Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідача, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 02.04.2024року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі - ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА») та відповідачем було укладено договір №4523698 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах встановлених договором, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати кошти в гривні (кредит) на умовах строковості, зворотності та платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: відповідно до п.1.2 тип кредиту кредит, сума кредиту складає 3 000,00 грн. Згідно із п.1.3. договору строк кредиту 360 днів: з 02.04.2024 року по 28.03.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п.2.1. Договору ТОВ«ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредиту безготівкові формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало йому кредит в сумі 3 000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку [NUMBER] , емітовану банком АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується копією довідки платіжного провайдера ТОВ «ПЕЙТЕК». Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, не повернув отримані у кредит кошти позикодавцю ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та у останнього виникла заборгованість за Договором №4523698 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 02.04.2024р., яка склала 23 397, 51 грн, з яких: - тіло кредиту 2 999,97 грн; - заборгованість за процентами нарахованими первісним кредитором 18 297,56 грн; - заборгованість за процентами нарахованими позивачем 2 099,979 грн. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 27.02.2025 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі договору факторингу №27/02/2025 за плату відступило, а ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (далі - ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ») набуло право грошової вимоги по кредитному договору №4523698 від 02.04.2024р. у сумі 22 797,53 грн. Відповідно до умов строк дії п. 1.3 Договору №4523698 строк кредиту 360 днів: з 02.04.2024 року по 28.03.2025 року. Станом на дату укладання Договору факторингу від 27.02.2025 року №27/02/2025, строк дії Договору №4523698 від 02.04.2024 року не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» з дати факторингу 27.02.2025 року донараховано відсотки за (28 календарних днів). 3 000 грн * 2,5 % = 74,99925 грн.* 28 календарних дні = 2 099,979 грн відсотки нараховані ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ». Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором №4523698 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 02.04.2024р. на загальну суму 23 397,51 грн, яка складається із: - 2 999,97 грн - заборгованості з тіла кредиту; - 18 297,56 грн - заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором; - 2 099,979 грн - заборгованості за процентами нарахованими позивачем. В зв`язку з вищевикладеним, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за вищевказаним договором, у розмірі 23 397,51 грн та нарахувати до моменту виконання рішення суду інфляційних втрат і 3 % річних відповідно до ст.625 ЦК України, в порядку ч.ч.10, 11 ст.265 ЦПК України, а також стягнути судові витрати по справі. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. В зв`язку з чим позивач змушений був звернутись до суду з даним позовом для захисту своїх порушених прав. Ухвалою судді Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 02.12.2025 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Також цієї ухвалою за клопотанням сторони позивача витребувано з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію щодо підтвердження факту належності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжної картки № [NUMBER] , а також інформацію щодо підтвердження або спростування факту зарахування (надходження) коштів на платіжну картку № [NUMBER] банком-емітентом якої є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», за період з 02.04.2024р. включно та протягом наступних п`яти календарних днів у сумі 3 000, 00 грн за ініціативою ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 42753492) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ "ПЕЙТЕК УКРАЇНА". Витребувана інформація надійшла до суду 24.12.2025 року. Представник позивача ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» Дідух Є.О. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У заяві, які надійшла до суду 15.01.2026 року просив розглянути справу без участі представника позивача, позов підтримав, та у разі неявки відповідачки не заперечував щодо ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач до суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, а також відзиву на позовну заяву суду не надав. З заявами та клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, на підставі наявних у справі доказах у відсутність учасників справи. Розглянувши клопотання представника позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.04.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем було укладено договір № 4523698 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах встановлених договором, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати кошти в гривні (кредит) на умовах строковості, зворотності та платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: відповідно до п.1.2 тип кредиту кредит, сума кредиту складає 3 000,00 грн. Згідно із п.1.3. договору строк кредиту 360 днів: з 02.04.2024 року по 28.03.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору (а.с.22-37). Згідно з п. 1.4. договору тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти за таких умов: - стандартна процентна ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту; - денна процентна ставка становить 2,5%. За змістом п. 3.1. договору проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Відповідно до п. 9.9. договору, підписуючи цей договір, клієнт підтверджує, що: - перед укладенням цього договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: про фінансову послугу та про її надавача у визначеному законодавством обсязі, достатньої для прийняття клієнтом свідомого рішення про отримання такої послуги або про відмову від її отримання, та яка розміщена на Вебсайті. - він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», актуальна на дату укладення договору редакція яких розміщена на Вебсайті, повністю розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором "53646". Таким чином, підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взявши на себе відповідні зобов`язання. Крім того, відповідачем 02.04.2024 року підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором "65242" паспорт споживчого кредиту, який містить умови кредитування, інформацію щодо орієнтовної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту (а.с.19-21). Відповідно до довідки № 20250306-67 від 06.03.2025 ТОВ "ПЕЙТЕК" надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків та успішно перерахувало кошти на платіжну картку клієнта: 02.04.2024 11:17:29 на суму 3 000,00 грн, маска картки [NUMBER] (а.с. 44). Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало йому кредит в сумі 3 000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку [NUMBER] , емітовану банком АТ КБ «ПРИВАТБАНК», яка належить відповідачу [PERSON] , що підтверджується інформацією наданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання ухвали суду (а.с.135). З огляду на зазначене, суд вважає доведеним факт отримання відповідачем коштів у розмірі 3 000,00 грн. Згідно з укладеним Договором факторингу №27/02/2025 від 27.02.2025 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступила ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» право грошової вимоги по кредитному договору № 4523698 від 02.04.2024р. (а.с.96-104). За змістом п. 1.2. договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2 та надходження ціни продажу у повному обсязі, відповідно до п. 3.3 цього договору, на рахунок клієнта, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників та повна сума ціни продажу, що надійшла на рахунок клієнта підтверджують факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №27/02/2025 від 27.02.2025р. позивач набув права вимоги до відповідача за договором № 4523698 від 02.04.2024р. на загальну суму 22 797,53 грн, з яких: - 2 999,97 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 18 297,56 грн - сума заборгованості за процентами; - 1500,00 грн - сума заборгованість за пенею/штрафам (а.с. 67-68). Відповідачу 28.02.2025р. було надіслано повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором № 4523698 від 02.04.2024р. (а.с. 51). Разом з тим, в порушення умов договору відповідач свої зобов`язання за договором не виконав. У зв`язку з чим, у нього утворилася заборгованість, яка станом на день подачі позову до суду згідно розрахунків заборгованості за договором № 4523698 від 02.04.2024р. про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 27.02.2025 року становить 22 797,53 грн, з яких: - 2 999,97 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 18 297,56 грн - сума заборгованості за процентами; - 1500,00 грн - сума заборгованість за пенею/штрафам; а також позивачем за період з 28.02.2025 року по 27.03.2025 року окремо було нараховано 2100,00 грн - заборгованості за процентами (а.с. 38-43, 69). За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст. 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з вимогами ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Що стосується заявлених вимог в частині стягнення із відповідача на користь позивача суми заборгованості за процентами, нарахованими ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» в розмірі 2099,979 грн, то суд зазначає наступне. Відповідно до пункт 1.1. Договору факторингу № 27/02/2025 від 27.02.2025 року: За цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до умов строк дії п. 1.3 Договору №4523698 строк кредиту 360 днів: з 02.04.2024 року по 28.03.2025 року. Станом на дату укладання Договору факторингу від 27.02.2025 року № 27/02/2025, строк дії Договору №4523698 від 02.04.2024 року не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» з дати факторингу 27.02.2025 року до нараховано відсотки за (28 календарних днів). 3000 грн * 2,5 % = 74,99925 грн.* 28 календарних дні = 2099,979 грн відсотки нараховані ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», які також підлягають до стягнення із відповідача. Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором №4523698 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 02.04.2024 року, яка становить 23 397,51 грн та складається із: - 2 999,97 грн - заборгованості з тіла кредиту; - 18 297,56 грн - заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА»; - 2 099,979 грн - заборгованості за процентами нарахованими позивачем ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ». Укладеним між сторонами договором №4523698 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 02.04.2024 року були визначені його предмет, розмір кредиту, строки та умови повернення кредиту, розміри плати за користування кредитними коштами та інші умови правовідношення, тобто визначені всі істотні умови договору. Доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед позивачем за вказаним договором, відповідач до суду не надав, як і будь-яких заперечень по суті позовних вимог. Крім того, на час розгляду справи судом, відповідачем не надано будь яких доказів про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Як видно із змісту матеріалів справи, відповідач не виконав своїх зобов`язань по кредитному договору, заборгованість, яка у нього виникла, добровільно у повній мірі на час розгляду справи ним не погашена, ні на рахунки первісного кредитора, ні на рахунки позивача, відзиву на позов відповідачем також надано не було. Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення його прав, суд погоджується із тим, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, сплати відсотків. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, враховуючи, що відповідачу було відомо про необхідність виконання взятих на себе зобов`язань, але ж останній їх належним чином не виконав, суд вважає, що з нього слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором №4523698 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 02.04.2024 року, яка становить 23 397, 51 грн. Щодо вимоги позивача про нарахування до моменту виконання рішення суду інфляційних втрат і 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України, в порядку ч.ч.10, 11 ст. 265 ЦПК України суд зазначає наступне. У відповідності до частини 10 та частини 11 ст. 265 ЦПК України - суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Із аналізу вищезазначених норм вбачається, що законодавець наділив суд правом у своєму рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2024 року у справі №910/14524/22 (провадження № 12-4гс24) зазначено, що питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України) суд вирішує на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України). Виходячи з наведених положень, суд розглядає позови та ухвалює рішення з приводу порушених, невизнаних або оспорюваних прав позивача. Оскільки права позивача можливо будуть порушені в майбутньому, що не позбавляє його права звернутися до суду в подальшому з позовом про стягнення 3% річних та інфляційних втрат від суми простроченого грошового зобов`язання, тому підстави для задоволення позову в частині подальших нарахувань до моменту виконання рішення суду на теперішній час відсутні. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним при зверненні до суду судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Щодо стягнення з відповідачки витрат за надання правничої допомоги, суд зазначає наступне. Позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відноситься до витрат пов`язаних з розглядом справи. За правилами ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. У постанові від 28.09.2023 у справі №686/31892/19 Верховний Суд зазначив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. У позовній заяві, представник позивача вказує щодо витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн, та на їх підтвердження надає наступні докази: копію договору №01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01.08.2024 року, укладеного між адвокатом Дідухом Є.О. та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (а.с. 75-76); копію довіреності представника від 01 серпня 2024 року (а.с.75 а); копію детального опису робіт (наданих послуг) № 4523698 від 18.11.2025р. (а.с.46); копію Акту № 4523698 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 18.11.2025р. згідно договору №01/08/2024-А від 01.08.2024р. (а.с. 45); копію заявки № 4523698 на виконання доручення до договору №01/08/2024-А від 01.08.2024р. (а.с. 47-48); копію рахунку на оплату правничої допомоги на суму 10 000,00 грн (а.с.52); копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №5972/10 (а.с. 120). Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При розподілі витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з того, що такі витрати підтверджені належними доказами, проте, враховуючи неспівмірність розміру витрат на правничу допомогу, складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності та співрозмірності, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 4 000,00 грн витрат на правничу допомогу, вважаючи таку суму співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи. На підставі викладеного,

Outcome: partial