Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

представник Лановий Є.М. в інтресах ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» (далі - ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС», позивач) звернулося до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] (далі відповідач) на користь Товариства заборгованість за кредитним договором в розмірі 44670 грн, 2422,40 грн судового збору та 6000 грн витрат на правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16.12.2019 між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3022598, відповідно до якого відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 8 000 грн. 10.06.2025 між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ`та ТОВ «ФК «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № АК-10/06/2025, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за договором № 3022598 від 16.12.2019. 07.07.2025 між ТОВ «ФК «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» було укладено договір факторингу № ДФ-07072025, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за договором № 3022598 від 16.12.2019. Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання по сплаті кредиту належним чином не виконувала, за нею утворилася заборгованість у розмірі 44670 грн, яка складається з 8000 грн заборгованості за тілом кредиту, 36670 грн - заборгованості за відсотками, яку позивач просить стягнути на свою користь з відповідача. Ухвалою судді від 25.11.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. 10.12.2025 від представника відповідача адвоката Яреська Т.В. надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначив, що відповідач [PERSON] у результаті укладення шлюбу змінила свою прізвище на [PERSON] . Відповідач не заперечує факт укладення кредитного договору, а також факт отримання та користування грошовими коштами, не оспорює факт переходу прав вимоги за вказаним кредитним договором. Разом з тим, відповідач не погоджується яз розміром заборгованості, вважає її завищеною. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не відповідає погодженим сторонами умовами кредитного договору та графіку платежів. Незважаючи на це позивач здійснює нарахування відсотків за період, що значно перевищує строк кредитування та застосовує підвищену процентну ставку 3%. Заявлена заборгованості за відсотками становить 36670 грн, що є неправомірно. Відповідач визнає позовні вимоги частково у розмірі 12035,40 грн, що складаються з 8000 грн заборгованості за тілом кредит ута 4035,40 грн заборгованість за процентами. Крім того зазначає, що розмір витрат на правничу допомогу позивачем завищений та підлягає зменшенню до 1000 грн. Також заявляє про стягнення з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 7300 грн. 17.12.2025 від представника позивача Ланового Є.М. надійшла відповідь на відзив на позовну заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Вартість правничої допомоги заявленої відповідачем у розмірі 10000 грн з огляду на малозначність та складність справи є співмірною. 19.12.2025 від представника відповідача адвоката Яреська Т.В. надійшли заперечення на відповідь на відзив в яких підтримав вимоги викладені у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків. Відповідно до ст.ст.526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За нормою ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст.629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України. Згідно ст.ст.512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У ст.1077 ЦК України зазначено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобо`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Судом встановлено, що 16.12.2019 між ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №3022598. Вказаний кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора PS 3022598 (а. с. 26-29). Згідно п.1.2. договору кредитодавець надає позичальнику кредит на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування (кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування та інші платежі у відповідності до умов договору. Кредит надається в національній грошовій одиниці гривні. Сума кредиту складає 8000,00 грн (п.1.3. договору). Кредит надається позичальнику в сумі, що зазначена в 1.3. договору, в безготівковій формі шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника (п.1.4 договору). Згідно п.1.5. договору позичальник сплачує кредитодавцю суму кредиту та проценти за користування кредитом, неустойку (пеню, штраф) (п. 2.26. Правил), яка може нараховуватися у випадку порушення позичальником умов цього договору, а також комісії банків-емітентів платіжних карт, які використовує позичальник. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у наступному порядку: у випадку використання кредиту (п. 2.20. Правил) менше ніж 5 (п`ять) календарних днів, включаючи дострокове виконання зобов`язань (п. 2.12. Правил), позичальник сплачує фіксовану суму процентів за користування кредитом, яка складає 6,80 % від визначеної в п. 1.3. договору суми кредиту; у випадку використання позичальником лояльних (покращених) умов кредитування, а саме при повному поверненні суми кредиту (п. 1. 3. договору) та сплати процентів за користування кредитом протягом 30 календарних днів з 16.12.2019 до 15.01.2020 (включно) (Базовий період п. 2.4. Правил) процентна ставка за один день користування кредитом складає 1,36% (Акційна ставка (п. 2.1. Правил) або ставка за програмою лояльності (п. 2.34. Правил)). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні лояльних (покращених) умов кредитування складає 11 264 грн, у тому числі основна сума кредиту 8000,00 грн, проценти за користування кредитом 3264 грн. Згідно п.1.7.3. договору при використанні позичальником загальних умов кредитування процентні ставки складають: в Базовий період з 16.12.2019 до 15.01.2020 (включно) 1,70 % за один день користування Кредитом (Базова процентна ставка п. 2.3. Правил); в Спеціальний період (п. 2.40. Правил) з 16.01.2020 по 13.07.2020 (включно) 3 % за один день користування Кредитом (Спеціальна процентна ставка п. 2.34. Правил). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні Загальних умов кредитування складає 12 085,40 грн. Сторони встановили строк дії договору з 16.12.2019 до кінцевої дати виконання длоговору 13.07.2020 (п.3.1) . Також між сторонами погоджено Графік платежів (Додаток №1 до договору) за лояльними та загальними умовами кредитування, який також підписаний позичальником електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора PS 3022598 (а.29). На підтвердження виконання первісним кредитором зобов`язань з надання відповідачу кредитних коштів позивачем надано довідку від 03.11.2024, яка видана ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» ТОВ «ФК «Елаєнс» на підставі договору № 41346335_18/10/17 про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на картку) та про інформаційно-технологічну взаємодію та приймання платежів, укладеного між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Елаєнс», і є підтвердженням того, що платежі успішно проведені в системі. Із вказаної довідки убачається, що 16.12.2019 у системі FONDY успішно проведено платіж на суму 8000,00 грн на картку № [NUMBER] (PRIVATBANK), номер операції : [NUMBER] (а. с. 45). Отже, позивач виконав взяті на себе зобов`язання відповідно до умов договору шляхом надання відповідачу грошових коштів у визначеному розмірі. Відповідач, всупереч умовам договору про надання кредиту № 3022598 від 16.12.2019, взяті на себе зобов`язання виконував неналежним чином, допустивши порушення умов кредитного договору у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ», становила 44670 грн, з яких: 8000,00 грн сума кредиту; 36670 грн заборгованість за нарахованими процентами. 10.06.2025 між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №АК-10/06/2025, відповідно до умов якого ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» передало (відступило) ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» прийняло належні ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №АК-10/06/2025 від 10.06.2025 ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №3022598 від 16.12.2019 в сумі 44670 грн, з яких: 8000,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 36670 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 19). 07.07.2025 між ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» укладено договір факторингу №ДФ-07072025, відповідно до умов якого ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і до [PERSON] договором № 3022598 від 16.12.2019. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № ДФ-07072025 ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором №3022598 від 16.12.2019 в сумі 44670 грн, з яких: 8000,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 36670 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 20). Звертаючись до суду, позивачем надані належні, достатні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог. Доказів розірвання або визнання недійсним кредитного договору № 3022598 від 16.12.2019 (на підставі якого виникли зобов`язання у відповідача перед первісним кредитором щодо сплати кредиту) та/або договорів факторингу № АК-10/06/2025 від 10.06.2025 та № ДФ-07072025 від 07.07.2025 (на підставі яких до позивача перейшло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором) в судовому порядку на час розгляду даної справи сторонами не надано, а тому в силу ст.629 Цивільного кодексу України зазначений договір є обов`язковим для виконання сторонами, що також не оспорювалось жодною із сторін в ході розгляду справи. Згідно з п.4.7 договору кредит уважається простроченим при наявності заборгованості після закінчення кінцевої дати виконання договору, зазначеної в п.3.1 цього договору, якщо вона не була змінена шляхом укладення додаткової угоди. Отже, правомірним є нарахування відсотків відповідно до умов договору до 16.12.2019, а тому суд вважає обгрунтованими вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості, яка згідно з розрахунком заборгованості становить 44670 грн, та з врахуванням часткової сплати в розмірі 50 грн, а саме: 8000 грн заборгованість за тілом кредиту, нараховані проценти згідно п.1.7.3 договору (1,70%) за період 17.12.2019-15.01.2020 у розмірі 4080 грн, нараховані проценти згідно п.1.7.3. (3%) договору за період 16.01.2020-30.05.2020 у загальному розмірі 32 640 грн. Таким чином, позивач має право вимагати повернення суми кредиту та відсотків за користування кредитом від позичальника за кредитним договором № 3022598 від 16.12.2019 в розмірі 36670 грн. Тому, суд дійшов висновку, що проценти за користування є обгрунтованими та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» та стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 44670 грн, з яких: 8000,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 36670 грн сума заборгованості за відсотками. Зміна прізвища відповідача з [PERSON] на [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.65). Із врахуванням задоволення позову повністю та сплати позивачем 2422,40 грн судового збору, вказана сума судового збору підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. Щодо вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Частиною першою ст.133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Згідно з ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до п.п. 1, 2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved