Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу у сумі 10000 євро, що станом на 11.09.2025 за курсом Нацбанку становить 482408 грн. боргу за договором позики. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15 травня 2023 року між сторонами було укладено договір позики грошових коштів у сумі 10 000 євро, згідно умов якого позивачка передала відповідачу визначену договором суму грошей, а відповідач зобов`язався повернути таку ж суму грошей в тій же валюті не пізніше 16 травня 2025 року, про що видав письмову розписку. У порушення взятих на себе зобов`язань по договору позики, не зважаючи на мої численні нагадування, до даного часу відповідач не повернула позичені гроші. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.09.2025 відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.09.2025 вказана позовна заява прийнята до розгляду та призначено по справі судове засідання в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, розгляд справи відкладався. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач подлав письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд повідомляла про призначення засіданні не раніше 15.02.2026, заперечень на позов до суду не надходило. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну зареєстровану адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Верховного Суду від19.05.2021 у справі №910/16033/20,від 20.07.2021у справі № 916/1178/20, від 23.01.2023 у справі №496/4633/18, від 22.03.2023 у справі № 905/1397/21, від 30.08.2023 у справі № 910/10477/22. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що наявність між позивачем та відповідачем позикових відносин, що підтверджується копією договору позики від 15.05.2023 та розписки. Згідно з договором позики від 15.05.2023 позикодавець [PERSON] передає у власність позичальникові [PERSON] грошові кошти в сумі 10000 Євро, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві суму позики в тій же валюті у строк встановлений цим договором. На момент укладення цього договору грошові кошти в сумі 10 000 Євро позикодавець передав позичальникові в повному обсязі, що підтверджується відповідною розпискою, що додається до даного договору. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк до «16» травня 2025 року, при цьому повернення позики має бути здійснено у повній сумі одною часткою. Згідно з розпискою від 15.05.2023 [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Ужгородським MB УМВС України в Закарпатській області 18.07.2005 року, що проживає в [ADDRESS] , відповідно до договору позики від 15 травня 2023 року, одержала від [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Ужгородським MB УМВС України в Закарпатській області 01.03.1997 р., що проживає в [ADDRESS] , у борг суму в розмірі 10 000 Євро (десять тисяч Євро) і зобов`язується повернути її в строк, зазначений у договорі, а саме: до 15 травня 2025 року. У підтвердження особи позивача подано копію паспорта на ім`я [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , копію картки фізичної особи - платника податків за № [NUMBER] . До матеріалів справи додано також копію паспорта [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 20.05.2010 Ужгородським ГУ УМВС України в Закарпатській області, копію картки фізичної особи - платника податків за № [NUMBER] . Тобто, поданими доказами повністю підтверджено як факт отримання відповідачкою коштів за договором позики, так і зобов`язання повернути ці кошти у строк не пізніше 16.05.2025 року. Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеними родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалась, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підтвердження невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по поверненню суми позики представник позивача надав суду розписку та договір, що свідчать про існування невиконаного зобов`язання. Вказані обставини у достатній мірі свідчать про наявність між сторонами дійсних правовідносин, які випливають з договору позики та на які поширюється дія відповідних норм цивільного законодавства. У матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази того, що відповідач повністю чи частково виконала свої зобов`язання за вказаним договором позики та повернула повністю або частково кошти саме за цим договором позики. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав суду доказів, які б спростували твердження позивача щодо невиконання ним умов договору, наявність заборгованості за цим договором, а також її розмір. З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що відповідач не виконав зобов`язання за даним договором, а тому зобов`язаний повернути позивачу борг в сумі 10000 євро, що за курсом НБУ станом на 11.09.2025 становить 482408 грн. Позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved