Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором та просив стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за Кредитним договором № 4833717 від 23.07.2024 року, що укладений між відповідачем та ТОВ «Лінеура Україна», право вимоги за яким відступлено позивачу за договором факторингу №31/03/2025 від 31.03.2025 року, у розмірі 153 600,00 грн., з яких 24 000,00 грн. заборгованість за сумою кредиту, 90 720,00 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими первісним кредитором, 38 880,00 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими позивачем, а також, просить суд нарахувати та стягнути інфляційні витрати та 3 % річних в порядку частин 10 та 11 статті 265 ЦПК України, крім того просить стягнути судові витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі сплати судового збору 2 422,40 грн. та 10 000,00 грн. на правову допомогу. 20 жовтня 2025 року ухвалою Київського районного суду міста Полтави цивільну справу за вказаним позовом передано на розгляд за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Полтави. Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 27.11.2025 року цивільну справу за вказаним позовом прийнято до провадження, постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику, але з повідомленням сторін про дату та час розгляду справи. Представник позивача про дату та час засідання повідомлявся належним чином, у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. Відповідач про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзив, заяви та клопотання до суду не направив. Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір від 23.07.2024 року №4833717, за умовами якого Товариство зобов`язався видати кредит у сумі 24 000,00 грн., а відповідач повернути гроші разом з відсотками, що підтверджується кредитним договором, копією паспорту споживчого кредиту, що підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується Листом ТОВ «Пейтек» від 01.04.2025 вих. № 20250401-1281. Відповідач належним чином договірні зобов`язання не виконував, внаслідок чого за вказаним кредитним договором, згідно Розрахунку заборгованості за Договором № 4833717 від 23.07.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 31.03.2025 (наданого первісним кредитором), має заборгованість у розмірі 126720,00 грн.,з яких 24 000 грн. - тіло кредиту, 90 720,00 грн. - проценти за користування кредитом, 12 000 гривень штрафні санкції. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання - є його порушенням. 31.03.2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» було укладено Договір факторингу №31/03/2025, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передало ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» належні йому права вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] , згідно Реєстру боржників, з якого надано витяг відносно заборгованості відповідача у розмірі 126720 грн.,з яких 24 000 грн. - тіло кредиту, 90 720,00 грн. - проценти за користування кредитом, 12 000 гривень штрафні санкції. Враховуючи, що позивач в позовній заяві не включив до розрахунку суму штрафних санкцій у розмірі 12 000,00 гривень, а також застосовуючи положення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, то зазначена сума не підлягає стягненню. Згідно до Розрахунку заборгованості, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Капітал» за Договором № 4833717 про надання споживчого кредиту від 23.07.2024 року за 108 календарних днів (01.04.2025 - 17.07.2025), відповідач має заборгованість за нарахованими відсотками у розмірі 38 880,00 гривень. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, відповідач звернувся до ТОВ «Лінеура Україна» з метою отримання банківських послуг у вигляді отримання кредиту, у зв`язку з чим уклав кредитний договір №4833717 від 23.07.2024 року, відповідач отримав кредитні кошти і взяв на себе зобов`язання повернути їх, але свої зобов`язання не виконав та допустив заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 114720 грн.,з яких 24 000,00 грн. - тіло кредиту, 90 720,00 грн. - проценти за користування кредитом, у подальшому право вимоги за яким отримав позивач ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал», на підставі договору факторингу № 31/03/2025 від 31.03.2025 року. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача штрафних санкцій, в порядку частин 10 та 11 статті 265 ЦПК України, суд зазначає про наступне. Відповідно до ч.10 ст.265 ЦПК України - суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Згідно до ч.11 ст.265 ЦПК України - остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Суд зазначає, що норми частин 10 та 11 статті 265 ЦПК України, до виниклих правовідносин не застосовуються, оскількидо ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» перейшла сума заборгованості відповідача перед первісним кредитором, що існувала на момент переходу цих прав. ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» заплатила конкретну суму за придбані права, але не довела розмір суми, що заплачений саме за кредитний договір №4833717 від 23.07.2024 року, укладений між ТОВ «Лінеура Україна» з [PERSON] і до позивача не перейшло право нараховувати відсотки або пеню, тим більше в порядку виконання рішення суду, про що йдеться в частинах 10 та 11 статті 265 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» до [PERSON] за Кредитним Договором №4833717 від 23.07.2024 року підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення заборгованості у розмірі 114 720 гривень. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі частини першої статті 141 ЦПК України. Оскільки позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 1809,23 гривень. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат на правову допомогу, суд виходить з ч. 2 ст. 137 ЦПК України. Так, представником позивача надано підтвердження витрат позивача на професійну правову допомогу: Договір № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року про надання правничої допомоги, Акт від 22 вересня 2025 року №10733 прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року; Рахунок на оплату №10733-22/09-2025 від 22 вересня 2025 року; Заявка від 22 вересня 2025 року № 10733 на виконання доручення до Договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року. Суд вважає надані документи підтверджують витрати позивача на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн., однак, позивачем не доведено співмірність оплати послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), ціною позову та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного провадження, без виклику сторін та їх представників, в тому числі і адвоката Столітнього М.М., предмет позову неодноразово розглядався різними інстанціями судів, про що свідчить усталена судова практика, тому не викликав труднощів для складання позовної заяви та збирання доказів, крім того, позов задоволено частково, з огляду на неповне дотримання норм законодавства, в зв`язку з чим, суд вважає за необхідне визначити суму відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 5 000,00 гривень. На підставі ст.ст. 207,526,626,628,1046,1049,1050,1054 ЦК України,

Outcome: partial