Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі за текстом відповідачка) про стягнення заборгованості за кредитним договором . В позові зазначив, що 07.06.2021 між ТОВ «ФК «ЦФР» (далі по тексту первісний кредитор) та відповідачем було укладено кредитний договір № 2145449825, відповідно до умов якого остання отримала кредит на споживчі потреби у розмірі 18 099,00 гривень. В подальшому АТ «Таскомбанк» набуло статусу кредитора за вказаним кредитним договором у зв`язку у укладеним договором між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЦФР» . Відповідач належним чином не виконує взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, у зв`язку з чим, станом на 02.12.2024 утворилась заборгованість у розмірі 35 851,34 гривень. 02.12.2024 між АТ «Таскомбанк» та позивачем було укладено договір факторингу, на підставі якого позивач набув статусу кредитора за кредитним договором та відповідно право вимоги до відповідачки на суму заборгованості (35 851,34 грн.), яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачки судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору (3 028,00 грн.) та витрат на професійну правничу допомогу (9 200 грн.). Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 11.12.2025 відкрито провадження у справі, відповідачу встановлено строк п`ятнадцять днів для подання відзиву. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судові засідання не з`явилася, причини відсутності не повідомила, відзив не подала, про розгляд справи сповіщалася належним чином. Враховуючи наявність достатніх даних для вирішення спору, а також наявність правових підстав відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст.ст 3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. На підставі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України, передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. До відносин за кредитним договором застосовуються положення Цивільного кодексу України, що регулюють договір позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд встановив, що 07.06.2021 між первісним кредитором та відповідачкою було укладено кредитний договір №2145449825, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит на загальну суму 18 099,00 грн. строком на 48 місяці, зі сплатою процентів у розмірі 163,38 % річних (реальна річна процентна ставка). Відповідачка належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків, у зв`язку з чим станом на 02.12.2024 заборгованість становить 35 851,34 грн. Між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» було укладено договір факторингу відповідно до якого ТОВ «ФК «ЦФР» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором АТ «Таскомбанк». 02.12.2024 між АТ «Таскомбанк» та позивачем було укладено договір факторингу № Н1/11/25-Ф. Передача прав вимоги до боржників за зобов`язанням в розмірі підтверджується актом приймання-передачі реєстру прав вимоги за договором факторингу № Н1/11/25-Ф від 02.12.2024 відповідно до якого передається право вимоги до [PERSON] в розмірі 35 851,34 гривень. Згідно зі ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки судом достовірно встановлено, що відповідачка порушила умови договору, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відноситься до витрат пов`язаних з розглядом справи. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги від 03 липня 2024 року, свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю, Акт № 4 приймання-передачі наданих послуг від 02 червня 2025 року, де визначено суму надання правової допомоги на загальну суму 9 200,00 грн., та платіжну інструкцію № 2692 від 10 червня 2025 року переказу коштів за надану правову допомогу в сумі 9 200,00 грн. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача, 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Однак, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17). Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 9 200,00 грн. є завеликими для даної категорії і складності справи і не відповідають критерію реальності таких витрат, оскільки у справі не проводились судові засідання, в яких брав би участь представник позивача, тому суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 3 000,00 грн., який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

Outcome: approved