Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Короткий виклад позовних вимог та їх обґрунтування 18.09.2025 до Переяславського міськрайонного суду Київської області згідно ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31.07.2025 щодо підсудності надійшли матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» за довіреністю Мохир Я.В. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором №09.11.2024-100000877 від 09.11.2024 у розмірі 17266,35 грн. Також просив стягнути судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовано наступним. 09.11.2024 між ТОВ «Споживчий центр» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) з використанням інформаційної системи на вебсайті Товариства, шляхом обміну електронними повідомленнями та документами було укладено договір кредитної лінії № 09.11.2024-100000877 в електронній формі, який підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором Е791. Позичальником пройдено ідентифікацію шляхом використання системи BankID Національного банку України, під час якого з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних відбулось однозначне встановлення фізичної особи. На виконання умов кредитного договору позивач через платіжного провайдера ТОВ «Універсальні платіжні рішення» у порядку, визначеному Законом України «Про платіжні послуги» з використанням системи інтернет еквайрингу «іРау.ua» перерахував відповідачу [PERSON] за реквізитами вказаного ним електронного платіжного засобу (за номером банківської картки) [NUMBER] кредитні кошти в сумі 6000,00 грн. Відповідно до умов кредитного договору № 09.11.2024-100000877 позивач надає позичальнику кредит 6000,00 грн строком на 140 днів. Дата повернення (виплати) кредиту 28.03.2025. Процентна ставка фіксована у розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього періоду, на який надається кредит. Крім того, згідно умов договору сплаті підлягає комісія за надання кредиту 20 % від суми кредиту, що становить 1200,00 грн. Договором передбачено надання кредиту на умовах невідновлювальної кредитної лінії під обов`язок позичальника повертати кредит та сплачувати, визначену договором комісію, частинами (з розстроченням), а також сплачувати проценти (плату за користування кредитом) не пізніше останнього дня кожного чергового періоду (кожні 14 днів) згідно Графіку платежів. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача (при належному виконанні та поверненні його згідно Графіку) складає 13336,39 грн. Уклавши кредитний договір та отримавши кредитні кошти, відповідач не виконав своє зобов`язання: кредит не повернув та здійснив лише один (перший) платіж 22.11.2024 згідно Графіку) у розмірі 1333,65 грн, які зараховано на погашення процентів та комісії. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором 17266,35 грн, до якої включено неповернуту суму кредиту, проценти, що нараховані та несплачені у період строку дії договору, комісію а також неустойку за прострочення виконання свого грошового зобов`язання. При цьому стягнення неустойки представник позивача аргументує тим, що вона передбачена договором та нарахована з врахуванням того, що обмеження стосовно стягнення неустойки, зазначені у п. 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції Закону № 3498-ІХ від 22.11.2023) не розповсюджуються на відносини позивача з відповідачем, оскільки кредитний договір між ними укладений після 24.01.2024, що є граничним строком дії відповідних обмежень за договорами, укладеними з 1 березня 2020 р. до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ (тобто до 24.01.2024) Процесуальні рішення та дії у справі Ухвалою суду від 19.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з малозначністю та типовістю справи. Відповідачу запропоновано подати відзив на позов та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні. Ухвала про відкриття провадження направлена відповідачу за зареєстрованим місцем його проживання. Відзиву на позовну заяву відповідач не подав, інших заяв та клопотань від нього також не надходило, а тому суд розглянув справу за письмовими матеріалами, поданими позивачем, відповідно до положень ч. 2 ст. 191, ч. 5 ст. 279 ЦПК. Фактичні обставини, встановлені судом, аналіз та оцінка доказів. 09.11.2024 між ТОВ «Споживчий центр» (кредитодавець) та відповідачем [PERSON] , який зареєструвався в Інформаційній системі на вебсайті Товариства, було укладено кредитний договір № 09.11.2024-100000877 (кредитної лінії), шляхом обміну електронними повідомленнями та документами, які підписані від імені кредитодавця його представником [PERSON] із застосуванням КЕП, а зі сторони позичальника відповідачем [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора (пароля) Е791. Кредитний договір є сукупністю підписаних сторонами наступних електронних документів: Пропозиція про укладення кредитного договору (кредитної лінії) - оферта, яка розміщена на вебсайті ТОВ «Споживчий центр» та окремо була направлена в особистий кабінет позичальника разом із Заявкою кредитного договору №13.10.2024-100001915, сформованою після ідентифікації позичальника, а також відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору на запропонованих умовах (а.с.17-28). [PERSON] пройшов ідентифікацію шляхом використання системи BankID Національного банку України, абонентом якої є ТОВ «Споживчий центр», та на підставі відомостей, наданих позичальником відбулось однозначне встановлення цієї фізичної особи (а.с.28). Порядок укладання кредитного договору та загальні умови кредитування викладені у Пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) від 09.11.2024. Згідно з п. 2.1 Договору (оферти) електронний кредитний договір, частиною якого є дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається кредитодавцем та позичальником у порядку, передбаченому Законом «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 10.1 Договору (оферти) зазначений договір набирає чинності з дати отримання кредитодавцем у інформаційній системі від позичальника відповіді про прийняття пропозиції, підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим від кредитодавця на номер телефону позичальника, вказаний при реєстрації в інформаційній системі кредитодавця. Пунктом 4.1 Договору (оферти) передбачено надання кредиту на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: безготівковий, шляхом перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-49хх-ххх-5735. Відповідно до п. 3.1, п. 3.3 Договору (оферти) кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Дата видачі кредиту, сума кредиту, строк, на який надається кредит, дата повернення кредиту, проценти за користування кредитом, а також Графік платежів, - встановлюються в Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. Основні (істотні) умови кредитування викладені в Заявці кредитного договору № 09.11.2024-100000877 та у Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), які також підписані позичальником електронним підписом - одноразовим ідентифікатором (Е791) та є невід`ємними частинами кредитного договору. Згідно умов Кредитного договору№ 09.11.2024-100000877, що викладені в Заявці та у Відповіді позичальника про прийняття пропозиції, кредитодавець ТОВ «Споживчий центр» надав позичальнику [PERSON] кредит в сумі 6000,00 грн (п.2) строком на 140 днів (п.3). Дата повернення кредиту 28.03.2025 (п.4) Процентна ставка фіксована у розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит (п.6). За змістом пункту 11 договору проценти за економічною сутністю є платою за користування кредитом та розраховуються шляхом множення суми кредиту (залишку від суми наданого кредиту) на кількість днів користування кредитом/залишком по кредиту та на процентну ставку. Також договором встановлено комісію, пов`язану з наданням кредиту, яка визначається за ставкою 20 % від суми кредиту та дорівнює 1200,00 грн (п.7). За змістом договору кредит відповідачу надано на умовах невідновлювальної кредитної лінії під зобов`язання повертати його частинами (з розстроченням). У пункті 12 Заявки на кредит та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) наведено Графік платежів, згідно якого позичальник зобов`язаний кожні 14 днів користування кредитними коштами, упродовж строку кредитування погашати кредит, а також сплачувати проценти та комісію (усього 9 платежів по 1333,65 грн та 1 платіж на суму 1333,54 грн). Згідно з п. 14 договору (Заявки) при належному виконанні позичальником своїх грошових зобов`язань за договором (дотримання Графіку платежів) орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача складатиме суму 13336,39 грн, з яких 7336,39 грн загальні витрати за кредитом (проценти 6136,39 грн + комісія 1200,00 грн). Пунктом 7.6 Пропозиції про укладення договору (оферти) та пунктом 15 Заявки та відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) кредитного договору передбачена неустойка в розмірі 60,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання позичальником кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/ неналежно виконаного зобов`язання. У відомостях про позичальника [PERSON] , які вказані в Заявці на отримання кредиту (кредитної лінії) та у відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору зазначено реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання кредитних коштів: 4149-49ХХ-ХХХХ-5735. Також у Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 09.11.2024-100000877 міститься твердження, що позичальник [PERSON] укладає кредитний договір на вищевикладених умовах, підписуючи даний акцепт одноразовим ідентифікатором (код: Е791), надісланим смс-повідомленням на фінансовий номер телефону: [NUMBER] , зазначений в інформаційному повідомленні позичальника. Згідно квитанції з інтернет системи платежів «iPay.ua» № 68-1507 від 15.07.2025 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» на підставі договору про переказ грошових коштів № ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024, укладеного з ТОВ «Споживчий центр», 09.11.2024 о 11:50:21 за заявою клієнта успішно здійснило переказ коштів на суму 6000,00 грн за номером картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 561603024, призначення платежу: видача за договором кредиту № 09.11.2024-100000877 (а.с.42). Довідка-розрахунок про стан заборгованості за договором № 09.11.2024-100000877 відносно позичальника [PERSON] свідчить, що за період з 09.11.2024 по 28.03.2025 (140 днів) загальна сума заборгованості відповідача складає 17266,35 грн. На погашення заборгованості 22.11.2024 відповідач вніс 1333,65 грн, з якої: 840,00 грн зараховано на погашення процентів, а 493,65 грн на комісію (а.с.43) Зазначені у довідці-розрахунку відомості по видам грошового зобов`язання у взаємозв`язку з умовами договору та з урахуванням внесених відповідачем коштів свідчать, що до загальної суми заборгованості позивач включив такі нарахування: 6000,00 грн ? борг по кредиту, 7560,00 грн проценти (6000,00 грн х 1 % х 140 днів = 8400,00 грн 840,00 грн (проплата); 706,35,00 грн комісія за надання кредиту (6000,00 грн х 20 % = 1200,00 грн 493,65 грн (проплата); 3000,00 грн неустойка, що складає 50% від суми наданого кредиту. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Споживчий центр» (код ЄДРПОУ 37356833) є фінансовою установою, вид економічної діяльності: 64.92 інші види кредитування (основний) (а.с.46-47). Зміст спірних правовідносин та їх правове регулювання. Між сторонами існує спір, що виник з договірних правовідносин, які регулюються нормами цивільного права про зобов`язання та договір, а також спеціальним Законом України «Про споживче кредитування». Пункт 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини. Відповідно до положень ст. 12 та ч. 1 -3 ст. 13 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд, добросовісно та розумно, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб. Не допускається зловживання правом у будь-якій формі. За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2 ст. 631 ЦК України). Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За змістом ч.3. ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з ч.12 ст. 11 згаданого Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису, яким серед іншого, може бути електронний підпис з одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. В силу п.6 ч.1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір. Згідно з частиною 1 статті 641 ЦК України пропозицією укласти договір (офертою) є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться. За змістом ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції (акцептом), якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 («Позика»), якщо інше не встановлено параграфом 2 («Кредит») і не випливає із суті кредитного договору. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору ( п.1 ч.1 ст. 611 ЦК України). За правилом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Мотиви, з яких виходив суд при вирішенні спору та висновки суду Наведені вище положення цивільного законодавства у своєму взаємозв`язку дають підстави для висновку, що істотними (необхідними) умовами кредитного договору є предмет грошові кошти (кредит), проценти за користування кредитом та строк, на який надається кредит, порядок повернення кредиту та сплати процентів. Умови щодо суми кредиту та розміру процентів становлять основне грошове зобов`язання у кредитному договорі, яке має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Кредитний договір може містити й інші умови, які випливають з його змісту та не суперечать закону, зокрема умови щодо відповідальності сторін, зміни процентної ставки під час строку кредитування, надання кредитодавцем додаткових та супутніх послуг, припинення кредитування, розірвання договору тощо. Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Кожна сторона несе ризик, пов`язаний із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За змістом ч.13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути використані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаться письмовими доказами. На підставі поданих позивачем доказів судом встановлено, що 09.11.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір № 09.11.2024-100000877 в електронній формі з використанням Інформаційної системи на веб-сайті кредитодавця, шляхом обміну електронними повідомленнями та документами, а саме: 1) отримання/ознайомлення відповідача з Пропозицією про укладання кредитного договору (оферта) від 09.11.2024; 2) подання відповідачем Заявки кредитного договору № 09.11.2024-100000877 (кредитної лінії), де викладені усі істотні умови кредитування; 2) Відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №09.11.2024-1000000877 (кредитної лінії). За допомогою інструменту ідентифікації, а саме: системи BankID на сайті Національного банку України позичальник [PERSON] як фізична особа успішно пройшов автентифікацію, ідентифікацію та верифікацію кредитодавцем ТОВ «Споживчий центр», який є абонентом системи BankID. Кредитний договір (усі документи, які його складають) у відповідності до вимог закону підписаний зі сторони кредитодавця його представником з використанням КЕП, а відповідачем ЕП з використанням (уведенням) одноразового ідентифікатора Е791, який було надіслано кредитодавцем у SMS-повідомленні на номер телефону: [NUMBER] , що зазначений в Інформаційному повідомленні позичальника. Суд констатує, що без реєстрації відповідача в Інформаційній системі на веб-сайті Товариства та здійснення ним входу за допомогою логіна і пароля до особистого кабінету та без отримання позичальником SMS-повідомлення з одноразовим ідентифікатором, кредитний договір не був би укладений. Таке твердження повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 10.06.2021 у справі №234/7159/20, від 12.08.2022 у справі №234/7297/20, від 09.02.2023 у справі №640/7029/19 та інших. Суду надані електронні докази в роздрукованому вигляді, а саме: текст пропозиції на укладання договору (оферта), заявка кредитного договору № 09.11.2024-100000877, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцент), з відомостями про підписання цих документів електронними підписами сторін, зокрема: позичальником одноразовим ідентифікатором «E791». Зазначені документи, серед іншого, містять номер електронного платіжного засобу: 4149-49XX-XXXX-5735, який відповідач зазначив в особистому кабінеті для здійснення безготівкового переказу кредитних коштів. Отже, судом встановлено, що між відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), який укладено в електронній формі та підписаний електронними підписами сторін. При укладанні та підписанні цього договору були дотримані положення Законів України «Про електронні довірчі послуги», «Про платіжні послуги», «Про електронну комерцію», а також положення інших нормативно-правових та регуляторних актів, у тому числі Національного банку України. Основними умовами кредитного договору № 09.11.2024-100000877 є: сума кредиту 6000 грн, строк надання кредиту 140 днів, до 28.03.2024, проценти за користування кредитом 1 % в день, комісія за надання кредиту 1200,00 грн. Повернення кредиту, сплату процентів та комісії відповідач мав здійснювати щомісячними платежами (кожні 14 днів) згідно Графіку платежів, який міститься у змісті договору. ТОВ «Споживчий центр» виконав свої зобов`язання, перерахувавши 09.11.2024 за допомогою інтернет-еквайрингу системи iPay.ua на рахунок відповідача за реквізитами банківської картки [NUMBER] кредитні кошти в сумі 6000,00 грн, що підтверджується довідкою платіжного провайдера ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (номер транзакції системи iPay.ua 561603024 від 09.11.2024, 11:50:21). Положення статті 46 Закону України «Про платіжні послуги» регламентує, що надавач платіжних послуг має право виконувати платіжні операції користувачів за допомогою/з використанням однієї чи кількох платіжних систем, учасником яких він є, або залучати для виконання платіжних операцій інших надавачів платіжних послуг як посередників; надавач платіжних послуг отримувача під час виконання платіжної операції з метою встановлення належного отримувача коштів за платіжною операцією ідентифікує особу. У разі невідповідності номера рахунку та/або коду отримувача надавач платіжних послуг отримувача має право: зупинити проведення платіжної операції на строк до чотирьох робочих днів. У разі неможливості встановлення належного отримувача надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний не пізніше четвертого робочого дня після надходження коштів повернути їх надавачу платіжних послуг платника із зазначенням причини повернення. Зважаючи на вказане положення Закону, слідує висновок, що у разі, якщо б під час виконання платіжної операції по перерахунку кредитних коштів відповідачу, відомості про нього, як про належного отримувача за реквізитами платіжної картки не підтвердились, то операція із зарахування коштів взагалі не відбулася б. Враховуючи, що згідно кредитного договору №09.11.2024-100000877 термін повернення кредиту у повному обсязі настав 28.03.2024, проте позичальник за весь строк кредитування (140 днів) вніс кошти лише у першу дату згідно Графіку платежів, а в подальшому не здійснив жодного платежу, позивач ТОВ «Споживчий центр» вправі вимагати стягнення з відповідача кредитної заборгованості у судовому порядку, що є належним та ефективним способом захисту порушених прав. Суд вважає допустимим доказом та бере за основу, подану позивачем Довідку про стан заборгованості за кредитним договором №09.11.2024-100000877 відносно позичальника [PERSON] , оскільки кредитодавець ТОВ «Споживчий центр» здійснює господарську діяльність з надання коштів у позику/кредит, без відкриття рахунку клієнту. Тому на відміну від банківської установи позивач не може надати первинні банківські та бухгалтерські документи у виді виписок по рахунку боржника. Заборгованість відповідача за кредитним договором № 09.11.2024-100000877 визначена позивачем у сумі 17266,35 грн, до якої включено: основний борг по кредиту 6000,00 грн; несплачені проценти за користування кредитом в сумі 7560,00 грн, які нараховані за ставкою 1 % в день на суму неповернутого кредиту в межах строку кредитування: з 09.11.2024 по 28.03.2025, несплачена частина одноразової комісії 706,35 грн та неустойка 3000,00 грн. Суд детально проаналізував вищезазначені суми по усім складовим кредитного боргу на відповідність не лише умовам договору, а й вимогам закону та дійшов наступних висновків. Враховуючи, що позичальник [PERSON] 22.11.2024 здійснив один з десяти обов`язкових платежів на суму 1335,65 грн, які у відповідності до Графіку платежів (п. 12 договору) зараховані: 840,00 грн - на оплату процентів, 493,65 грн на комісію, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 09.11.2024-100000877 у загальному розмірі 14266,35 грн (6000,00 грн/кредит + 7560,00 грн/проценти + 706,35 грн/комісія). Що стосується вимог позивача про стягнення неустойки в сумі 3000,00 грн, то суд встановив, що згідно п. 15 Договору (Заявки на кредит) передбачена неустойка в розмірі 60,00 грн щодня, що становить 1% від суми наданого кредиту (6000,00 грн х 1%) незалежно від розміру та виду невиконаного грошового зобов`язанням за договором. Позивач не надає суду розрахунку неустойки. Водночас, для суду є очевидним, що суму неустойки позивач визначив з урахуванням обмежень, встановлених ч.2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», - не більше половини суми одержаного кредиту. Пунктом 6 Розділу IV «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що у разі прострочення споживачем з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" (тобто до 24.01.2024), споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення, у тому числі споживач звільняється: від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Враховуючи, що кредитний договір, який є предметом цього позову, був укладений 09.11.2024, тобто поза межами строку, вказаного в п. 6 Розділу IV (Прикінцеві та Перехідні положення) Закону України «Про споживче кредитування», суд не застосовує визначені у цьому пункті обмеження щодо відповідальності споживача. Разом з цим, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, в редакції Закону 2120-ІХ від 15.03.2022, яким установлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, та які нараховані з 24 лютого 2022 р. підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, враховуючи все вище викладене, суд відмовляє позивачу у стягненні з відповідача неустойки в розмірі 3000,00 грн та задовольняє позовні вимоги частково на суму стягнення 14266,35 грн. Вирішення питання розподілу судових витрат. За правилами ч. 1 та ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету. Ціна позову позивачем визначена 17266,35 грн. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги на суму 14266,35 грн, що становить 82,63 % від ціни позову, то з урахуванням принципу пропорційності з відповідача на користь позивача суд присуджує 2001,63 грн судового збору (2422,40 грн х 82,63 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial