Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію частини вартості внесених спільних коштів подружжя за пакет цінних паперів на придбання квартири на суму 386112,00 грн. В обгрунтування позову зазначив, що перебував із відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 2014 року, який був розірваний рішенням Харківського районного суду Харківської області від 03 листопада 2023 року. В період шлюбу за спільні кошти подружжя на ім`я відповідачки за договором купівлі-продажу від 16.11 2022 року придбані цінні папери щодо придбання квартири за адресою: [ADDRESS] , вартістю 772224,00 грн., власником та володільцем яких є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу цінних паперів №1704-22/1703-22/БВ від 16 листопада 2022 року, укладеного з АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Будівельник», що обліковується на її рахунку в цінних паперах в будь-яких депозитарних установах. Одночасно між цими ж сторонами укладено попередній договір №225/119 від 16 листопада 2022 року на придбання квартири за адресою: [ADDRESS] , вартістю 772224,00 грн., що дорівнює вартості цінних паперів за договором від 16.11.2022 року. Оскільки облігації є іменними, тобто персоніфікують права особи, яка є її власником, наявні підстави для сплати відповідачкою на користь позивача грошової компенсації вартості частини облігацій, замість належної йому частки у праві спільної власності подружжя на іменні цінні папери. Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 31.07.2024 року позовну заяву передано на розгляд Харківському районному суду Харківської області за підсудністю. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 15.10.2024 року ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 31.07.2024 року залишено без змін. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29.10.2024 року провадження у справі було відкрите і призначене до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23.04.2025 року відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви представника позивача [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Слюсар Л.О. про визнання недійсним договору про поділ майна подружжя. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04.11.2025 року підготовче провадження у справі закрите, справу призначено до судового розгляду по суті. 02.07.2025 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому він просив відмовити у задоволенні позову, оскільки на підставі нотаріально посвідченого договору про поділ спільного майна подружжя від 13.12.2023, посвідченого Слюсар Л.О. приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу між сторонами було поділено нерухоме і рухоме майно. При цьому у договорі не зазначено жодної інформації щодо пакету цінних паперів на придбання квартири на суму 386112,00 грн. Отже майно, не включене до цієї угоди, не вважається таким, що підлягає поділу. Якщо цінні папери дійсно б мали спільний правовий статус, вони б обов`язково мали б бути включені до тексту нотаріально посвідченого договору. Оскільки жодної згадки про них у договорі немає, це свідчить про те, що вони не були об`єктом спільної сумісної власності або сторона, яка не заявила про наявність прав на них, свідомо відмовилась від таких прав у момент підписання угоди. Цінні папери придбано [PERSON] за власні кошти, отримані від її батьків [PERSON] та [PERSON] в подарунок, і не є спільним майном подружжя. АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Будівельник», від імені, в інтересах та за рахунок активів якого діє ТОВ «Азово-Чорноморська адміністративна компанія» при укладанні договору купівлі-продажу цінних паперів №1704-22/1703-22/БВ від 16.112022 роз`яснено, що цінні папери є особистою приватною власністю і згода чоловіка щодо придбання даного майна не потрібна. У договорі про придбання цінних паперів [PERSON] не зазначений як одна із сторін, отже юридично він не має жодного відношення до придбаного активу. [PERSON] не може претендувати на володіння чи отримання будь-яких дивідентів від цінних паперів, він також не має зобов`язань за договором, таких як сплата коштів чи інші обов`язки, що виникають у сторони договору. Від позивача [PERSON] надійшла до суду заява, в якій він просить проводити розгляд справи за його відсутності, позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і просила відмовити у його задоволенні, оскільки цінні папери були придбані нею за власні кошти. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав, вказаних у відзиві на позов. Дослідивши матеріали справи, вислухавши відповідача, її представника, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 17.10.2014 року, який був розірваний рішенням Харківського районного суду Харківської області від 03.11.2023 року у справі №635/8996/23. 16.11.2022 року між Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Будівельник», від імені, в інтересах та за рахунок активів якого діє ТОВ «Азово-Чорноморська адміністративна компанія» (Продавець) і [PERSON] (Покупець) був укладений Договір купівлі-продажу цінних паперів №1704-22/1703-22 БВ, відповідно до якого Продавець зобов`язується передати цінні папери, зазначені у п.1.2 Договору у власність Покупцю, а Покупець зобов`язується прийняти ці цінні папери та сплатити за них грошову суму, вказану у п.1.3 цього Договору. У п.1.2 Договору зазначені реквізити ідентифікації цінних паперів: вид/тип/різновид/найменування:облігації підприємств, відсоткові, забезпечені; найменування емітента-АТ «Трест Житлобуд-1»; код за ЄДРПОУ емітента:01270285, форма випуску-іменна;, форма існування: бездокументарна, міжнародний ідентифікаційний номе [NUMBER] , кількість-773 штуки, серія:W5, номінальна вартість:1000,00 грн. , дата погашення облігацій: з 01 жовтня 2040 року по 30 вересня 2041 року. У п.3.1 вказано, що договірна вартість цінних паперів (сума Договору) складає 772224,00 грн. Також між Акціонерним товариством «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Будівельник», від імені, в інтересах та за рахунок активів якого діє ТОВ «Азово-Чорноморська адміністративна компанія» (Сторона-1) і [PERSON] (Сторона-2) 16.11.2022 року був укладений попередній договір №225/119, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харитоновою Я.М. Відповідно до цього договору Сторона-1 та Сторона-2 зобов`язуються укласти Основний договір-договір купівлі-продажу квартири номер [ADDRESS] , [ADDRESS] , протягом 60 банківських днів з моменту отримання Стороною-1 Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджує право власності на цю квартиру, але не пізніше ніж тридцятого вересня 2023 року. Вартість квартири за Основним договором (сума Договору) буде складати 772224,00 грн. В п.7.9 вказаного договору зазначено, що нотаріусом роз`яснено зміст статей 203, 626-631, 635,655-663, 678,1000-1010 Цивільного кодексу України, статей 59,65,74 Сімейного кодексу України, ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» від 02.06.2005 року №2623-IV. Згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №63914652 від 01.12.2022 року [PERSON] сплатила АТ «ЗНВКІФ «Будівельник» 772224 грн. 13.12.2023 року [PERSON] та [PERSON] уклали Договір про поділ спільного майна подружжя, за яким за взаємною згодою поділили майно, набуте ними за час зареєстрованого шлюбу, а саме: в особисту приватну власність [PERSON] переходить: - транспортний засіб марки AUDI, модель 07, ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] , тиП - ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ - ЗАГАЛЬНИЙ УНІВЕРСАЛ - В, колір СІРИЙ, рік випуску 2015, реєстраційний номер [NUMBER] ; - транспортний засіб марки VOLKSWAGEN, комерційний опис LT 35, ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] , тип ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ ПАСАЖИРСЬКИЙ, колір БІЛИЙ, рік випуску 2004, реєстраційний номер [NUMBER] . в особисту приватну власність [PERSON] переходить: - (три четвертих) частки трикімнатної квартири за №0250 (двісті п?ятдесят), житловою площею 43,50 кв. м., загальною площею 77,80 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - садовий будинок [ADDRESS] ; - земельна ділянка за № [NUMBER] , плошею 0,0835 га, кадастровий номер 6311200000:12:001:0041, за цільовим призначенням для колективного садівництва, що розташована за адресою: Харківська обл.,Харківський район, м. Люботин, садівниче товариство «Роднічок»; - транспортний засіб марки FIAT моделі DUCATO, ТИП СПЕЦІАЛЗОВАНИЙ ВАНТАЖНИЙ - СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ ФУРГОН МАЛОТОНАЖНИЙ-В, номер шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER] , колір ЧОРНИЙ, рік випуску 2015, реєстраційний номер [NUMBER] . На адвокатський запит від ТОВ «Азово-Чорноморська адміністративна компанія» надійшла відповідь від 20.01.2026 року, в якій зазначено, що у Фонду від імені, в інтересах та за рахунок якого діє КУА, відсутні відомості та документи, які можуть підтверджувати надання другим з подружжя, [PERSON] , згоди на укладення договору купівлі - продажу цінних паперів №1704. 22/1703-22/ВБ від 16 листопада 2022 року; умовами договору купівлі - продажу цінних паперів №1704-22/1703-22/BB від 16 листопада 2022 року визначено, що право власності на цінні папери у Покупця виникає в день зарахування (переказу) прав на цінні папери на рахунок в цінних паперах Покупця депозитарній установі. Підтвердженням набуття права власності на цінні папери Покупцем є виписка про стан його рахунку у цінних паперах, надана депозитарною установою; за договором купівлі - продажу цінних паперів №1704-22/1703-22/ВБ від 16 листопада 2022 року [PERSON] набуває право власності на цінні папери з моменту зарахування цінних паперів на свій рахунок в депозитарній установі, фонд від імені, в інтересах та за рахунок якого діє КУА, не є розпорядником інформації щодо необхідності отримання обов?язкової згоди другого з подружжя при оформленні [PERSON] права власності на нерухоме майно та не здійснює діяльність з оформлення прав власності на нерухоме майно. Свідок [PERSON] надала пояснення, що надала своїй донці грошові кошти на купівлю цінних паперів на придбання квартири у листопаді 2022 року у сумі 60000 доларів США для неї і для онуків, які вони збирали з разом із чоловіком, займаючись підприємницькою діяльністю. Свідок Слюсар Л.О., яка є приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу, яка посвідчувала Договір про поділ майна подружжя, укладеного між сторонами 13.12.2023, пояснила, що нею було посвідчено договір про поділ спільного майна, на підставі наданих сторонами документів про право власності на нерухоме і рухоме майно, документи на цінні папери не надавалися, тому вказане майно не було включене до договору про поділ майна. Вона робила запит до ТОВ «Азово-Чорноморська адміністративна компанія» стосовно майна за цим договором, відповідь не збереглася, але вона пам`ятає, що згідно із відповіддю за запит право власності на квартиру за [PERSON] не зареєстроване, тому було роз`яснено, що вказане майно не може бути внесене у договір. Які були домовленості щодо цінних паперів у сторін вона не знає, усе майно, на яке були документи було поділене, а на яке не надавались документи не ділилось. Надаючи правову оцінку встановленим фактам, суд дійшов такого висновку. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. У ст. 69 СК України вказано, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Згідно з частиною першою статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (частина третя статті 61 СК України). Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має права на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України). За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя, є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не особисті, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Якщо один із подружжя уклав договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Такий правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року в справі № 638/18231/15-ц. Розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності. До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. У відповідності з ч.ч. 1-2 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 194 ЦК України, цінним папером є документ установленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право, визначає взаємовідносини емітента цінного папера (особи, яка видала цінний папір) і особи, яка має права на цінний папір, та передбачає виконання зобов`язань за таким цінним папером, а також можливість передачі прав на цінний папір та прав за цінним папером іншим особам. Частиною першою статті 57 СК України встановлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка, є зокрема: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідачка заперечує проти стягнення з неї на користь позивача вартості частини цінних паперів, зазначаючи, що цінні папери є її особистою власністю, оскільки придбані нею за кошти, отримані у подарунок від її батьків [PERSON] та [PERSON] , на підтвердження чого надала розписку від 10.11.2022 року про отримання в борг у [PERSON] грошових коштів у розмірі 60000 доларів США на придбання цінних паперів в Трест «Жилбуд». Однак, як зазначалось вище, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя, тобто, якщо майно було набуте за час шлюбу, передбачається (презумується), що воно є спільним. Протилежне, тобто належність майна до роздільного майна подружжя, потребує доведення. Якщо при поділі майна один з подружжя стверджує, що певна річ була набута за час шлюбу на власні кошти цієї особи, то такі факти потребують доведення в суді. В той час у відзиві на позов зазначено, що грошові кошти на придбання цінних паперів відповідачка отримала у подарунок від батьків, але договору даруваннясуду не надала. В той час стороною відповідача до суду надано копію розписки про надання матір`ю позивачки [PERSON] . [PERSON] грошових коштів у розмірі 60000 доларів США у борг для придбання цінних паперів, при цьому в розписці не зазначено умови і порядок повернення вказаних грошових коштів, які притаманні договорам позики. В судовому засіданні [PERSON] зазначила, що гроші надала дочці на придбання квартири для неї і онуків. За таких обставин суд критично відноситься до тверджень відповідачки, що цінні папери були придбані нею у шлюбі за особисті кошти, оскільки доказів придбання цінних паперів за її особисті кошти відповідачкою не надано. Таким чином, цінні папери, придбані на ім`я відповідачки за договором купівлі-продажу від 16.11 2022 року щодо придбання квартири за адресою: [ADDRESS] , вартістю 772224,00 грн., є об`єктом спільної сумісної власності сторін як набута подружжям під час шлюбу у спільну сумісну власність. Посилання сторони відповідача на те, що між сторонами існували будь-які домовленості щодо цінних паперів не підтверджені жодними доказами, і такої домовленості приватний нотаріус ХРНО Харківської області Слюсар Л.О., який посвідчував договір про поділ майна подружжя від 13.12.2023 року, не підтвердила. Документи на цінні папери нотаріусу не надавались, а тому до договору про поділ майна не включались. За принципом рівності часток подружжя у спільній сумісній власності, судом визнається, що цінні папери є об`єктом спільної сумісної власності - належить кожному з подружжя нарівні, і у разі поділу такого майна частки кожного з подружжя у ньому є рівними, тобто у кожного по 1/2 частці. Відповідно до ст. 370 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У відповідності до ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє. За таких обставин позивач вважає за необхідне реалізувати своє право на одержання від відповідача грошової компенсації вартості 1/2 частини спірних цінних паперів. Заявляючи відповідні вимоги, позивач погоджується на отримання грошової компенсації. Позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь вартість внесених коштів подружжя за пакет цінних паперів на придбання квартири на суму 386112,00 грн. За таких обставин, суд вважає доцільним стягнення з відповідача грошової компенсації у розмірі 1/2 частини вартості внесених коштів за пакет цінних паперів на користь позивача. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved