Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» звернулось до Корольовського районного суду м. Житомира з позовною заявою до [PERSON] , за змістом якої просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором №221306235 від 30.12.2021 у розмірі 17022,05 грн. та судові витрати пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7000,00 грн. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 30.12.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали в електронній формі кредитний договір №221306235, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало [PERSON] кредитні кошти в розмірі 27700,00 грн. Оскільки відповідач покладенні на себе зобов`язання належним чином не виконала, тому у неї утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 17022,05 грн., з яких 16831,54 грн - заборгованість по тілу кредиту; 190,51 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом Позивач, як правонаступник ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» просить стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за кредитним договором №221306235 в розмірі 17022,05 грн. Ухвалою від 29.07.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, витребувано у АТ «Універсал Банк» інформацію (а.с. 181-182). 11.12.2025 року представник відповідача адвокат Рябчун О.Д. подала до суду відзив на позовну заяву в якому просить в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі з тих підстав, що правовідносини за кредитним договором №221306235 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] виникли 30.12.2021 року, тобто значно пізніше ніж було укладено договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, що взаємовиключає одне одного, оскільки за договором факторингу права вимоги є похідними від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги (а.с.218-229). Представник позивача у прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи здійснювати за відсутності позивача, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, а також не заперечує щодо ухвалення заочного рішення суду (а.с.15). Представник відповідача адвокат Рябчун О.Д. подала до суду заяву в якій просить судовий розгляд справи проводити у відсутність відповідача та представника відповідача, позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову (а.с.245). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, у встановлені строки (терміни) виконання зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема припинення зобов`язання, сплата неустойки, що передбачено ст.ст. 549, 611 ЦК України. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У ч.1 ст. 1054 зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно зі статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Судом встановлено, що 30.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі також первісний кредитор) та [PERSON] укладено кредитний договір №221306235. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. За умовами п.п. 1.1-1.5 кредитного договору відповідачу було надано кредит на суму 27700,00 грн., строком на 140 днів, зі сплатою 1,30 % в день від суми кредиту. 28.11.2018 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (клієнт) та ТОВ "Таліон Плюс" (фактор) уклали договір факторингу №28/1118-01 строк дії якого закінчується 28.11.2019 року. 28.11.2019 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" уклали додаткову угоду №19, згідно з якою, строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 року між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду №26 від 31.12.2020 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31.12.2023 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року. З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Пунктом 2.1. Розділу 2 (предмет договору) договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, передбачено, що згідно умов договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Тобто, предметом договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п.1.3. Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Відтак, сторони договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 неодноразово укладали додаткові угоди про продовження дії вказаного договору факторингу до 31.12.2024 року. Відповідно до п. 1.4. договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, «Борг» - означає суми грошових коштів, належні до сплати клієнту боржниками за кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати клієнту за кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили. Відповідно до п.п.5.3.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року фактор ТОВ «Таліон Плюс» має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб. Таким чином, договором передбачено право ТОВ «Таліон Плюс» відступити право вимоги за кредитними договорами. Відповідно до п.п.1.3. договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Розділом 2 вищезазначеного договору регламентовано порядок відступлення права вимоги: згідно п. 4.1. право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги. Надана копія договору факторингу №28/1118-01від 28 листопада 2018 року, а також реєстр прав вимоги №177 від 17.05.2022 року містять підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від клієнта, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», до фактора, ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором від 30.12.2021 року ( а.с.114,- 128). Копія договору факторингу №30/1023-01 від 30.10.2023 та реєстри боржників містять підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». Аналогічним чином право вимоги за кредитним договором відступлено ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Ейс». У постанові Верховного Суду від 29 червня 2021 року в справі №753/20537/18 відображений правовий висновок згідно з яким, належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Матеріали справи не містять доказів визнання судом договору факторингу від 28 листопада 2018 року за №28/1118-01 недійсним. За таких обставин, діє презумпція правомірності правочину, оскільки його недійсність прямо законом також не встановлена. Отже суд визнає, що копії договорів факторингу, реєстри прав вимоги та платіжні інструкції про оплату фінансування за відступлення прав вимог є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. Аналогічної позиції дотримується Житомирський апеляційний суд, зокрема у постанові від 08.12.2025р. у справі №279/3700/25. Відтак, позивач набув право вимоги до відповідача на підставі та у порядку, передбаченому чинним законодавством. Таким чином суд не бере до уваги твердження відповідача зазначені у відзиві на позовну заяву. З матеріалів справи вбачається, що первісний кредитор виконав своє зобов`язання та перерахував на картковий рахунок відповідача суму кредитних коштів, що стверджується банківською випискою з руху коштів по картковому рахунку відповідача. Однак відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, суму кредита та проценти за користування кредитними коштами не погасила. Загальна сума заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія «Ейс», на момент подання позовної заяви за кредитним договором становить 17022,05 грн, яка складається з: 16831,54 грн - заборгованість по тілу кредиту; 190,51 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 0,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи), що підтверджується проведеним позивачем розрахунком. Відповідач не надала суду жодних доказів, які б спростовували або ставили під сумнів обґрунтованість наданого позивачем розрахунку, а також не надала свій власний контррозрахунок заборгованості. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з викладеного, позовні вимоги належить задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №221306235 від 30.12.2021 у розмірі 17022,05 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Щодо заявлених до стягнення витрати на професійну правову допомогу в розмірі 7000,00 грн., то суд зважаючи на спрощений порядок розгляду справи та те, що представник позивача у судові засідання не з`являвся, незначну складність справи, усталену судову практику з розгляду даної категорії справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, яка полягала у складенні позовної заяви, на підставі поданих позивачем документів, співмірність наданих послуг із складністю справи, суд вважає, що розмір заявлених витрат на правничу допомогу є завищеним. Ураховуючи принципи розумності і співмірності, складність справи, обсяг фактично наданих адвокатом послуг, обґрунтованість та пропорційність розміру заявлених витрат на правничу допомогу, які позивач поніс до предмета спору, суд дійшов висновку наявність підстав для часткового відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн.

Outcome: approved