Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

[PERSON] в інтересах якого діє адвокат Вірко Віктор Вікторович звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Мартинова Наталія Юріївна про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, в якому просить: стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] в рахунок відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди у розмірі 31 840,23 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000,00 грн, а також понесені судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у загальному розмірі 12 300,00 грн. та суми сплаченого судового збору. Позовна заява обґрунтована тим, 22 листопада 2024 року о 18 год. 25 хв. на регульованому перехресті вул. Володимира Великого з провулком Бульварний у місті Кривому Розі Дніпропетровській області водій [PERSON] (надалі відповідач, заподіювач шкоди, страхувальник), керуючи легковим автомобілем марки «Cherry Tiggo» державний номерний знак [NUMBER] , відволікалася та своєчасно не відреагувала на зміну дорожньої обстановки, перед початком виконання маневру повороту ліворуч змінюючи напрямок руху не переконався в безпеці свого маневру та що не створить небезпеки іншим учасникам руху при увімкненому дозволеному зеленому сигналі світлофору, в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 б, 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (надалі ПДР України, Правила), не надала перевагу в русі транспортному засобу, що рухався у зустрічному напрямку прямо, допустив зіткнення з легковим автомобілем марки «Daewoo Lanos» реєстраційний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Протиправними діями водія [PERSON] , внаслідок унаслідок дорожньо - транспортної пригоди автомобіль «Daewoo Lanos», якій належить на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 10.06.2008 року [PERSON] , зазнав значних механічних пошкоджень, зокрема своєї передньої правої та бічної частини кузова, і став непридатним для своєї подальшої експлуатації на деякий час. 10.01.2025 року постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в справі про адміністративне правопорушення № 214/25/25 (провадження 3/214/371/25), що набула законної сили 21.01.2025 року, відповідача було визнано винним у вчиненні вказаного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України та застосоване стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави. 27 лютого 2025 року, з метою визначення розміру майнової шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля «Daewoo Lanos» реєстраційний номерний знак [NUMBER] , позивач звернувся з відповідною заявою до акредитованого суб`єкта оціночної діяльності судового експерта авто-товарознавця. Згідно висновку судового експерта № 47/25 транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку (експертизи) від 28 березня 2025 року, складеного судовим експертом Рейнюк О.В., вартість матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля «Daewoo Lanos TF69Y 1.5i» реєстраційний номерний знак: [NUMBER] ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , складає 103 094,34 грн. (сто три тисячі дев`яносто чотири гривні 34 копійки). При цьому, відповідно до висновку судового експерта № 64/25 транспортно- товарознавчого дослідження по визначенню ринкової вартості (експертизи) від 07 квітня 2025 року, складеного судовим експертом Рейнюк О.В., ринкова вартість автомобіля «Daewoo Lanos TF69Y 1.5i» реєстраційний номерний знак: [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , у аварійному стані на момент ДТП: 22 листопада 2024 року, складає 19 880,23 грн. (дев`ятнадцять тисяч вісімсот вісімдесят гривень 23 копійки). На момент вчинення ДТП автомобіль «Cherry Tiggo» державний номерний знак [NUMBER] яким на відповідній правовій основі керувала водій [PERSON] (тобто, вона мала посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії і реєстраційний документ на цей ТЗ), був забезпеченим транспортним засобом, тобто він був застрахований Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі ОСЦПВВНТЗ, Поліс) за № EP 221761063 від 26.06.2024 року Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» (далі страховик, скорочена назва ПАТ «СГ «ТАС») який уклав відповідач, якій був дійсний на момент ДТП згідно загальновідомої єдиної централізованої бази даних, строком на 1 (один) рік. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну: життю і здоров`ю потерпілого становить 320 000 (триста двадцять тисяч) гривень, майну потерпілого становить 160 000 (сто шістдесят тисяч) гривень, при цьому франшиза (частина збитків, що не відшкодовується страховиком) складає 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень. Позивач звернувся до страховика з заявами про подію, що має ознаки страхового випадку та про виплату страхового відшкодування за Полісом № EP 221761063 від 26.06.2024 року. 28 лютого 2025 року та 02 липня 2025 року, виконуючи свої зобов`язання за договором страхування ПАТ «СГ «ТАС» двічі здійснила виплати страхового відшкодування внаслідок настання страхової події за цим фактом ДТП у межах частини коштів встановленого загального ліміту відшкодування власнику пошкодженого рухомого майна вищевказаного автомобіля «Daewoo Lanos», шляхом перерахування коштів потерпілому [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на його картковий рахунок двічі у загальному розмірі суми страхового відшкодування, яка складає: 55 208,43 грн. + 27 905,68 грн. = 83 114,11 грн., що повністю підтверджується копіями відповідних банківських виписок з електронних повідомлень (довідок) АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про здійснення страховиком операцій платежів на фінансовий номер телефону заявника та його платіжну картку/ рахунок [NUMBER] ( [NUMBER] ) з відображенням дати та часу перерахування ПАТ «СГ «ТАС» коштів, а також суми страхових виплат ПАТ «СГ «ТАС», які були додатково виплачені [PERSON] страховою компанією, як витрати понесені ним на евакуацію свого автомобіля «Daewoo Lanos TF69Y 1.5i» згідно акту здачі прийняття виконаних робіт від 22.11.2024 року та товарного чеку № 10 від 22.11.2024 року ФОП [PERSON] та встановили - 1400,00 грн., що повністю підтверджується змістом листів - відповідей із переписки позивача з ПАТ «СГ «ТАС» від 26.02.2025 року та від 30.06.2025 року щодо узгодження між сторонами здійснення виплат(и) страхового відшкодування за наслідками ДТП що сталася. Дана сума страхового відшкодування не покриває розмір спричинених матеріальних збитків. Враховуючи вищевикладене, відшкодування спричиненої внаслідок ДТП шкоди відбулось не у повному розмірі, враховуючи вимоги пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, а саме не було відшкодовано наступну суму: 103 094,34 грн. - 83 114,11 грн. = 19 980,23 грн. (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят тисяч гривень 23 копійки), яка підлягає відшкодуванню відповідачем [PERSON] з урахуванням виплат страхової компанії ПАТ «СГ «ТАС» за пошкоджений автомобіль «Daewoo Lanos» реєстраційний номерний знак [NUMBER] . Крім того, внаслідок ДТП, що сталася 22 листопада 2024 року, винними діями відповідача [PERSON] , позивачу [PERSON] було заподіяно додаткову матеріальну шкоду, яка виражається у наступному: загальна вартість робіт судового експерта авто-товарознавця оцінювача [PERSON] складає: 7000 грн. (за договором на проведення експертного транспортно- товарознавчого дослідження з визначення матеріального збитку пошкодженого автомобіля №47/25 від 28.03.2025 року) + 4000 грн. (за договором на проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню ринкової вартості пошкодженого автомобіля №64/25 від 07.04.2025 року) = 11 000 грн., що підтверджується відповідними копіями договорів, рахунків-фактури за № 39 від 27.02.2025 року та № 69 від 02.04.2025 року та банківськими квитанціями про оплату послуг, копії яких додаються; оригінали знаходяться у позивача. Поштові витрати, пов`язані з відправленнями засобами ТОВ «Нова пошта» та «Укрпошта» рекомендованих повідомлень на адресу страхової компанії та відповідача про дату проведення огляду пошкодженого внаслідок ДТП ТЗ на загальну суму: 200 грн. + 200 грн. + 100 грн. + 100 грн. + 130 грн. + 130 грн. = 860 грн., що підтверджується копіями відповідних поштових повідомлень з про проведення оглядів автомобіля «Daewoo Lanos», квитанції ТОВ «Нова пошта», «Укрпошта» (разом із фіскальними чеками про оплату послуг), які завчасно надсилались цінною поштовою кореспонденцією позивачем в установленому законодавством порядку опоненту. Таким чином, загальна сума спричиненої майнової шкоди або матеріальних збитків позивачу, завданих внаслідок ДТП відповідачем складає: 19 980,23 грн. + 11 000 грн. + 860 грн. = 31 840,23 грн. Крім спричинення неправомірними діями відповідача майнової шкоди, позивачу також було спричинено немайнову моральну шкоду. Моральна шкода є порушенням стану душевної рівноваги та спричиняється вона незаконними діями, які не відповідають нормам права та моралі суспільства. Оскільки автомобіль «Daewoo Lanos» реєстраційний номерний знак [NUMBER] зазнав значних технічних пошкоджень та на деякий час прийшов у майже повну непридатність за своїм цільовим призначенням, а водій [PERSON] не міг повноцінно надалі продовжувати свій усталений спосіб життя та реалізовувати своє право користування власністю, що належить потерпілому, яке було обмеженим та яке позивач не зміг реалізувати на свій розсуд, як цього потребує ч.1 ст.4 Закону України «Про власність». Крім того, сума спричинених збитків внаслідок пошкодження автомобіля є очевидно істотно вищою, аніж розмір страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілого. Разом з тим, із моменту ДТП, і по сьогодні відповідач проявив байдужість до того, що сталося, що було спричинено його неправомірними діями, і не відшкодував спричинені позивачу збитки навіть частково, що викликає об`єктивне обурення та образу з боку потерпілої сторони в цій справі. У зв`язку із чим, зараз позивач [PERSON] розцінює вищезазначені дії з боку безпосередньо винної особи водія [PERSON] , як категоричну відмову останньої від відшкодування спричиненої йому матеріальної та моральної шкоди. Отже, внаслідок ДТП, власник автомобілю [PERSON] під час страшного бокового зіткнення та зустрічного удару на дорозі отримав фізичну біль та переніс дуже сильний емоційний стрес, який реально викликав сильний страх і головний біль у потерпілого, загальний розлад здоров`я, що спричинило за собою фізичні психологічні і душевні страждання також і для його родини. Внаслідок ДТП позивач пережив тоді, і досі продовжує переживати складні інтенсивні негативні почуття: дискомфорт, безпорадність, постійно хвилюється щодо наслідків погіршення свого здоров`я у зв`язку із ДТП, що сталася; а наявне природне почуття невизначеності, обурення, образи, роздратування, невпевненості у своїх силах, хронічної емоційної напруги, пригніченості так не проходять у пам`яті до сьогоднішнього дня через наявний посттравматичний стресовий розлад, що проявляється у вигляді постійних спогадів про аварію, нічних кошмарів, уникання місць, пов`язаних з ДТП, підвищеної тривожності та дратівливості. Потерпілого [PERSON] й досі не покидає депресія та почуття безнадії, можлива втрата інтересу до життя, зміни апетиту і сну, зниження енергії через постійну тривожну напругу, занепокоєння та відчуття колишньої небезпеки. Наслідки ДТП та значного пошкодження відповідачем автомобілю «Daewoo Lanos» призвели до проблематизації життя позивача; також погіршилися його гармонійні адаптовані, стандартні умови життєдіяльності. Позивача не покидає думка про те, що він на протязі тривалого періоду часу не має жодної можливості користуватись своїм транспортним засобом, а тому позбавлений можливості оперативно вирішувати свої власні справи та використовувати автомобіль для поїздок. У зв`язку з чим, виникає необхідність нераціональних витрат часу, залучення душевних зусиль на розв`язання даної проблеми. На тривалий період часу суттєво змінився спосіб його життя, з`явилася необхідність адаптуватися до нових, дискомфортних умов пересування та існування. Були порушенні актуальні життєві плани, на тривалий період зникла можливість побудови та реалізації нових життєвих планів, нової продуктивної самореалізації, а це в свою чергу ускладнює життя для позивача та його родичів, що спричиняє нові постійні матеріальні витрати. Крім того, на тривалий час після ДТП позивачу та його близьким довелося пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні. Внаслідок чого, багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автотранспортом [PERSON] довелося відкласти, а від деяких з них він взагалі змушений був відмовитись, що спричинило проблеми у житті, через значну вартість запасних частин у зв`язку із девальвацією гривні під час військової агресій, чим також збільшувалась загальна вартість суми спричинених матеріальних збитків. Це теж зумовило використання потерпілим платних транспортних послуг таксі з перевезень багажу тощо. Від такого стану та нецільового використання сімейних коштів постраждали крім позивача і члени його родини, що також призвело до розладу їх внутрішніх стосунків. Крім того, раніше дуже часто на вихідних позивач із сім`єю виїжджали з міста на відпочинок, а після ДТП змога на законний відпочинок на природі взагалі зникла. Водночас, позивачам після подій ДТП, з метою встановлення істини у справі про адміністративне правопорушення № 214/25/25 за ст. 124 КУпАП прийшлось неодноразово спілкуватись із працівниками правоохоронних органів, судової системи, експертами, робити інші непередбачувані раніше дії, пов`язані з підготовкою та поданням усіх необхідних юридичних документів до державних органів влади, що також вимагало значних додаткових нервових хвилювань і звичайно потягло значне погіршення морального становища заявника. Позивач визначив розмір моральної шкоди у сумі 30000,00 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу. На підтвердження надання адвокатських послуг та понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу за вказаним договором, до суду надано належні письмові докази, а саме: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №617 від 11.02.2011 року, видане адвокату Вірку Віктору Вікторовичу; договір про надання правничої допомоги; розрахункові квитанції, попередній акт приймання-передачі наданих послуг (правничої допомоги) виконаних робіт за договором та доповнення до нього, складений та підписаний сторонами без заперечень та зауважень, копії яких додаються. Крім того, зазначені акти виконаних робіт містять детальний перелік необхідних та виконаних дій адвоката (конкретний опис робіт), які були вчинені ним під час надання правничої допомоги клієнту; кількість часу, затраченого на вчинення цих дій під час підготовки та направлення справи до суду, а також вартість кожної конкретної послуги (з урахуванням її обсягу, складності, обґрунтованості та пропорційності предмета спору, фінансового стану позивача та значенням справи для нього, ціни позову) які підлягають сплаті (або будуть сплачені) стороною замовника в зазначений строк і підтверджують фіксовану винагороду (гонорару) адвокату позивачем у відповідному розмірі за надання фахівцем професіональної правничої допомоги. Ухвалою судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 листопада 2025 року справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду. 24.11.2025 р. через систему «Електронний суд» представником відповідача Мартиновою Н.Ю. подано відзив на позовну заяву, в якому вона просить суд задовольнити позов про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди частково; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1 000,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовити в повному обсязі. Стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, що складаються з витрат на правничу допомогу у розмірі 9 000 грн. 00 коп., зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 200,00 грн. Представник відповідача у своєму відзиві посилається на положення ст.ст. 979, 999,1188, 1194 ЦК України, а також на п.22.1 ст. 22, ст. 28, п.30.1 ст. 30 Закону України №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з висновком експерта №47/25 транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку від 28.03.2025 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача (110 823,08 грн.) перевищує ринкову вартість автомобіля до ДТП (103 094,34 грн.), отже ремонт автомобіля є економічно необґрунтованим. Даний транспортний засіб вважається фізично знищеним і в такому випадку позивачу відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до висновку експерта №64/25 транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню ринкової вартості від 07.04.2025 року, різниця між ринковою вартістю автомобіля позивача до та після ДТП становить: 103 094,34 грн. (ринкова вартість автомобіля до ДТП) 83 214,11 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу КТЗ) = 19 880,23 грн., і вона є меншою ніж ліміт відповідальності страховика (160000,00 грн). Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу №221761063 від 27.06.2024 року, франшиза становить 1500,00 грн. За домовленістю сторін, 26.02.2025 року [PERSON] перерахувала на картковий рахунок [PERSON] кошти в рахунок відшкодування франшизи в розмірі 1500,00 грн., що підтверджується квитанцією №217844463 від 26.02.2025 року. З матеріалів справи вбачається, що АТ «СГ «ТАС» здійснено виплату страхового відшкодування позивачеві в розмірі 83114,11 грн. (83214,11 грн. вартості відновлювального ремонту 1500,00 грн. франшиза + 1400,00 грн. евакуація автомобіля). З вищевикладеного слідує, що спричинена матеріальна шкода компенсована АТ «СГ «ТАС» страховим відшкодуванням в повному обсязі , у зв`язку з чим позовні вимоги про відшкодування матеріального збитку є безпідставними та задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди у вигляді витрат на проведення експертиз та витрат на пересилання листів зазначено, що проведення експертизи було зумовлено непогодженням позивача із сумою страхового відшкодування, визначено на підставі звіту №81787 від 12.02.2025 року СОД [PERSON] , беручи до уваги, що страховиком в повному обсязі виплачено страхове відшкодування саме згідно проведених експертиз за замовленням позивача, тобто АТ«ГС «ТАС» погодився з висновками експерта, визначені позивачем, як матеріальна шкода,витрати на проведення експертиз в розмірі 11000,00 грн. та витрати на пересилання листів в розмірі 860,00 грн. підлягають відшкодуванню саме страховиком, адже саме з причинне вірного визначення страховиком суми страхового відшкодування позивач був вимушений звернутися до експерта для проведення експертних досліджень для встановлення вартості матеріального збитку та встановлення ринкової вартості автомобіля в аварійному стані. Крім того, на підтвердження поштових витрат позивачем надано копії чеків «Нової пошти» та «Укрпошти», а в позові зазначено про надіслання відправлено цінним листом,однак не надано описів-вкладення до цінних листів, що позбавляє можливості беззаперечно стверджувати про направлення саме листів, які стосуються предмету спору у даній справі. Разом з тим, позивач не був позбавлений можливості направляти повідомлення на електронну пошту як страховика, так і представника відповідача. Огляди транспортного засобу експертом проводились в присутності представника відповідачаадвоката Новака А.М., про дату і час проведення який останнього повідомляв експерт Рейнюк О.В. в телефонному режимі. За таких обставин, у позивача була відсутня необхідність направляти стороні відповідача повідомлення про проведення огляду транспортного засобу експертом. Отже, заявлені позовні вимоги про стягнення з [PERSON] витрат на проведення експертних досліджень та витрат за пересилання листів також не підлягають задоволенню. Щодо стягнення моральної шкоди зазначено про те, що аналіз позовної заяви та доданих до неї документів свідчить про повну відсутність об`єктивних доказів завдання позивачу моральної шкоди. Позивачу своїх поясненнях обмежився загальними твердженнями, не надавши жодних конкретних доказів (медичних довідок про погіршення стану здоров`я внаслідок стресу, свідчень близьких про зміну поведінки чи емоційного стану, документів про звернення за медичною допомогою, доказів порушення звичного способу життя чи професійної діяльності, доказів понесених додаткових витрат). За таких обставин, враховуючи недоведеність позивачем належними та допустимими доказами завдання йому моральної шкоди відповідачем, з огляду на покриття страховим полісом відповідачки матеріального збитку, завданого позивачу в повному обсязі, вважаємо адекватною компенсацією позивачеві моральної шкоди в розмірі 1 000,00 грн. Щодо заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, представник відповідача зазначила, що публічний інтерес до справи відсутній, справа належить до категорії незначної складності, визначений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 12 300,00 грн. в рамках цієї справи є неспівмірним та суперечить критеріям їх дійсності, необхідності та розумності. 26.11.2025 року через систему «Електронний суд» представником позивача подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що що відповідач не довів і не додав достовірних доказів,що підтверджують обставини на яких ґрунтуються заперечення відповідача, які б спростовували ґрунтовні доводи позивача по справі №214/9114/25, що розглядається. Зазначене суперечить вимогам п.1 ч.5 ст.179, ст.180 ЦПК України. Звертаючись до районного суду з зазначеним відзивом на позовну заяву від 24.11.2025 року, представник відповідача Мартинова Н.Ю. в додатках до нього надала договір про надання правничої допомоги № 01/03/25-3 від 01.03.2025 року, який було укладено між адвокатським об`єднанням «Приват юрист», ідентифікаційний код ЄРДПОУ 44764354 (керівник Новак Артур Михайлович) та відповідачем [PERSON] та акт прийому-передачі наданих послуг за вказаним договором від 01.03.2025 року з зазначенням у пункті 2 видів, начебто наданих юридичних послуг, які складаються з розділів, зокрема: 1. вивчення позовної заяви [PERSON] (2 год. 2000 грн.) та начебто 2. складання та подання відзиву на позовну заяву (4 год. 7000 грн.), а всього разом 9000 грн., які згідно пункту 5 акту, замовник послуг [PERSON] , повинна здійснити (надалі дослівно, згідно вказаного документу): «10.09.2025» року. Зазначена очевидна наявна неточність у записах документів про надання правничої допомоги відповідачці в направлених ініціатором відзиву до суду, викривляє реальні факти та події які вже відбулися, що очевидно не відповідає дійсності та свідчить про недостовірність вказаної у них інформації, яка об`єктивно не узгоджується між собою в даті їх видання /прийняття, чим спотворюється діюча реальність всупереч вимог діючого законодавства України. Також представник позивача зазначає, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. У рамках позовних вимог при встановленні розміру гонорару адвоката Вірко В.В. враховано складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан обох клієнтів, час, витрачений адвокатом та інші істотні обставини. При цьому, сторони в договорі про надання правничої допомоги ДП № 03/05-25 від 07.05.2025 року додатково узгодили мінімальну вартість однієї години виконаної роботи та розмір гонорару адвоката у фіксованій сумі за домовленістю з клієнтом, що фіксується у доповненні (додатку) до діючого договору з професійної правничої допомоги, яке є невід`ємною його частиною з урахуванням складності справи, витраченого адвокатом часу тощо (пункти 1.4.3. 1.4.6. договору), за що позивачі сплатили адвокату грошові кошти в розмірі 12 300 (дванадцять тисяч триста) гривень. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», прожитковий мінімум у 2025 році установлений для працездатних осіб з 1 січня 3028 гривень. Тобто на підставі вищевказаної постанови з відповідача може бути стягнуто на користь позивача, сума: 15 (мінімальна сумарна кількість визначених годин за договором) х 3028 х 3 = 136260 грн., але згідно вищевказаних документів, позивачами добровільно було сплачено за надання професіональної правничої допомоги за договором загалом лише 12 300 гривень за вказаним договором про надання правничої допомоги та не перевищує встановлену максимальну суму витрат на правничу допомогу. Що стосується вимоги представника відповідача [PERSON] адвоката Мартинової Н.Ю. про стягнення з відповідача 9000 гривень «витрат» на професійну правничу допомогу слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Як вбачається із сформованого, очевидно сфальшованого акту приймання передачі, начебто наданих послуг за договором про надання правничої допомоги № 01/03/25-3від 01.03.2025 року та опису імовірних робіт за послуги, які начебто надавалися адвокатом Мироненко І.А. замовнику, які складаються лише з вивчення матеріалів позовної заяви, правового аналізу обставин спірних правовідносин на неіснуючому протязі часу, оскільки станом на 01.03.2025 року, позовна заява [PERSON] в інтересах якого діє адвокат Вірко Віктор Вікторович до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу, ще не подавалася; адже, позовну заяву було подано заявником через підсистему «Електронний суд» лише 08.09.2025 року. Відтак, адвокатом Мироненко І.А. раніше можливо одночасно вчинялись тотожні дії щодо невизначеного значного кола осіб з аналогічних правовідносин в схожій категорії справ, які не є складними. У зв`язку з чим, виходячи з критерію реальності адвокатських «витрат» опонента (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин цієї справи, витрати на правничу допомогу у розмірі 9000 грн. є очевидно завищеними, неправильними та об`єктивно не можуть бути стягнути з потерпілого та позивача [PERSON] . В умовах змагальності цивільного процесу, виходячи із метою захисту прав, свобод, інтересів позивача [PERSON] , сторона позивача вважає доводи представника відповідача [PERSON] безпідставними та не обґрунтованими, а тому повністю наполягаємо на задоволенні в повному обсязі раніше поданої позовної заяви до суду. Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а також просив стягнути на користь позивача судові витрати на правничу допомогу в розмірі 12300,00 грн, а також судовий збір. Представник відповідача в судовому засіданні визнала позовні вимоги частково, в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн., в решті позовних вимог просила відмовити та просила стягнути витрати на правничу допомогу на користь відповідача в розмірі 9000,00 грн. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 січня 2025 року по справі №214/25/25 [PERSON] визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за порушення вимог п.2.3.б, 10.1, 16.6 ПДР України де внаслідок ДТП автомобіль водія [PERSON] марки Daewoo Lanos реєстраційний номерний знак: [NUMBER] отримав механічні пошкодження, чим спричинено матеріальні збитки,та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян тобто в сумі 850,00 грн. в дохід держави (а.с.81 на звороті, 82). Згідно з вимогами ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається зі заяви про страхове відшкодування від 11.02.2025 р. [PERSON] звертався до голови правління АТ «СГ «ТАС» про страхове відшкодування, в якій зазначив, що погоджується з тим, що розмір страхового відшкодування складає 93200,00 грн. з вирахуванням франшизи 1500,00 та не наполягає на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна, в тому числі були понесені наступні витрати: евакуація авто у сумі 1400 грн. 00 коп. (а.с.69). Згідно договору на проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження №29 від 27.02.2025 року [PERSON] та ФОП [PERSON] уклали договір про визначення матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Daewoo Lanos TF69Y 1.5i» реєстраційний номерний знак: [NUMBER] (вартість робіт становить 7000,00 грн)(а.с.66). Вартість проведення експертизи підтверджується рахунком-факторою №39 від 27.02.2025 р. (а.с.83). Оплата цього рахунку підтверджується квитанцією від 27.02.2025 р. (а.с.65 на звороті). Згідно висновку експерта №47/25 транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку від 28 березня 2025 року вартість матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля «Daewoo Lanos TF69Y 1.5i» реєстраційний номерний знак: [NUMBER] ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , складає: 103094,34 (сто три тисячі дев`яносто чотири гривні 34 копійки). Як вбачається з відповіді Приватного Акціонерного Товариства «Страхова группа «ТАС» №04016/9125/ТС від 26.02.2025 р. належна сума [PERSON] страхового відшкодування 55208,43 грн. буде перерахована на реквізити, вказані у заяві на виплату страхового відшкодування (а.с.73 на звороті, 74). Як вбачається з висновку експерта №64/25 транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню ринкової вартості від 07 квітня 2025 року ринкова вартість автомобіля «Daewoo Lanos TF69Y 1.5i» реєстраційний номерний знак: [NUMBER] ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , у аварійному стані на момент ДТП: 22 листопада 2024 року, складає: 19880,23 грн. (дев`ятнадцять тисяч вісімсот вісімдесят гривень 23 копійки). Відповідно до відповіді Приватного Акціонерного Товариства «Страхова група «ТАС» №13688/9125/ТС від 30.06.2025 р. належна сума [PERSON] страхового відшкодування 27905,68 грн. буде перерахована на реквізити, вказані у заяві на виплату страхового відшкодування (а.с.74). Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 06 березня 2025 року та протоколу додаткового огляду транспортного засобі від 14.03.2025 р. транспортний засіб «Daewoo Lanos TF69Y 1.5i» реєстраційний номерний знак: [NUMBER] ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] [PERSON] отримав механічні пошкодження. Як вбачається з договору на проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження №46 від 02.04.2025 року [PERSON] та ФОП [PERSON] уклали договір про визначення ринкової вартості автомобіля марки «Daewoo Lanos TF69Y 1.5i» реєстраційний номерний знак: [NUMBER] , у аварійному стані на дату ДТП 22.11.2024 року (вартість робіт становить 4000,00 грн). Вартість проведення експертизи підтверджується рахунком-факторою №69 від 02.04.2025 р. (а.с.83 на звороті). Оплата цього рахунку підтверджується квитанцією від 09.04.2025 р. (а.с.65). Згідно з повідомлень вбачається, що [PERSON] та керівник АТ «СГ`ТАС» були повідомлені про місце час та дату огляду пошкодженого при ДТП 22.11.2024 автомобіля Daewoo Lanos TF69Y реєстраційний номерний знак: [NUMBER] . У відповідності з ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. За загальними нормами ст. 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-ІV), страховим випадком є ДТП, що сталося за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. Відповідно до статті 6 Закон №1961-ІV страховим випадком є ДТП, що сталося за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. Настання страхового випадку слугує в силу статті 979 ЦК підставою для виплати страхувальникові чи іншій, визначеній у договорі страхування особі, страховиком страхової виплати. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування (ст. 9 Закону №1961-ІV). Пунктом 22.1 статті 22 Закону №1961-ІV передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 28 Закону №1961-ІV шкода, заподіяна в результаті дорожньо- транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу регламентовано статтею 30 Закону №1961-ІV. Пунктом 30.1 статті 30 Закону №1961-ІV, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо- транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо- транспортної пригоди. Відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто, якщо сплачене страховиком відшкодування не покриває розмір збитків завданих потерпілому, останній має право пред`явити до винної особи вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) сформульовано висновок, про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах страхової суми виступає страховик завдавача шкоди. Якщо після виконання страховиком свого обов`язку потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, то деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (ст. 599 ЦК України). Як вбачається з Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №221761063 строком дії з 27.06.2024 по 26.06.2025 включно, страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 160000,00 грн. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 виснувала, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 зазначено, що: «Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом N 1961- IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Згідно з висновком експерта №47/25 транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку від 28.03.2025 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля Позивача (110 823,08 грн.) перевищує ринкову вартість автомобіля до ДТП (103 094,34 грн.), отже ремонт автомобіля є економічно необґрунтованим. Даний транспортний засіб вважається фізично знищеним і в такому випадку позивачу відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до висновку експерта №64/25 транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню ринкової вартості від 07.04.2025 року, різниця між ринковою вартістю автомобіля Позивача до та після ДТП становить: 103 094,34 грн. (ринкова вартість автомобіля до ДТП) 83 214,11 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу КТЗ) = 19 880,23 грн, і вона є меншою ніж ліміт відповідальності страховика (160000,00 грн). Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу №221761063 від 27.06.2024 року, франшиза становить 1500,00 грн., яка була виплачена відповідачем позивачу, що ним не оспорюється. Встановлено, що АТ «СГ «ТАС» здійснено виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 83114,11 грн. (83214,11 грн. вартості відновлювального ремонту 1500,00 грн. франшиза + 1400,00 грн. евакуація автомобіля). Враховуючи те, що страховиком в повному обсязі виплачено страхове відшкодування саме згідно проведених експертиз за замовленням позивача, тобто АТ «ГС «ТАС» погодився з висновками експерта, визначені позивачем, як матеріальна шкода, витрати на проведення експертиз в розмірі 11 000,00 грн. та витрати на пересилання листів в розмірі 860,00 грн. підлягають відшкодуванню страховиком, тож підстави стягнення цих витрат з відповідача відсутні. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 16 ч. 2 п. 9 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 23 ч. 2 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна. За положеннями п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.2005р. (з подальшими змінами і доповненнями) моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Компенсація моральної шкоди проводиться незалежно від відшкодування майнової шкоди. Факт завдання майнової шкоди та її розмір не впливає як на можливість вимагати компенсації моральної шкоди, так і на розмір відшкодування завданої моральної шкоди. Суд вважає слушними доводи позивача щодо душевних страждань, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням майна. Визначаючи розмір моральної шкоди, слід врахувати п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якої, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Враховуючи характер і тривалість моральних страждань позивача, а також з урахуванням принципу розумності та справедливості, позовні вимоги щодо стягнення відшкодування моральної шкоди необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача суму моральної шкоди в розмірі 5 000 (п`ять тисяч)грн. 00 коп., а в розмірі 30 000 грн. відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий витрати підлягають розподілу пропорційно сумі задоволених позовних вимог з урахуванням заяв сторін про неспівмірнсть витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial