Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

В грудні 2025 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись, що 18.12.2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 340671-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний одноразовим ідентифікатором, у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до якого відповідачу було надано кредит в сумі 15 000, на засадах строковості, поворотності, платності. 28.12.2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 до договору, шляхом обміну електронними повідомленнями, відповідно до умов якої ТОВ «Бізнес Позика» надало [PERSON] додатково кредит на суму 5 000 грн. Також, 04.09.2022 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду №2 до договору про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни в п.1 Договору та продовжити термін його дії до 19.03.2023. Також, 16.10.2022 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду №3 до договору, шляхом обміну електронними повідомленнями, відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни в п.1 Договору та продовжити термін його дії до 19.02.2023. Також, 26.12.2022 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду №4 до договору, шляхом обміну електронними повідомленнями, відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни в п.1 Договору та продовжити термін його дії до 17.04.2023. Також, 06.03.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду №5 до договору, шляхом обміну електронними повідомленнями, відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни в п.1 Договору та продовжити термін його дії до 26.06.2023. Також, 15.05.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду №6 до договору, шляхом обміну електронними повідомленнями, відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни в п.1 Договору та продовжити термін його дії до 02.10.2023. Також, 22.08.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду №7 до договору, шляхом обміну електронними повідомленнями, відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни в п.1 Договору та продовжити термін його дії до 23.01.2024. Також, 26.11.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду №8 до договору, шляхом обміну електронними повідомленнями, відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни в п.1 Договору та продовжити термін його дії до 28.04.2024. Також, 21.02.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду №9 до договору, шляхом обміну електронними повідомленнями, відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни в п.1 Договору та продовжити термін його дії до 24.07.2024. Також, 20.05.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду №10 до договору, шляхом обміну електронними повідомленнями, відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни в п.1 Договору та продовжити термін його дії до 21.10.2024. До теперішнього часу відповідач свої зобов`язання за кредитним договором №340671-КС-002 від 18.12.2021 року належним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти. Станом на 30.10.2025 року утворилася заборгованість в розмірі 14 238 грн 26 коп, яка складається з 5 920 грн 65 коп суми простроченого платежу по тілу кредиту, 8 317 грн 61 коп суми прострочених платежів по процентах, що і просили стягнути зі [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та судовий збір у сумі 2 422 грн 40 коп. Ухвалою судді від 24 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Правом на подачу відзиву відповідач не скористався. Суд, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами. Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3,ч.6ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту )другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором,визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ч.12 ст.11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Установлено, що 18.12.2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 340671-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний одноразовим ідентифікатором, у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до якого відповідачу було надано кредит в сумі 15 000, на засадах строковості, поворотності, платності. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало відповідачу грошові кошти у розмірі 15 000 гривень. Вказана обставина підтверджується підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів ТАС Pay від 18.12.2021, відповідно до якої ТОВ «Бізнес Позика» перерахувало на користь [PERSON] на його банківську картку № [NUMBER] грошові кошти у розмірі 15 000 гривень та листом АТ КБ «ПриватБанк» від 30.01.2026, що платіжна картка № [NUMBER] належить [PERSON] . Також встановлено, що 28.12.2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 до договору, шляхом обміну електронними повідомленнями, відповідно до умов якої ТОВ «Бізнес Позика» надало [PERSON] додатково кредит на суму 5 000 грн. Крім цього, 04.09.2022 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду №2 до договору про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни в п.1 Договору та продовжити термін його дії до 19.03.2023. Крім цього, 16.10.2022 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду №3 до договору, шляхом обміну електронними повідомленнями, відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни в п.1 Договору та продовжити термін його дії до 19.02.2023. Крім цього, 26.12.2022 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду №4 до договору, шляхом обміну електронними повідомленнями, відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни в п.1 Договору та продовжити термін його дії до 17.04.2023. Крім цього, 06.03.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду №5 до договору, шляхом обміну електронними повідомленнями, відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни в п.1 Договору та продовжити термін його дії до 26.06.2023. Крім цього, 15.05.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду №6 до договору, шляхом обміну електронними повідомленнями, відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни в п.1 Договору та продовжити термін його дії до 02.10.2023. Крім цього, 22.08.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду №7 до договору, шляхом обміну електронними повідомленнями, відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни в п.1 Договору та продовжити термін його дії до 23.01.2024. Крім цього, 26.11.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду №8 до договору, шляхом обміну електронними повідомленнями, відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни в п.1 Договору та продовжити термін його дії до 28.04.2024. Крім цього, 21.02.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду №9 до договору, шляхом обміну електронними повідомленнями, відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни в п.1 Договору та продовжити термін його дії до 24.07.2024. Крім цього, 20.05.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду №10 до договору, шляхом обміну електронними повідомленнями, відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни в п.1 Договору та продовжити термін його дії до 21.10.2024. Так, договір про надання кредиту №340671-КС-002 підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора G-6291; Додаткова угода № 1 до Договору від 28.12.2021 була підписана відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора G-0355; Додаткова угода № 2 від 04.09.2022 року до Договору була підписана відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора UA-8420; Додаткова угода № 3 від 16.10.2022 року до Договору була підписана відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора UA-3001; Додаткова угода № 4 від 26.12.2022 року до Договору була підписана відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора UA-3652; Додаткова угода № 5 від 06.03.2023 року до Договору була підписана відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора UA-4545; Додаткова угода № 6 від 15.05.2023 року до Договору була підписана відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора UA-8309; Додаткова угода № 7 від 22.08.2023 року до Договору була підписана відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора UA-3759; Додаткова угода № 8 від 26.11.2023 року до Договору була підписана відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора UA- 5820; Додаткова угода № 9 від 21.02.2024 року до Договору була підписана відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора UA-8666 та Додаткова угода № 10 від 20.05.2024 року до Договору була підписана відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора UA-9023. У такий спосіб кредитний договір та додаткові угоди до нього були укладені в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Бізнес Позика» в електронній формі. Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 (провадження №12-16гс22), зі змісту якої вбачається, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Прострочення виконання позичальником зобов`язання з повернення кредиту є підставою лише для притягнення його до цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов`язання, передбаченої ст.625 ЦК України. Адже регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними в його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні. Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, то регулятивні норми ст.10561 ЦК України і охоронна норма ч.2 ст.625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Аналогічна правова позиція була викладена також в п.6.28 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16. З розрахунку заборгованості, який судом перевірений, визнаний правильним та не спростований відповідачем, вбачається, що фактично сума заборгованості 14 238 грн 26 коп виникла станом на 21.10.2024 ( кінець дії договору) і до 11.11.2025 року не змінювалась. Отже, суд вважає, що позивачем вірно нараховано відсотки в межах визначеного Договором та додатковою угодою №10 строку. Приймаючи до уваги те, що відповідач, отримавши кредитні кошти у добровільному порядку та у встановлені договором та додатковими угодами строки, їх не повернув та обов`язкові платежі за їх користування не сплатив, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Доказів на спростування вказаних обставин відповідачем не надано і судом не встановлено. Отже, позов законний, обґрунтований, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, тому суд його задовольняє. Оскільки позов задоволено, в відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачки понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422 грн 40 коп, що підтверджено документально.

Outcome: approved