Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

22.10.2025 адвокат Струс Н.Я. в інтересах [PERSON] звернулася в суд з позовом до Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області про визнання права на земельні частки (пай) площею 1,50 га та площею 1,08 га в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , а [INFO] померла мати [PERSON] . Після їх смерті відкрилась спадщина, до складу спадкового майна входить: земельна частка (пай) розміром 1.50 ум.кад.га в с.Грімне, що належала [PERSON] на підставі сертифікату ЛВ 144193 зареєстрованого за №769 від 24.03.1997 та земельна частка пай розміром 1,08 ум.кад.га в с. Грімне, що належала [PERSON] на підставі сертифікату ЛВ 144192 зареєстрованого за №768 від 24.03.1997. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли по 1/2 позивач [PERSON] та його мати [PERSON] . Зідно довідки №185, виданої старостою Грімненського старостинського округу Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області від 03.09.2025, [PERSON] до дня смерті проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] разом із сином [PERSON] . Отже позивач фактично прийняв спадщину після смерті спадкодавців, між тим, коли звернувся до нотаріуса для її оформлення, у видачі свідоцтва йому було відмовлено, через відсутність правовстановлюючого документу. Вказане змушує позивача звертатись до суду із позовом про визнання за ним права на земельну частку (пай), в порядку спадкування за законом. Ухвалою судді від 23.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 22.12.2025 його представник адвокат Струс Н.Я. подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує. Представники відповідача в судове засідання не з`явився, 12.11.2025 міський голова подав відзив на позовну заяву, за змістом якого позовні вимоги заперечив, просив про відмову в позові. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Оскільки [PERSON] помер до [INFO] , до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після його смерті слід застосовувати положення Цивільного Кодексу України в ред. 1963 року. Так, ст. 524 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК України 1963 року, прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як видно із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] (а.с.11). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 12.09.2025, [PERSON] та [PERSON] були подружжям (а.с.13). Як видно із копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Згідно довідки №184, виданої старостою Грімненського старостинського округу Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області від 03.09.2025, [PERSON] до дня смерті проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] разом із дружиною [PERSON] та сином [PERSON] (а.с.20) Відтак, спадщину після смерті [PERSON] , в силу положень ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, прийняли по 1/2 його дружина [PERSON] та син [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.12) Згідно довідки №185, виданої старостою Грімненського старостинського округу Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області від 03.09.2025 [PERSON] до дня смерті проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] разом із сином [PERSON] (а.с.21). Отже, [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] . Згідно норм гл.84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, батьки, той з подружжя хто його пережив. Заповідач може призначити спадкоємцем свого майна будь-яку особу, незалежно від того чи перебуває він із вказаною особою в родинних відносинах. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. За вимогами ст.ст.373 ЦК України, ст. 81 ЗК України право власності (право) на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права на земельні ділянки на підставі договорів, в т.ч. дарування, прийняття спадщини, тощо. Підставою виникнення права власності (або права) на землю є юридичний факт, з яким закон пов`язує виникнення такого права. Відповідно до пункту 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. 720/95 паюванню підлягали сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Згідно п. 2 вищевказаного Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року №666/94«Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва». Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифікату на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. 720/95 та відповідні норми ЦК УРСРП. Пункт 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 № 7 передбачає, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 (720/95) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Судом встановлено та підтверджується копіями витягів з Книги записів (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) на території Львівського району (колишня Грімненська сільська рада) Львівської області від 16.09.2025, за [PERSON] значиться сертифікат ЛВ № 144193, зареєстрований за №769 від 24.03.1997 на право на земельну частку (рай) розміром 1,50 ум.кад.га на території Грімненської сільської ради Городоцького району Львівської області, за [PERSON] значиться сертифікат ЛВ №144192, зареєстрований за №768 від 24.03.1997 на право на земельну частку (пай) розміром 1,08 ум.кад.га на території Грімненської сільської ради Городоцького району Львівської області (а.с.17, 18) Позивач фактично прийняв спадщину після смерті спадкодавців, звернувся до нотаріуса для її оформлення, між тим, листом від 21.10.2025 у видачі свідоцтва йому відмовлено, через відсутність правовстановлюючого документа (а.с.19). Оскільки позивач є спадкоємцем за законом і фактично прийняв спадщину після смерті батьків, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно не встановлено, суд доходить висновку, що є підстави до задоволення позову.

Outcome: approved