Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 19.02.2000 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Подружні відносини з відповідачкою фактично розірвані. Спільного господарства не ведуть. Шлюб має формальний характер. Сторони мають зовсім різні погляди на життя, за характером не сходяться, що суперечить подальшому сумісному проживанню. Проживати однією сім?єю не здається для позивача можливим, тому подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них. Позивач зазначив, що рішення про розірвання шлюбу усвідомлене, добровільне та безпосередньо пов`язане з бажанням припинити подальше подружнє життя. 19.01.2026 року на підставі протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями зазначена справа надійшла в провадження судді Благої І.С. Ухвалою судді від 21.01.2026 року вказану позовну заяву прийнято до провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачка подала до суду заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення позову та просила задовольнити в повному обсязі. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , 19.02.2000 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , про що Старобільським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області було внесено актовий запис № 10. Після реєстрації шлюбу, прізвище дружини було змінено на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З доводів позивача, викладених у позовній заяві, випливає, що спільне життя у них з відповідачкою не склалось, примирення між ними неможливе. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України встановлено, що право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу має один із подружжя. При цьому, статтею 111 Сімейного кодексу України визначено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, яка визначає підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене, а також враховуючи положення ст. 24 СК України, згідно яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами і збереження їх сім`ї виключається, тому шлюб між ними має бути розірваний. Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Матеріалами справи підтверджується, що позивач звернувся до суду за допомогою системи «Електронний суд» та сплатив судовий збір в сумі 1331,20 грн. (квитанція про сплату №7954-3893-7264/5872 від 18.01.2026), що відповідає ставці, передбаченій підпунктом 3 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб). Згідно частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Таким чином, позивач мав сплати судовий збір в розмірі 1064,96 грн. Отже, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1064,96 грн., а 266,24 грн. підлягають поверненню позивачу з державного бюджету як надмірно сплачений судовий збір.

Outcome: approved