Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом в якому просить визначити позивачу [PERSON] , [INFO] , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , терміном два місяці, початок якого відраховувати з дня набрання рішення законної сили. Позов обґрунтувала тим, що [INFO] в с. Надежда Білгород-Дністровського району Одеської області померла мати позивача [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 2,0 га, кадастровий номер 5124583200:01:001:0706, розташованої на території Надеждинської сільської ради Білгород-Дністровського (колишнього Саратського) району Одеської області. 15 червня 2016 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений Лебеденко І.М., секретарем Надеждинської сільської ради Саратського району Одеської області за реєстровим №13, згідно якого спадкоємцем земельної ділянки площею 2,0 га, 5124583200:01:001:0706, розташованої на території Надеждинської сільської ради Білгород-Дністровського (колишнього Саратського) району Одеської області призначила [PERSON] . 06 травня 2025 року за заявою [PERSON] про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину, приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сулаковим І.І. заведена спадкова справа №107/2025 до майна [PERSON] , померлої [INFO] . Після смерті спадкодавця, позивач [PERSON] знаходився в тяжкому стресовому стані, який був спричинений втратою рідної людини, тривало хворів та проходив лікування, що заважало йому вчасно звернутися до органів нотаріату. Постановою КМ України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на території України були запровадженні карантинні заходи. Запроваджений на всій території України карантин з метою запобігання поширенню на території України вірусу COVID-19 може обмежити дії спадкоємця на вчасне подання заяви про прийняття спадщини (постанова Верховного Суду у постанові від 12.05.2021 року у справі №766/12921/20-ц). З квітня 2022 року по серпень 2022 року позивач [PERSON] тривало хворів. Вказані обставини підтверджуються наданими копіями записів в амбулаторної карті хворого [PERSON] . Позивач [PERSON] був зосереджений на збереженні свого життя та ці обставини виключали можливість звернення до нотаріуса для прийняття спадщини. Тобто у спадкоємця існували перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, а саме тяжкий стресовий стан, спричинений втратою рідної людини та тривала хвороба. 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022, який затверджено Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє станом на день подання заяви до суду. У зв`язку з чим, пунктом 3 Постанови Кабінету міністрів України №164 від 28 лютого 2022 року передбачалось, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Вказаний пункт був скасований Постановою КМУ №469 від 09 травня 2023 року. Постанова КМУ неодноразово публікувалась в засобах масової інформації, неодноразово освітлювалась на телебаченні, в соціальній мережі YouTube та веб-сайтах. Вказана норма Постанови КМУ суперечила статтям 1270, 1272 Цивільного Кодексу України, згідно позиції ВС (Постанова Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі №676/47/21 https://reyestr.court.gov.ua/Review/108654283) та не підлягала застосуванню, але пересіченому громадянину важко було зорієнтуватися в цьому питанні. Позивач [PERSON] був ознайомлений з Постановою КМУ №164 від 28 лютого 2022 року і вважав що строк для прийняття спадщина ним не порушений у зв`язку з введенням воєнного стану. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Позивач пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , яка померла 2022 року з поважних причин, які перешкоджали йому своєчасно реалізувати право на прийняття спадщини: через запроваджений з 11 березня 2020 року карантину з метою запобігання поширенню на території України вірусу COVID-19; у зв`язку із введенням на території України воєнного стану та веденням бойових дій у країні; у зв`язку із суперечливими положеннями закону щодо перебігу строку для прийняття спадщини, які протягом відведеного для прийняття спадщини періоду часу декілька разів кардинально змінювалися таким чином, що були непередбачуваними для спадкоємців та в кінцевому етапі мали своїм наслідком пропущення строку для подачі нею заяви про прийняття спадщини. Ухвалою судді від 25 серпня 2025 року позовну заяву позовну заяву [PERSON] в особі представника адвоката Вельчевої Наталі Михайлівни до Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Цивільну справу розглядати у загальному позовному провадженні. Підготовче засідання призначено на 07 жовтня 2025 року о 09:30 годині з викликом сторін. Витребувано у від приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І., належним чином засвідчену копію спадкової справи № 107/2025 щодо майна [PERSON] , померлої [INFO] . Витребувано від Саратського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) копію актового запису про розірвання шлюбу №43, складеного 30 червня 1975 року виконавчим комітетом Фараонівської сільської ради Саратського району Одеської області про розірвання шлюбу [PERSON] . 22 вересня 2025 року від Саратського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшла відповідь на виконання ухвали суду від 25 серпня 2025 року. 06 жовтня 2025 року на адресу суду від приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І., надійшла належним чином засвідчена копія спадкової справи № 107/2025 щодо майна [PERSON] , померлої [INFO] . 29 жовтня 2025 року судом постановлена ухвала, відповідно до якої закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] в особі представника адвоката Вельчевої Наталі Михайлівни до Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та справа призначена до судового розгляду. Представник позивача адвокат Вельчева Н.М. у судовому засіданні 21 січня 2026 року позовну заяву підтримала з підстав викладених у ній, просила суд позов задовольнити. Позивач [PERSON] та його представник у судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи без їх участі, позов підтримала просила суд задоволнити у повному обсязі. Представник Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, належним чином повідомлений про розгляд справи до суду не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Позивач [PERSON] у судовому засіданні 21 січня 2026 року пояснив, що він пропустив строк для звернення до нотаріуса, у зв`язку з тим що хворів, хворів тривало, а саме з квітня 2022 року по серпень 2022 року. Потім по телевізору почали говорити, що у зв`язку з військовим станом строки для подання заяви продовжуються. Мати проживала в с. Надежда, а він в с. Негрове. До смерті мати дуже сильно хворіла, він її доглядав, а згодом поховав. У нього ще була старша сестра, але вона померла. Після смерті матері залишилася земельна ділянка та будинок. Земельною ділянкою користується він, і обробляє її, тобто наймає фермерів для цього. Будинок залишився племінниці матері, яка мешкає в м. Іллічівськ, але вона будинок не оформляла на себе. У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд дійшов до таких висновків. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша, друга статті 2 ЦПК України). Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України). Відповідно до ст.ст.13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України). Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як встановлено судом [INFO] в селі Надежда, Білгород-Дністровського району Одеської області померла мати позивача [PERSON] , [INFO] , про що Саратським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено відповідний актовий запис №142 та 16 березня 2022 видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 05 червня 2025 року, [PERSON] народився [INFO] , його батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого подружжя № 00051628803 від 05 червня 2025 року, 26 жовтня 1969 року Виконавчим комітетом Фараонівської сільської ради Саратського району Одеської області складено актовий запис про шлюб № 15, де чоловіком зазначений [PERSON] , а у відомостях про дружину: [PERSON] . Прізвище до реєстрації шлюбу [PERSON] . Згідно копії актового запису про розірвання шлюбу № 43 від 30 липня 1975 року , [PERSON] розірвав шлюб з [PERSON] Згідно довідки № 49/13-06 від 12 травня 2025 року виданої Надеждинським старостинським округом Плахтіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, [PERSON] , [INFO] , на момент своєї смерті, яка настала [INFO] , була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Згідно даних домової книги №6 за 2021-2025 роки, на момент її смерті проживала одна. Громадянка [PERSON] була знята з реєстрації місця проживання з 16 березня 2022 року. 15 червня 2016 року, [PERSON] склала заповіт на ім`я [PERSON] , [INFO] , яким заповіла останньому земельну ділянку площею 2,00 га, яка розташована на території Надеждинської сільської ради Саратського району Одеської області, який посвідчений секретарем Надеждинської сільської ради Лебединською І.М., та зареєстрований в реєстрі за № 13. Згідно довідки приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І. від 13 травня 2025 року № 112/01-16, 06 травня 2025 року заведена спадкова справа №107/2025 до майна [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] є спадкоємцем після смерті матері [PERSON] , який звернувся із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Постановою приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І. від 06 травня 2025 року, відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі [PERSON] , свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2 га, що розташована на території Надеждинської сілської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі п.1 ч.1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат». Судом було досліджену медичну документацію, а саме медичну карту амбулаторного хворого [PERSON] , з якої вбачається, що останній хворів, починаючи з 17 квітня 2022 року по 15 серпня 2022 року, про що свідчать записи сімейного лікаря. Відповідно до довідки № 02-05/25/1784 від 16 грудня 2025 року виданої Плахтіївською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області, спадщина після [PERSON] , яка відкрилась [INFO] не визнана відумерлою. Сільська рада не зверталась до суду для визнання спадщини після [PERSON] відумерлою Згідно довідки № 139/13-06 від 16 грудня 2025 року виданої Плахтіївською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області, земельна ділянка яка належала покійній матері [PERSON] , [PERSON] відповідно до інформації із Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, цільове призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5124583200:01:001:0706, площа 2,00 га, не має зареєстрованих договорів оренди (тобто земельна ділянка знаходиться на самообробці). Судом також була досліджена спадкова справа № 107/2025 до майна [PERSON] , яка померла [INFO] . З матеріалів спадкової справи вбачається, що за заявою [PERSON] , приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І. 06 травня 2025 року заведена спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно зі ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 та 2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно з ч.ч. 1-3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261- 1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення (постанова Верховного Суду від 03.05.2018 у справі №304/1648/14-ц). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). Згідно зі статтею 1262 ПК України у другу чергу на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і збоку матері. .Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18). Із матеріалів справи вбачається, що [INFO] в селі Надежда Білгород-Дністровського району Одеської області померла мати позивача [PERSON] , [INFO] . Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Такий висновок висловив Верховний Суд у постановах від 18 січня 2018 року у справі № 198/476/16-ц, від 12 лютого 2018 року у справі № 712/656/15-ц, від 06 червня 2018 року у справі № 592/9058/17-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц. Предметом спору є встановлення додаткового строку для прийняття спадщини позивачем, оскільки остання після смерті [PERSON] , [INFO] , будучи спадкоємцем за заповітом, пропустив строк для прийняття спадщини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує, що він після смерті спадкодавця, знаходився у тяжкому стресовому стані, який був спричинений втратою матері, тривало хворів, що заважало йому вчасно звернутися до нотаріальної контори з заявою для прийняття спадщини. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 76 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окрему, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Застосування принципу змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно згаданий принцип не передбачає обов`язок суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). В силу ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 55 Конституції України, «Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. … Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.». Виходячи з передбаченого ст. 8 Конституції України принципу верховенства права, наведені норми Конституції України надають людині можливість будь-якими незабороненими законом засобами самому захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Враховуючи викладене, оскільки вимоги позову не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, позивач тривалий час хворів та перебував на лікуванні, що підтверджується відомостями із амбулаторної картки, які були досліджені судом, відповідач позов визнав, суд дійшов висновку, що позивачу слід надати додатковий строк в два місяці для прийняття спадщини після смерті матері. Крім того, суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. На підставі ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved