Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» в особі представника звернулося до Самбірського міськрайонного суду Львівської області із позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості в розмірі 21225,45 грн., яка складається з: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 15235,09 грн.; загальний залишок заборгованості за процентами 5990,36 грн.; стягнути із відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн., а також судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20200,00 грн.. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 16.05.2023 [PERSON] було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та зазначено персональні дані. 16.05.2023 [PERSON] заповнила та підписала заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, відповідно до якої відповідач просила відкрити поточний рахунок № [NUMBER] та встановити кредитний ліміт, а також підписано Паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «АТБ», наданого АТ «Акцент-Банк», який містить основні умови кредитування, а саме тип кредиту кредитування рахунку з пільговим періодом використання, сума ліміту від 1000 до 200000 (в залежності від суми, яка погоджена у заявці на кредит), строк кредитування 240 місяців з правом автоматичного продовження, мета отримання кредиту - на споживчі потреби, процентна ставка річних пільгова (до 62 днів 0,000001%), базова (3,4% на місяць), що становить 40,8% річних. Підписуючи паспорт споживчого кредиту, [PERSON] було підтверджено отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надану, виходячи із обраних умов кредитування. Таким чином, 16.05.2023 між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] у встановленій законом письмовій формі укладено кредитний договір б/н (внутрішньобанківський референс SAMABWFC10076957861), відповідно до якого сторони погодили відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок та строки повернення коштів, строк кредитування. Відповідно до довідки позивача за картками [PERSON] було відкрито рахунок № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), видано картки № [NUMBER] , № [NUMBER] , строком дії до 12/31 та встановлено кредитний ліміт, що відображено у довідці за лімітами. В свою чергу, позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, з виписки по картці вбачається, що відповідач фактично отримав кредитну картку, за допомогою якої скористався наданим банком грошовими коштами в межах кредитного ліміту та неодноразово порушував вищевказані умови договору, не сплачував обов`язкові платежі у встановлені строки, що призвело до виникнення заборгованості, що відповідно до розрахунку заборгованості за договором кредиту №б/н від 16.05.2023, яка станом на дату здійснення розрахунку становить 21225,45 грн. та складається з: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 15235,09 грн.; загальний залишок заборгованості за процентами 5990,36 грн.. Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22.10.2025 справу №452/3818/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АКЦЕНТ-БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано за підсудністю на розгляд до Стрийського міськрайонного суду Львівської області. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03.12.2025 справу №452/3818/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АКЦЕНТ-БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано за підсудністю на розгляд до Жидачівського районного суду Львівської області. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 09.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін в судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно позовної заяви та доданого клопотання просить розглянути справу без участі їхнього представника, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, не подала відзиву на позовну заяву, клопотання про проведення судового засідання без її участі не надходило, та не повідомила суд про причину неявки, хоча належним чином повідомлялася про дату та час розгляду справи. У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. У відповідності до положень ст.ст.280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 12.02.2026, є дата складення повного тексту судового рішення 16.02.2026. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Суд встановив, що 16.05.2023 [PERSON] звернулася в АТ «АКЦЕНТ-БАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «АКЦЕНТ-БАНК» від 16.05.2023 року (а.с.34). Проставленням власноручного або цифрового власноручного (на екрані телефону) підпису під цією анкетою-заявою, [PERSON] підтвердила, зокрема те, що: згідна з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг АТ «А-БАНК», що розміщені за посиланням https//.a-bank.com.ua, між нею та АТ «А-БАНК» становлять договір про надання банківських послуг, умови якого їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення Засвідчує генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису (далі - УЕП) з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися для вчинення правочинів та платіжний операцій. Визнає, що УЕП є аналогом власноручного підпису. Ризики з відшкодування збитків, що можуть бути заподіяні банку та/або клієнту, а також третім особам у разі використання УЕП, покладаються на клієнта. Крім того, 16.05.2023 [PERSON] було підписано Заяву щодо встановлення кредитного ліміту за рахунком та Заяву про відкриття поточного рахунку (а.с.35-41), у яких просить відкрити їй поточний рахунок [NUMBER] у UAN на наступних умовах: вид кредиту кредитний ліміт на поточний рахунок, тип кредиту кредитування рахунку, мета отримання кредиту споживчі цілі. Пільговий період користування кредитним лімітом становить до 62 днів за ставкою 0,000001%. Уразі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,4% на місяць. Строк кредитування (строк дії кредитної лінії) 240 місяців. У випадку порушення клієнтом будь-якого із грошових зобов`язань: при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту застосовується ставка у розмірі 6,8% на місяць, яка нараховується на суму загальної заборгованості. Клієнт має право протягом 14 календарних днів з дня отримання кредиту відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання клієнтом грошових коштів. При цьому про намір відмовитися від договору клієнт зобов`язаний повідомити банк до закінчення строку дії Договору, визначеного заявою. Протягом 7 календарних днів з дати подання повідомлення про відмову від договору клієнт зобов`язаний повернути банку грошові кошти, одержані згідно з цим договором, сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановлено договором. Вказані Заяви містять реквізити сторін, зокрема дані позичальника, а саме: ПІБ позичальника [PERSON] та накладення нею електронного підпису, який перевіряється відкритим ключем, зазначеним у анкеті-заяві. У паспорті споживчого кредиту, підписаного [PERSON] електронним підписом, який перевіряється відкритим ключем, зазначеним у анкеті-заяві, наявна інформація, зокрема, про: контактні дані кредитодавця та посередника, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, реальну річну процентну ставку та орієнтовану загальну вартість кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткову інформація та інші важливі правові аспекти (а.с.42-44). Матеріалами справи встановлено, що для користування кредитними коштами, [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) було відкрито рахунок № [NUMBER] та видано картки № [NUMBER] , строком дії до грудня місяця 2031 року та № [NUMBER] , строком дії до грудня місяця 2031 року, що підтверджується довідкою за картами (а.с.47). Розмір кредитного ліміту за кредитним договором №б/н (внутрішньобанківський референс SAMABWFC10076957861) від 16.05.2023 за період з 16.05.2023 по 29.07.2025 змінювався, а саме 16.05.2023 встановлено 11000,00 грн. за ініціативою клієнта, 16.05.2023 збільшено до 11000,00 грн. за ініціативою банку, 22.07.2023 зменшено до 10000,00 грн. за ініціативою банку, 22.07.2023 збільшено до 11000,00 грн. за ініціативою банку, 22.07.2023 збільшено до 11000,00 грн. за ініціативою клієнта, 28.07.2025 більшено до 15300,00 грн. за ініціативою банку, що підтверджується довідкою за лімітами (а.с.46). Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, що також підтверджується випискою по рахунку [NUMBER] за період з 16.05.2023 року по 15.07.2025 року (а.с.48-55). З даної виписки вбачається, що [PERSON] користувалася кредитними коштами, а саме: здійснював покупки, поповнення картки (зокрема через касу банку та термінали), перекази на картку. Враховуючи невиконання відповідачем умов кредитного договору №б/н від 16.05.2023 у відповідача станом на 15.07.2025 виникла заборгованість в сумі 21225,45 грн., яка складається з загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 15235,09 грн.; загальний залишок заборгованості за процентами 5990,36 грн.., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором №б/н від 16.05.2023 року укладеного між Акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК» та [PERSON] (а.с.56-59). Крім того, з даного розрахунку заборгованості за договором №б/н від 16.05.2023 прослідковується, що відповідач частково здійснювала повернення отриманих нею кредитних коштів., що свідчить про визнання останньою факту укладення договору кредиту між нею та позивачем, та те, що їй були відомі умови кредитування. Вирішуючи даний спір суд виходить з такого. Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та [PERSON] договору кредиту, отримання відповідачем кредитних грошових коштів та їх неповернення позивачу, тобто неналежне виконання відповідачем умов укладеного договору, у зв`язку з цим позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення із боржника фактично отриманої суми кредитних коштів та сплати відсотків. Таким чином, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, зважаючи на те, що відповідач в судове засідання не з`явилася, відзиву на позовну заяву не надала та не представила суду жодних доказів на спростування вимог позивача, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором №б/н від 16.05.2023 року в розмірі 21225,45 грн. підлягають до задоволення. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України. Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. За змістом ч.ч.1, 4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує , зокрема чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (п.2 ч.3 ст.141 ЦПК України). Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21). Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства (пункт 40). Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 44). Адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту (пункт 64). На підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача подано такі документи: - Договір про надання правничої допомоги №22012025 від 08.04.2025 року укладено між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та АО «Правничий Курс» (а.с.66-72); - Додаткова угода №1 від 08.04.2025 до договору про надання правничої допомоги №22012025 від 08.04.2025 року (а.с.73); - Додаток №1 до договору про надання правничої допомоги №22012025 від 08.04.2025 року Форма реєстру боржників від 22.07.2025 року (а.с.83-85); - Акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 14.08.2025 за договором про надання правничої допомоги №22012025 від 08.04.2025 року згідно якого загальна вартість наданих послуг з детальним описом робіт (наданих послуг) по боржнику [PERSON] становить 20200,00 грн. (а.с.74-75); - Копія наказу (розпорядження) №02-К від 28.06.2024 про прийняття на роботу [PERSON] на посаду адвокат у АО «Правовий Курс» (а.с.86); - копію свідоцтва Ушакевич М.П. про право на зайняття адвокатською діяльністю та довіреністю (а.с.76-77). Оцінюючи аргументи сторін, суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу необхідно виходити з критерію реальності адвокатських послуг (їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Одночасно суд зауважує, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат, судом враховано те, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову; взято до уваги критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, предмету спору та фінансового стану обох сторін. Як вбачається із Акту приймання-передачі наданої правничої допомоги від 14.08.2025 за договором про надання правничої допомоги №22012025 від 08.04.2025 року, позивачем віднесено до витрат на правничу допомогу за послуги, які адвокатом під час розгляду справи в суді не було надано, зокрема послуги за отримання виконавчого листа у розмірі 1000,00 грн., перевірка судового рішення та виконавчого документа на відповідність обов`язкових реквізитів 400,00 грн., написання заяви про примусове виконання рішення та здійснення контролю за ефективним виконанням судового рішення на стадії виконавчого провадження, яке є завершальною стадією судового провадження 5000,00 грн.. В постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У рішеннях ЄСПЛ від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відтак, із урахуванням складності справи, яка віднесена до категорії малозначних справ, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що підготовка цієї справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи адвоката, зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20200,00 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу співмірності розподілу судових витрат. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд доходить переконання, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 20200,00 грн, з огляду на складність справи, усталеність судової практики у цій категорії справ, ціну позову, зміст та обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а також їх необхідності, є надмірним, а відтак підлягає зменшенню до суми 4000,00 грн, яка підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved