Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, вказавши в позові, що 12 лютого 2025 року близько 17 год. 00 хв. [PERSON] , перебуваючи неподалік домоволодіння [ADDRESS] на грунті раніше виниклих неприязних відносин вступив в словесну суперечку із нею, під час якої умисно наніс удар кулаком правої руки в область перенісся її обличчя. В результаті дій [PERSON] вона отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носу, синця перенісся та синців обох очей, які згідно висновку експерта судово-медичної експертизи №36 від 24.02.2025 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. 05 червня 2025 року вироком Подільського міськрайонного суду Одеської області [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто в заподіянні [PERSON] умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та призначено йому міру покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік. Внаслідок вказаних протиправних дій відповідача їй було завдано матеріальної шкоди в сумі 3487,49 грн., моральної шкоду в сумі 10000 грн. та вона понесла витрати на професійну правову допомогу в сумі 6500 грн. Завдану майнову та моральну шкоду під час досудового розслідування і розгляду справи в суді їй не було відшкодовано відповідачем. Просить суд стягнути з відповідача заподіяну їй кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду в сумі 3487,49 грн., моральну шкоду в сумі 10000 грн, та витрати на професійну правову допомогу в сумі 6500 грн. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, підтвердила обставини викладені у позовній заяві, просила розглянути справу у її відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином. Відзив на позовну заяву не надав, а тому виходячи з вимог статті 280 ЦПК України суд вважає за можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував позивач. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що вироком Подільського міськрайонного суду Одеської області від 05 червня 2025 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому міру покарання у виді пробаційного нагляду строком 1 (один) рік. Даний вирок набрав законної сили 08 липня 2025 року. Відповідно до вказаного вироку встановлено, що 12 лютого 2025 року близько 17 год. 00 хв. [PERSON] , перебуваючи неподалік від домоволодіння [ADDRESS] , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, вступив в словесну суперечку зі [PERSON] , під час якої, переслідуючи умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, умисно наніс один удар кулаком правої руки в область перенісся обличчя [PERSON] . В результаті дій [PERSON] громадянка [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді - закритого перелому кісток носу, синця перенісся та синців обох очей, які згідно висновку експерта судово-медичної експертизи № 36 від 24.02.2025 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частиною 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Так, згідно інформації із медичної карти амбулаторного хворого за період з 19.02.2025 по 22.08.2025 в [PERSON] встановлено діагноз «Травми нервової системи, інше» та «Неуточнені травми голови». Відповідно консультаційного висновку спеціаліста КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» ООР» від 25.04.2025, у [PERSON] встановлений діагноз: «Консолідований перелом кісток носа (12.02.2025). Вазомоторний ринит». Як вбачається із копій товарних чеків №43327 від 20.02.2025 та №260044 від 10.03.2025 на суми 808,94 грн. та 1478,55 грн., то підтверджується факт придбання ліків на загальну суму 2287,49 грн. Із дослідження КТ головного мозку від 20.02.2025 вбачається, що у [PERSON] КТ-ознак інтрактальних крововиливів не виявлено. Переломи кісткової частини носової перетинки. Як вбачається із копії фіскального чеку №001 від 20.02.2025, вартість КТ без контрастної речовини становить 1200 грн. А тому, внаслідок протиправних дій відповідача, позивачу було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 3487 гривень 49 копійок. Суд вважає, що зволікання відповідача із відшкодуванням позивачу матеріальної шкоди, завданої злочином надає право [PERSON] вимагати від відповідача сплати вищезазначеної суми. Жодних доказів щодо відсутності вини відповідача у заподіянні даної матеріальної шкоди відповідачем не надано та не спростовано. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди з відповідача на користь позивача, суд приходить до висновку, що факт її заподіяння підтверджується вироком Подільського міськрайонного суду Одеської області від 05 червня 2025 року у справі №505/802/25, яким відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України року, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 3487 гривень 49 копійок підлягають задоволенню. Щодо заявлених позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвомабо іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особазазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чиблизьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала узв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з п.3 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації судом факту порушення (ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована 17.07.1997). Достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є визнаний судом факт порушення права (справедлива сатисфакція потерпілій стороні, справи «Савула проти України», №12868/05, рішення від 10.12.2009; «Войтенко проти України», № 18966/02, рішення від 29.06.2004).Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Враховуючи, що внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачка зазнала моральних страждань, які полягають в переживаннях внаслідок вчиненого щодо неї кримінального правопорушення, погіршення її стану здоров`я, що спричинило душевні хвилювання, стрес та переживання після вчинення відносно неї протиправних дій, необхідність контролю стану здоров`я за наслідками отриманих травм, докладання додаткових зусиль та витрачання коштів для організації свого життя і часткового відновлення попереднього стану власного здоров`я, позивачу були заподіяні тілесні ушкодження легкої тяжкості та виходячи з міркувань розумності та справедливості, суд вважає, що обґрунтованою та співмірною заподіяній шкоді буде сума відшкодування моральної шкоди в розмірі, залежно від ступеня участі (вини) відповідача, а саме: 10000 грн. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). За таких обставин, аналізуючи вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню повністю. Відповідно до вимог ч.3 ст.133, ч.2 ст.137, ст.141 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. Крім того, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6500 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6500 грн. позивач надав копії: договору про надання правничої допомоги №04 від 07.04.2025 року, укладеного між [PERSON] та адвокатом Куликовою О. В.; додаткову угоду №01 до Договору про надання правничої допомоги №4 від 07.04.2025 року; додаткову угоду №02 від 03.09.2025 р., платіжна інструкція від 03.09.2025 року на суму 1500 грн. та платіжну інструкцію від 07.04.2025 року у розмірі 5000 грн.. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції, зокрема у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п.95), в рішенні у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (п.268) (заява № 19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. З огляду на те, що позов задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6500 грн.. Згідно п. 6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення звільняються від сплати судового збору. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача також необхідно стягнути судовий збір в сумі 2422,4 грн. на користь держави, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, був звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved