву не скористалась, розміру заявленої позивачем заборгованості за кредитним договором належними та допустимими доказами не спростувала. Сукупністю досліджених судом доказів, які містяться в матеріалах справи, доведено наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства в частині стягнення суми основного зобов`язання та нарахованих відсотків за користування ним за вищевказаним договором №LM761426128 від 17.02.2025 в загальному розмірі 20 747,52 грн, що складається з 7 200 грн за тілом кредиту та 13 547,52 грн за відсотками. Суд враховує, що у прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 21 107,52 грн, тоді як у змісті позовної заяви зазначає суму 24 707,52 грн, включивши до неї заборгованість за штрафними санкціями в розмірі 3 600. З огляду на те, що сума тіла кредиту та відсотків становить 20 747,52 грн (7 200 грн + 13547,52 грн), а заявлена до стягнення сума становить 21 107,52 грн, суд доходить висновку, що позивач частково включив до заявленої суми штрафні санкції у розмірі 360 грн (21 107,52 грн 20747,52 грн). Щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за штрафними санкціями суд зазначає наступне. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 1,2 ст. 549 ЦК України). Положення п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначають, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 року до теперішнього часу. Із зазначеного вище слідує, що законодавець звільнив позичальників від відповідальності визначеної статтею 625 ЦК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24.02.2022 та такі нарахування підлягають списанню. На підставі викладеного суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідачки штрафні санкції, оскільки така нарахована позивачем у період дії в Україні воєнного стану. На підставі зазначеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 20 747,52 грн. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволено частково, що становить 98,3 % від заявлених вимог. Представником позивача сплачено судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №30959 від 22.12.2025. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 381,2 грн (2422,40х98,3%). Позивачем заявлено клопотання про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. Згідно з ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу Товариством надано договір про надання правничої допомоги №20/08/25-01, укладений 20.08.2025 між ТОВ «ФК «Ейс» та адвокатським бюро «Соломко та Партнери», додатком № 1 до якого є протокол погодження вартості послуг, додаткову угоду до нього №25771370641, довіреність від 11.08.2025 на представництво інтересів Товариства у всіх судових установах, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я адвоката Соломко О.В. та акт прийому-передачі наданих послуг від 24.11.2025 до вказаного договору про надання правничої допомоги, відповідно до яких адвокатським об`єднанням надано для позивача юридичні послуги в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] загальна вартість яких становить 7000 грн. Відповідачкою клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не заявлено, неспівмірність таких витрат не доведено. Отже, суд приходить до висновку, що у зв`язку з частковим задоволенням позову на 98,3% від заявлених вимог, необхідно стягнути із відповідачки на користь позивача 6881 грн документально підтверджених витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial