Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" звернувся до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] , у якій просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" заборгованість за кредитним договором в розмірі 26 789 грн 97 коп., витрати понесені по сплаті судового збору в розміоі 2 422 грн 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 8 000 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, 27 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір № 1199038 про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту «NewShort», за яким відповідачу надано кредит у розмірі 4 000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Кредитний договір підписаний відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір був укладений шляхом заповнення анкети-заяви. Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» умови договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти. Однак в подальшому відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення кредиту. 28 листопада 2024 року позивач та первісний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» уклали договір факторингу № 28112024, згідно з умовами якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за договором № 1199038 від 27 грудня 2023 року. Таким чином до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 26 789 грн 97 коп. Оскільки позичальник добровільно заборгованість не сплатив, товариство просить суд стягнути з відповідача 26 789 грн 97 коп. заборгованості за кредитним договором, що складається з: 3 999 грн 97 коп. - тіло кредиту; 22 790 грн проценти, а також судовий збір в сумі 2 422 грн 40 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. Представник позивача у судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі; не заперечував проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив не подав. Ухвалою судді від 26 листопада 2025 року у справі відкрито провадженні та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Ухвалою суду від 23 грудня 2025 року по справі витребувано докази. Станом на 28 січня 2026 року до суду від Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТ БАНК» надійшла витребувана інформація. Дослідивши матеріалами справи, зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, суд установив, що сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. Суд установив, що 27 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір №1199038 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» надало [PERSON] кредитні кошти у розмірі 4 000 грн, а останній зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом і порядку та строки, визначені Договором про надання споживчого кредиту. Договір № 1199038 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» укладено шляхом направлення його тексту підписаного зі Сторони Товариства електронним підписом, в Особистий кабінет Споживача ( [PERSON] ) для ознайомлення та підписання. Договір підписано [PERSON] 27 грудня 2023 року одноразовим ідентифікатором Т821. Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору, шляхом перерахування коштів у розмірі 4 000 грн на маска-картку [NUMBER] . Кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином віждчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. У випадку, якщо після відступлення прав вимоги за цим договором кредитодавець отримає від позичальника платіж (кошти) для погашення існуючої заборгованості за цим договором, такий платіж (кошти) відповідно до частини другої статті 516 Цивільного кодексу України позичальнику не повертаються і зараховуються в рахунок виконання зобов`язань позичальника за цим договором, що передбачено п.п. 3.2.6 кредитного договору. 28 листопада 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» уклали договір факторингу №28112024, згідно з яким позивач набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги до осіб, які були боржниками Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ», в тому числі щодо [PERSON] . Позивач зазначає, що на даний час відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором та має перед позивачем заборгованість у сумі 26 789 грн 97 коп., що складається з: 3 999 грн 97 коп. - тіло кредиту; 22 790 грн прострочені відсотки. На виконання ухвали суду від 23 грудня 2025 року про витребування доказів Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПРИВАТ БАНК» 28 січня 2026 року спрямувало на адресу суду детальну виписку по рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] , з якого вбачається, що 27 грудня 2023 року на картковий рахунок належний [PERSON] ( [NUMBER] ) було зарахування коштів в сумі 4 000 грн. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копією договору №1199038 від 27 грудня 2023 року про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort»; копією паспорта споживчого кредиту; довідкою про ідентифікацію копією договору відступлення права вимоги № 28112024 від 28 листопада 2024; копією реєстру боржників та іншими матеріалами справи. Відповідно до частин першої, другої статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). В силу частини першої статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень частини першої статті 634 Цивільного кодексу України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 Цивільного кодексу України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до частин першої, третьої, четвертої, сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномуст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 частини першої статті 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу частини першої статті 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання відпозичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачем та відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договором відступлення прав вимоги. Оскільки в порушення умов вказаного договору [PERSON] не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредиту в розмірах та на умовах, визначених укладеним правочином, презумпція правомірності якого не спростована, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість, чим порушені майнові права позивача, тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на правничу допомогу суд враховує, що відповідно до статті 133 Цивільного процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат. Судові витрати розподіляються між сторонами в порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. Представник позивача просив стягнути понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн, додавши до матеріалів справи докази понесення таких витрат. Згідно з частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в матеріалах справи наявні такі докази: договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 1 липня 2025 року укладений з Адвокатським обєднанням «Апологет», ордер на надання правничої допомоги серії ВС № 1381377 від 2 липня 2025 року на представництво інтересів позивача; акт № 1221 від 8 жовтня 2025 року наданих послуг; детальний опис наданих послуг. Дослідивши подані представником позивача докази та матеріали справи, суд вважає, що в даному випадку розмір витрат на правничу допомогу в сумі 8 000 грн є таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved