Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Єврокредит» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] , про стягнення заборгованості за договором та просив стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Єврокредит» заборгованість за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank № TDB.2021.0214.5935 від 10.03.2021 року, що укладений між відповідачем та АТ «МЕГАБАНК», право вимоги за яким відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» за договором про відступлення прав вимоги №GL1N426240 від 03.09.2024 року, а у подальшому відступлено позивачу за договором про відступлення прав вимоги № 1/12 від 27.12.2024 року, у розмірі 34 649,70 грн., з яких 9 925,68 грн. прострочена заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 24 724,02 грн. прострочена заборгованість за сумою відсотків, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі сплати судового збору 2422,4 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 11 200,00 гривень. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 26.11.2025 року цивільну справу прийнято до свого провадження та ухвалено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача про дату та час засідання повідомлявся належним чином, у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. Відповідач про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзив, заяви та клопотання до суду не направив. Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст.223,280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення без учасників справи та фіксування судового процесу, в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між АТ «МЕГАБАНК» та [PERSON] укладено договірпро комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank № TDB.2021.0214.5935 від 10.03.2021 року, за умовами якого останньому видано кредит у сумі 9 925,68 грн., що підтверджується копіями:Довідки про відкриття рахунків клієнту [PERSON] від 10.03.2021 року, а також заяви-договору №TDB.2021.0214.5935 від 10.03.2021 року про приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, яка містить власноручні підписи сторін договору. АТ «Мегабанк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, що встановлений договором, що підтверджується виписками по рахунку [PERSON] за договором №TDB.2021.0214.5935, за період з 10.03.2021 по 02.12.2022, а також за період з 20.12.2022 по 03.09.2024, стосовно переміщення коштів по рахунку відповідача. Відповідач належним чином договірні зобов`язання не виконував, внаслідок чого за вказаним договором, згідно розрахунку за вказаним кредитним договором, має заборгованість станом на 03.09.2024 року у розмірі 34 649,70 гривень, що підтверджено Довідкою-розрахунком заборгованості за кредитним договором, складеним АТ «МЕГАБАНК». Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання - є його порушенням. 03.09.2024 року між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № GL1N426240, у відповідності до умов якого АТ «МЕГАБАНК» передало ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» належні йому права вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] в сумі 34 649,70 грн., згідно Витягу з додатку №1 до Договору № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, укладеного 03 вересня 2024 року. 27.12.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Єврокредит» було укладено Договір факторингу №1/12, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» передало ТОВ «Фінансова компанія «Єврокредит» належні йому права вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] в сумі 34 649,70 грн., згідно Витягу з додатку №1 до Договору № 1/12 про відступлення прав вимоги, укладеного 27 грудня 2024 року. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] звернувся до АТ «МЕГАБАНК» з метою отримання банківських послуг у вигляді отримання кредиту, у зв`язку з чим власноручно підписав заяву-договір № TDB.2021.0214.5935 від 10.03.2021 року про приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, відповідач отримав кредитні кошти і взяв на себе зобов`язання повернути їх, але свої зобов`язання не виконав та допустив заборгованість за договором у загальному розмірі 34 649,70грн., що підтверджується Довідкою-розрахунком заборгованості за кредитним договором, складеним АТ «МЕГАБАНК». У подальшому, право вимоги за вказаним Договором отримав позивач ТОВ «Фінансова компанія «Єврокредит», на підставі договору факторингу № 1/12 від 27.12.2024 року. Суд вказує, що позивачем отримано сформоване право вимоги до позивача за кредитним договором № TDB.2021.0214.5935 від 10.03.2021 року, зобов`язання за яким під час його виконання в частині надання кредиту, нарахування відсотків за його користуванням існували між первісним кредитором та відповідачем. Після передачі права вимоги до відповідача, у осіб, яким було відступлено право вимоги, виникли права та обов`язки в частині набуття взаємовідносин за договором відступлення права вимоги між його сторонами, а також в частині зазначеного сформованого права вимоги до відповідача, а не прав та обов`язків за кредитним договором, у тому числі прав, передбачених ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт порушення відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором внаслідок неповернення кредиту у встановлений договором строк, також позивачем доведено розмір заборгованості в сумі 34 649,70 грн., що складається з простроченої заборгованості за кредитом сумі 9 925,68 грн. та простроченої заборгованості за нарахованими процентами в сумі 24 724,02 грн., а тому позов ТОВ «Фінансова компанія «Єврокредит» є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України та враховуючи, що позов поданий в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача суму 2422,40 грн. судового збору, що сплачений позивачем при зверненні до суду, оскільки позов задоволено в повному обсязі. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, суд зазначає про наступне. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В частинах 5,6 ст.137 ЦПК України зазначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд вважає, що до заявлених вимог, в тому числі і до вимог про відшкодування витрат на правову допомогу підлягають застосуванню норми статей 12,13,81 ЦПК України, які узгоджуються зі статтями 2,6 ЦПК України. Крім того, в частинах 1-3 статті 89 ЦПК України закріплено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано Договір про надання правничої допомоги № 1/07 від 01 липня 2025 року; Акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги №12108370 від 14.08.2025 року; Реєстр боржників від 21 липня 2025 року про отримання в роботу Реєстру прав вимоги. У Акті приймання-передачі послуг з правничої допомоги №12108370 від 14.08.2025 року зазначено послуги, кількість витрачених годин на кожну послугу та суми оплат за кожну послугу, де зазначено проведення юридичного та фінансового аналізу 1 боржника 1 година, 1 200,00 грн. за годину, а також складання, підписання та подання до суду позовної заяви щодо стягнення заборгованості з 1 боржника 1 година, 10 000,00 грн. за годину, а всього 11 200,00 гривень. Проте, суд, вважає, що витрати на проведення юридичного та фінансового аналізу 1 боржника слід визначити у розмірі 600,00 грн., а витрати на складання, підписання та подання до суду позовної заяви у розмірі 5 000,00 грн., всього 5 600,00 грн. від розміру заявленої вартості, з огляду на велику кількість аналогічних справ та сталу судову практику, що значно спрощує вивчення матеріалів та складання позовної заяви та витрачання необхідного часу для їх виконання; незначну складність, оскільки справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін. Таким чином, суд вважає доведеним розмір витрат на правову допомогу у розмірі 5 600,00 грн., що є співмірним із складністю справи, оскільки справа є нескладною та не потребує вивчення значного обсягу нормативно-правових актів, об`єм виконаних робіт є співмірним із визнаним судом розміром витрат. На підставі ст. ст. 526, 530, 549, 610, 611, 625, 1054 ЦК України,

Outcome: approved