Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

02 квітня 2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Заявлені вимоги мотивують тим, що 05 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики № 2861927, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 22, 29 Договору позики, реквізити та підписи сторін. Відповідно до п. п. 5.1 та 5.2 п. 5 Договору позики відповідач підтвердив, що вивчив та повністю погоджується з умовами Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», які є невід`ємною частиною Договору, а також вивчив та повністю погоджується з умовами цього Договору позики. За умовами договору позики [PERSON] отримала від ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» позику в сумі 5000 грн., шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок позичальника, процентна ставка 1,50 % (фіксована), строком на 30 днів. 14 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором позики № 2861927 та у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 31 від 25.09.2024 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16484,50 грн, з яких: - 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; - 1889,50 грн. сума заборгованості за відсотками; - 9595 грн. сума заборгованості за пенею. В разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та зараховані на погашення існуючої заборгованості. Всупереч умовам Договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. На підставі зазначеного просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Кредитним договором № 2861927 від 05.05.2024 у розмірі 16484 гривень 50 копійок, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 5 000 гривень 00 копійок, сума заборгованості за відсотками 1889 гривень 50 копійок та 9595 гривень 00 копійок сума заборгованості за пенею та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 07 квітня 2025 року позовна заява ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 19 травня 2025 року до суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що відповідач [PERSON] з доводами позивача не згодна та зазначає, що вказаного Кредитного договору не укладала, не підписувала його, ніякого електронного ідентифікатора для підписання договору не отримувала, і кредитних коштів в розмірі 5.000,00 грн. не отримувала. У даному випадку, Позивачем не надано доказу отримання Відповідачем кредитних коштів в розмірі 5.000,00 грн., тоді як Виписки про рух коштів по картковими рахунками Відповідача в АТ «Ощадбанк» та АТ «Райффайзен Банк» не містять зарахувань коштів 05.05.2024 р. на вказані рахунки в розмірі 5.000,00 грн., що підтверджується Випискою АТ «Райффайзен Банк» про рух коштів по рахунку за період з 01.05.2024 р. по 16.05.2025 р. та Випискою АТ «Ощадбанк» по картковому рахунку за період з 01.05.2024 р. по 19.05.2025 р. (Отже, приймаючи до уваги зазначене, вказаний Кредитний договір є неукладеним, а отже, і не створює жодних юридичних наслідків і не є таким, що регулює спірні правовідносини. Відповідно до п. 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (в редакції Закону України № 2120 від 15.03.2022 р.) та п. 6-1 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції Закону України № 2120 від 15.03.2022 р.) «у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється … від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З урахуванням зазначеного, позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» щодо стягнення з Відповідача суми заборгованості за пенею в розмірі 9.595,00 грн. є незаконними та такими, що не підлягають задоволенню. Просить суд у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості за Кредитним договором № № 2861927 від 05.05.2024 р. відмовити. 22 травня 2025 року до суду від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якому останній зазначив, що у відповідності до умов Кредитного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення договору в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання Кредитного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу Відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісними Кредиторами (Позикодавцями) не було б укладено. Таким чином, Кредитний договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, а тому укладання між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт Первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісним кредитором не були би укладені. Кредит було видано на платіжну картку позичальника, всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайром регулюються Постановою НБУ №164 від 29.07.2022 «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів». Просить позовні вимоги задовольнити повністю. 26 травня 2025 року до суду від представника відповідача [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що Позивач так і не надав доказів направлення Відповідачу одноразового ідентифікатора, доказів верифікації та ідентифікації Відповідача в ІТС Первісного позичальника, і саме головне: доказів отримання Відповідачем кредитних коштів. Також, Позивач не надав спростувань Випискам про рух коштів по картковим рахункам Відповідача в АТ «Ощадбанк» та АТ «Райффайзен Банк», доданим до Відзиву на позов, які не містять зарахувань коштів 05.05.2024 р. на вказані рахунки в розмірі 5.000,00 грн. І як вже зазначалося у Відзиві на позов, в силу положень ч. 2 ст. 1046 ЦК України, згідно яких «договір позики є укладеним з моменту передання грошей…», вказаний Кредитний договір № 2861927 від 05.05.2024 р. є неукладеним, а отже, і не створює жодних юридичних наслідків і не є таким, що регулює спірні правовідносини. Крім того, Позивач у своїй Відповіді на відзив чомусь ніяким чином не відреагував на обґрунтування Відповідача щодо незаконності нарахування пені в розмірі 9.595,00 грн. в розрізі застосування п. 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (в редакції Закону України № 2120 від 15.03.2022 р.) та п. 6-1 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції Закону України № 2120 від 15.03.2022 р.). Вважає, що аргументи, викладені представником Позивача у Відповіді на відзив, не заслуговують на увагу, так як є необґрунтованими та безпідставними, а позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ», такими, що не підлягають задоволенню. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначено про розгляд справи у відсутності представника, позовні вимоги підтримують повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але до суду від представника відповідача Венделя О.М. надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та позивача, позовні вимоги не визнають повністю з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. 17 лютого 2026 року до суду від представника відповідача [PERSON] надійшла заява в якій останній зазначив, що згідно виписки про рух коштів по картковому рахунку, наданої АТ «Ощадбанк» на ухвалу суду від 21.10.2025 року, відсутня інформація про зарахування коштів 05.05.2024 року в розмірі 5000,00 грн. на вказаний рахунок, що підтверджує обставини, викладені у Відзиві на позовну заяву, запереченні на відповідь на відзив та додатковому поясненні. Крім того, АТ «Ощадбанк» додатково надано виписки по іншим рахункам відповідачки, які також не містять зарахування коштів 05.05.2024 року в розмірі 5000,00 грн. Додана платіжна інструкція від 08.05.2024 року не має будь якого відношення до цієї справ, так як вона датована 08.05.2024 року і платником є ООО Миколаїв Херсонське шосе 50, а не 05.05.2024 року де є платником ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», як це зазначено в Довідці від 23.06.2025 року ТОВ «ФК «Фінекспрес». Зазначене вказує про відсутність доказів про отримання відповідачкою кредитних коштів. З урахуванням вищезазначеного та підстав, викладених у Відзиві на позовну заяву, запереченні на відповідь на відзив та Додатковому поясненні, просить суд у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК « ЄАПБ» відмовити В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики № 2861927, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 22, 29 Договору позики, реквізити та підписи сторін (а.с. 5-8). Відповідно до п. п. 5.1 та 5.2 п. 5 Договору позики відповідач підтвердив, що вивчив та повністю погоджується з умовами Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», які є невід`ємною частиною Договору, а також вивчив та повністю погоджується з умовами цього Договору позики. За умовами договору позики [PERSON] отримала від ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» позику в сумі 5000 грн., шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок позичальника, процентна ставка 1,50 % (фіксована), строком на 30 днів. З довідки виданої директором ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» Оксаною Губіною за вих № КД-000034372/ТНПП від 23.06.2025 року вбачається, що на рахунок відповідача [PERSON] , картку № [NUMBER] , було перераховано грошові кошти в сумі 5000 грн. Крім того, з платіжної інструкції (МО) № 1581773459915 від 08.05.2024 року вбачається, що на рахунок [PERSON] було 08.05.2024 року о 04:05:58 зараховано кошти в сумі 5000,00 грн. 14 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором позики № 2861927 та у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах боржників (а.с. 9-14). Відповідно до Реєстру боржників № 31 від 25.09.2024 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16484,50 грн, з яких: - 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; - 1889,50 грн. сума заборгованості за відсотками; - 9595 грн. сума заборгованості за пенею (а.с. 15-16). В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже, підписана відповідачем анкета-заява про приєднання разом із умовами та правилами банку складають укладений між сторонами у справі договір про надання кредиту у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться. Всупереч умовам Договору позики, незважаючи на повідомлення позивача, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Вказані докази не спростовані відповідачем і на думку суду є достатніми на підтвердження розміру боргу відповідача за кредитними договорами. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Позивач, пред`являючи вимоги до відповідача, просив, у тому числі, крім тіла позики (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, та стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5000 грн. та відсотків за користування кредитом в розмірі 1889,50 грн.. Натомість, суд вважає, що неустойка у виді пені в розмірі 9595 гривень за Кредитним договором № 2861927 від 05.05.2024 року, відповідачу нарахована безпідставно, з огляду на наступне. Згідно зі ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 69/2022 від 24.02.2022 року в Україні введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року, який триває і на даний час. Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим. Пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, починаючи з 24.02.2022 року та до завершення введеного на території України воєнного стану, підстави для стягнення з відповідача неустойки (штрафу, пені) за невиконання грошових зобов`язань за кредитними договорами в цей період відсутні. Таким чином, неустойка у виді пені в розмірі 9595 гривень з відповідача не підлягає стягненню. За встановлених обставин, із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню заборгованість за Кредитним договором № 2861927 від 05.05.2024 у розмірі 6 889 (шість тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять) гривень 50 (п`ятдесят) копійок, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, та сума заборгованості за відсотками 1889 (одна тисяча вісімсот вісімдесят дев`ять) гривень 50 (п`ятдесят) копійок. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача, враховуючи що позов задоволено частково, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати (судовий збір) у розмірі 1265 (одна тисяча двісті шістдесят п`ять) гривень 52 (п`ятдесят дві ) копійки (6889, 50 грн. (сума, задоволена судом) х 3028,00 грн. (сума судового збору за позовну заяву) : 16484,50 грн. (загальна сума позову). На підставі викладеного і

Outcome: partial