Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» Велікданов С.К., звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 08.10.2024 року між ТОВ «ФК «Майбіз» та [PERSON] укладено Договір про надання кредиту №ДП 0007620, умовами якого встановлено, що Кредитодавець надає Позичальнику кредит в розмірі 5000,00 грн, строком на 98 днів із процентною ставкою у розмірі 0,9 %, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 30 % від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 1500,00 грн). 14.10.2025 року згідно умов Договору факторингу №14/10/25, ТОВ «ФК «Майбіз» відступлено право вимоги за договором кредиту №ДП 0011881 від 28.02.2025 року на користь ТОВ «Деал Фінанс Груп», у відповідності до умов якого ТОВ «Деал Фінанс Груп», набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором кредиту №ДП 0007620 від 08.10.2024 року. Відповідно до реєстру прав вимог від №14/10/25 від 14.10.2025 року сума боргу [PERSON] перед ТОВ «Деал Фінанс Груп» становить 10910,00 грн, з яких 5000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 4410,00 грн сума заборгованості за процентами, 1500,00 грн сума заборгованості за комісією. Вимогами позову представник позивача просить стягнути із [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» суми заборгованості за кредитним договором №ДП 0007620 від 08.10.2024 в розмірі 10910,00 грн, а також стягнути понесені судові витрати по справі в сумі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн. Явка та позиція сторін по справі: Представник позивача Ткаченко Ю.О., в судове засідання не з`явилася, згідно наявного в матеріалах справи клопотання просила розгляд справи проводити без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, відносно заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов про стягнення заборгованості разом з доказами, що підтверджують заперечення проти позову, до суду не подала. Також, відповідачка повідомлялась про розгляд справи про стягнення заборгованості, шляхом оголошення на сайті суду. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Суд, відповідно до ст. 247 ЦПК України, розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі обставини, на які сторона посилалась як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Деал Фінанс Груп» підлягають задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 08 жовтня 2024 року між ТОВ «ФК «Майбіз» та [PERSON] укладено Договір про надання кредиту №ДП 0007620, умовами якого встановлено, що Кредитодавець надає Позичальнику кредит в розмірі 5000,00 грн, строком на 98 днів із процентною ставкою у розмірі 0,9 %, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 30 % від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 1500,00 грн. Довідкою ТОВ «ФК «Майбіз» за підписом директора Конюшко Д.Б. договір підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором 400uCFd5 08.10.2024 з номеру телефону [NUMBER] . 08.10.2024 року позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5000,00 грн, що підтверджується копією квитанції про перерахунок коштів на рахунок відповідача, чим виконав свої зобов`язання своєчасно та в повному обсязі. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «Майбіз» станом на 12.12.2025 має заборгованість в сумі 10910,00 грн. 14.10.2025 року згідно умов Договору факторингу №14/10/25, ТОВ «ФК «Майбіз» відступлено право вимоги за договором кредиту №ДП 0007620 від 08.10.2024 року на користь ТОВ «Деал Фінанс Груп», у відповідності до умов якого ТОВ «Деал Фінанс Груп», набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики №ДП 0007620 від 08.10.2024 року. Відповідно до реєстру прав вимог від №14/10/25 від 14.10.2025 року сума боргу перед ТОВ «Деал Фінанс Груп» становить 10910,00 грн, з яких: - заборгованість тілом кредиту 5000,00 грн; - заборгованість за відсотками 4410,00 грн; - заборгованість за комісією 1500,00 грн. Вся заборгованість яка на думку позивача підлягає стягненню із [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» » суми заборгованості за кредитним договором №ДП 0007620 від 08.10.2024 в розмірі 10910,00 грн, а також стягнути понесені судові витрати по справі в сумі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн. Мотиви та застосовані норми права. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Статтею ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно із ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за основним боргом, що становить за кредитним договором №ДП 0007620 від 08.10.2024 в розмірі 5000,00. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. [PERSON] , будучи вільною в укладенні кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаною з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим відповідач погодилась, підписавши кредитні документи електронним підписом одноразовим ідентифікатором, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами, а отже позовна вимога ТОВ «Деал Фінанс Груп» щодо стягнення відсотків та комісії за кредитним договором за договором №ДП 0007620 від 08.10.2024 в розмірі 4410,00 грн відсотків та 1500,00 комісії підлягає задоволенню. Щодо переходу до нового кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» прав первісних кредиторів ТОВ «ФК «Майбіз» у кредитних зобов`язаннях, суд зазначає наступне. Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст. 1080, 1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Згідно ст. 514, ч.1 ст.516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, позивач правомірно набув права вимоги до [PERSON] щодо виконання зобов`язання. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу адвоката, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. В матеріалах справи наявний договір № 22-08/25/ДІЛ про надання правової допомоги від 22.08.2025, витяг з акту надання послуг №3-ДІЛ від 08.12.2025 на суму 4500,00 грн . Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. Принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved