Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Позивач з використанням системи «Електронний суд» звернувся з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 515565 від 08.12.2022 в розмірі 12 390,00 грн, яка складається із заборгованості: за тілом кредиту 1500,00 грн, за процентами 10 890,00 грн, а також судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, 08.12.2022 між відповідачем та ТОВ «Селфі Кредит» з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи був укладений кредитний договір № 515565 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», відповідно до умов якого товариство надало відповідачу фінансовий кредит на 365 днів у розмірі 1500,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом, інших платежів та можливих штрафних санкцій, передбачених кредитним договором. ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу можливість користуватися кредитними коштами, проте відповідач не виконала свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та відсотків за користування ними. 01.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір факторингу № 01022024-1, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до боржників, у тому числі, за кредитним договором № 515565 від 08.12.2022. Обґрунтовуючи наявність права вимоги до відповідача, позивач посилається на положення ст. 512 ЦК України та вказує, що на підставі договору факторингу позивач набув права кредитора у зобов`язаннях, а відтак і права вимоги до [PERSON] , яка умови кредитного договору в повному обсязі не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 03.12.2023 становить 12 390,00 грн. ІІ. Процедура та позиції сторін Відповідно до ухвали суду від 14.01.2026 у справі відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін; задоволено клопотання ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про витребування доказів, витребувано з АТ КБ «ПриватБанк» інформацію: чи була успішною транзакція, здійснена 08.12.2022 на банківську картку № [NUMBER] , яка належить [PERSON] в сумі 1500,00 грн; чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківської карти № [NUMBER] (а. с. 54-55). 10.02.2026 з АТ КБ «ПриватБанк» на виконання вимог ухвали суду від 14.01.2026 надійшли документи, які витребовував суд (а. с. 67). Копія ухвали про відкриття провадження у справі направлялась відповідачу за зареєстрованим місцем її проживання та місцем проживання, вказаним позивачем в позовній заяві, що відповідає адресі, вказаній відповідачем в кредитному договорі, однак поштові відправлення повернулись на адресу суду не врученими з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 56, 62-65), а відтак відповідно до положень п. 5 ч.6 ст. 272 ЦПК України відповідач вважається такою, що копію процесуального рішення отримала. Крім того, копія ухвали про відкриття провадження у справі була також надіслана та доставлена до електронної скриньки, вказаної позивачем в позовній заяві, яка була зазначена відповідачем під час укладення кредитного договору, що підтверджується змістом довідки про доставку електронного листа, складеного відповідальним працівником суду (а. с. 57). Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суда клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Інші заяви по суті справи до суду не надходили. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За правилами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди; договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду Судом встановлено, що 08.12.2022 між відповідачем та ТОВ «Селфі Кредит» з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи в електронному вигляді був укладений договір № 515565 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» (а. с. 8-18). За умовами договору товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.2 Договору). Укладення Договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб сайт, електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача до особистого кабінету (п. 1.1 Договору). Відповідно до п. 1.3, 1.4 договору сума кредиту (загальний розмір) складає 1500,00 грн. Строк кредиту 365 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Зі змісту п. 1.5 договору вбачається, що тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти: стандартна ставка становить 2.2 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору. Крім того, в п. 1.5.2 встановлені умови застосування зниженої процентної ставки у розмірі 0,01 % в день. Відповідно до п. 2.1 договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору. Дата надання кредиту: 08.12.2022 або 09.12.2022 (п. 2.2 договору). В розділі 3 договору сторони узгодили порядок обчислення (нарахування), економічну сутність та базу розрахунку процентів, порядок зміни процентів. Згідно з п. 4.4. договору клієнт зобов`язаний у встановлений договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені договором. Відповідно до п. 9.2 договору, цей договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє до повного виконання клієнтом зобов`язань за ним. Кредитний договір № 515565 від 08.12.2022 відповідач підписала за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (а. с. 18). Крім того, [PERSON] електронним підписом підписала також Додаток № 1 до договору, який містить графік платежів, розрахований із застосуванням зниженої процентної ставки за умов, що споживач виконуватиме зобов`язання згідно з умовами договору, в межах строку кредитування з 08.12.2022 по 03.12.2023, загальна вартість кредиту становить 13 380,00 грн (на звороті а. с. 18-19). На виконання умов договору 08.12.2022 відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 1500,00 грн шляхом перерахування на її банківську картку [NUMBER] , що підтверджується змістом відповіді ТОВ «Пейтек» № 20251020-4129 від 20.10.2025 та змістом листа АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-260127/79430-БТ від 30.01.2026 (на звороті а. с. 22, 67). З матеріалів справи, досліджених судом, встановлено, що первісний кредитор ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі, який був обумовлений в договорі. 01.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір факторингу № 01022024-1, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги, зокрема, і до відповідача за кредитним договором № 515565 від 08.12.2022, що підтверджується змістом самого договору та Витягом з реєстру боржників до договору факторингу (а. с. 30-35). Частиною 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, на підставі ст. 512, 514 ЦК України до ТОВ «ФК «Кредит- Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 515565 від 08.12.2022. Згідно з розрахунком заборгованості, наданого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», [PERSON] має заборгованість за кредитним договором в сумі 12 390,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 1500,00 грн; заборгованість за відсотками 10 890,00 грн, які нараховані в межах строку кредитування по 03.12.2023 (а. с. 23-29), який суд вважає правильним та таким, що відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору. Проаналізувавши надані позивачем докази в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, надавши оцінку нормам матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що відповідач допустила неналежне виконання грошового зобов`язання, що призвело до порушення майнових прав позивача, а відтак заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсяі з підстав, наведених вище по тексту рішення, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 12 390,00 грн. V. Розподіл судових витрат Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі часткового задоволення позову. Частиною 8 статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 8000,00 грн підтверджено змістом договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, укладеного між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет», згідно з п. 2.3 якого вартість наданих послуг правничої допомоги за одну кредитну справу становить 8000,00 грн; актом № 897 наданих послуг (правової (правничої) допомоги від 08.12.2025, детальним описом наданих послуг від 08.12.2025 до акту № 897, згідно з яким адвокатом виконана така робота: усна консультація - 30 хвилин; ознайомлення з матеріалами кредитної справи - 2 години; погодження правової позиції клієнта - 30 хвилин; складання позовної заяви - 3 години 30 хвилин, що разом склало 6 год. 30 хв на суму 8000,00 грн (а. с. 37-38). Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. В постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 та у додатковій постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц зазначено, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, постанова від 05 липня 2023 року у справі №911/3312/21). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80, від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відповідно до послідовної практики Верховного Суду, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved