Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 26 січня 2026 року позов ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за Договором № 3883497 від 27.08.2021 у розмірі 2003 гривень 00 копійок, з яких: 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 3 (три) гривні 00 копійок проценти за користування кредитними коштами. Стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за Договором № 100900781 від 07.08.2021 у розмірі 5015 гривень 00 копійок, з яких: 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 15 (п`ятнадцять) гривень 00 копійок проценти за користування кредитними коштами. Стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 351 (триста п`ятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору та 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок витрати на професійну правничу допомогу. У решті відмовлено. Представниця відповідача Савченко Л.В. звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у даній справі про стягнення витрат на професійну правову допомогу в розмірі 12 826,50 грн, що є пропорційним до задоволених судом вимог позивача. Від представника позивача до суду надійшло заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій останній звертав увагу суду, що заявлений представницею відповідача розмір витрат на правничу допомогу 15 000 грн не відповідає складності розглянутої справи, а підготовка таких документів як відзив на позовну заяву, заперечення не вимагають значного обсягу юридичної та технічної роботи. Указує, що надані адвокатом Савченко Л.В. послуги не відповідають критерію співмірності, з огляду на що просить відмовити у задоволення вказаної заяви. Представниця відповідача у судовому засідання заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу підтримала, просила задовольнити. Представник позивача, належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду у судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив. Суд уважає за можливе здійснити розгляд заяви без його участі. Заслухавши пояснення представниці відповідача, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 26 січня 2026 року позов ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за Договором № 3883497 від 27.08.2021 у розмірі 2003 гривень 00 копійок, з яких: 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 3 (три) гривні 00 копійок проценти за користування кредитними коштами. Стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за Договором № 100900781 від 07.08.2021 у розмірі 5015 гривень 00 копійок, з яких: 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 15 (п`ятнадцять) гривень 00 копійок проценти за користування кредитними коштами. Стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 351 (триста п`ятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору та 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок витрати на професійну правничу допомогу. У решті відмовлено. Згідно положень ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи, на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Із тексту рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26 січня 2026 року слідує, що судом вирішено питання стягнення з відповідача судового збору та витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача, однак не вирішено питання розподілу судових витрат витрат на професійну правничу допомогу на користь відповідача, з огляду на що у вказаній справі підлягають розподілу заявлені представницею відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн. На підтвердження надання правничої допомоги представницею відповідача наданоДоговір про надання правової допомоги № 25/63Ф від 09.07.2025, укладений між адвокатом [PERSON] та [PERSON] (а.с. 49-51); Акт прийому - передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги (а.с 51 зворот) та Детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом [PERSON] на виконання умов до Договору про надання правової допомоги (а.с. 52). У відповідності до п.1.1. даного Договору адвокат приймає доручення Клієнта щодо надання правової допомоги з питань захисту прав і представництва інтересів Клієнта у цивільній справі № 463/5917/25 за позовом ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором, а Клієнт зобов`язується виплатити Адвокату за надані юридичні послуги гонорар, а також відшкодувати фактичні витрати Адвоката, пов`язані з виконанням доручення Клієнта. Як слідує із п. 3.1. вищевказаного Договору, за послуги щодо надання правової допомоги Клієнт виплачує Адвокату гонорар у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Положеннями частини першої статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При визначенні розміру витрат на правничу допомогу, яка підлягає стягненню з іншої сторони суд враховує позицію Великої Палати у справі № 910/12876/19, в рамках якої суд звернув увагу на: -умови договору про надання послуг (погодинні ставки працівників адвокатського об`єднання відповідно до займаної посади та максимально можливі суми витрат, які може понести клієнт, за розгляд справи адвокатським об`єднанням в кожній з 3-ох інстанцій); - витрачений час на певний вид робіт (підготовка додаткових пояснень, підготовка до судових засідань, аналіз матеріалів судової справи, тощо); - докази, надані відповідачем на підтвердження реальності витрат (протокол наданих послуг, акт надання послуг, рахунок на оплату, копія платіжного доручення). При цьому суд також зазначає, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Заперечуючи заявлений представницею відповідача розмір витрат на правничу допомогу, представник позивача вважає, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу в суді не є співмірними по відношенню до складності справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а розмір заявлених витрат є значно завищений. Так, предмет спору в цій справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними. Спростовуючи аргументи представниці відповідача про те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути пропорційним до задоволених судом позовних вимог, суд зазначає наступне. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22). У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанові від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 (провадження № 12-43гс22) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). У заяві представник відповідача Савченко Л.В. просить про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у формі гонорару в розмірі 15 000 грн. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15 січня 2026 року у справі № 681/947/24 (провадження № 61-15810св25) та інших постановах. Суд частково погоджується із доводами представника позивача щодо наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу адвоката, оскільки дійсно предмет спору в цій справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними. Ураховуючи предмет спору, значення справи для сторін, поведінку сторін під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що слід стягнути з позивача на користь відповідача частину понесених витрат на правничу допомогу, зменшивши їх розмір до 4 000 (чотири тисячі) грн, що буде пропорційним предмету спору, понесеним витратам та відповідатиме процесу розгляду справи.

Outcome: partial