Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

У грудні 2025 позивач [PERSON] поштою звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачем, час на примирення не надавати та залишити за позивачем сплачений судовий збір. В обґрунтування позову вказано, що позивач з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] . З часом відносини між сторонами поступово погіршувалися та шлюбних відносин вони не підтримують, кожен з них має протилежні погляди на життя та цінності, сторони проживають окремо, подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. 24.12.2025 ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні 19.02.2026. У позовній заяві позивачем заявлено клопотання про розгляд справи без його участі. 19.02.2026 від відповідача через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає, просить залишити прізвище « [PERSON] ». В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. З 28.01.2023 [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 86, що підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного проживання сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про народження останньої серії [NUMBER] . При вирішенні справи суд зазначає наступне. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даній справі суд враховує, що позовна заява про розірвання шлюбу подана до суду 16.12.2025, відповідач позов визнала, будь-яких інших заяв (клопотань) на час вирішення справи на адресу суду не надходило. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Слід роз`яснити відповідачу, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України).

Outcome: approved