Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

I. Стислий виклад позиції учасників справи 1. [PERSON] (далі Позивач, [PERSON] ) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач, [PERSON] ), в якому просить суд стягнути з [PERSON] , 1985 року народження, на користь [PERSON] , 1984 року народження, аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] (далі [PERSON] ), 2014 року народження та доньки [PERSON] (далі [PERSON] ), 2014 року, в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 2023 року і до повноліття дитини. 2.Як на підставу своїх вимог позивачка посилались на ті обставини, що 2011 року позивач - [PERSON] , 1984 року народження, уклала шлюб з відповідачем - [PERSON] , 1985 року народження, який зареєстрований 23.09.2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Дніпро міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблений актовий запис № 701, номер свідоцтва [NUMBER] . Зазначає, що у шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON] , 2014 року народження та [PERSON] , 2014 року народження. Шлюб між подружжям розірвано 2019 року рішенням про розірвання шлюбу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська № 201/12509/18 від 15.02.2019 року. Вказує, що Відповідач, останнім часом з 2023 року не бере участі у вихованні та утриманні наших спільних дітей незважаючи на її намагання спонукати батька на сплату аліментів на у тримання дітей. У зв`язку з чим просить суд стягнути аліменти з 2023 року. 3.Представник Відповідача у відзиві зазначив, що Відповідач не має заперечень проти позовних вимог в частині стягнення аліментів з дня пред`явлення позову. Водночас, з приводу позовних вимог в частині стягнення аліментів з 2023 року зазначив, що Відповідач з 2023 року активно сплачував аліменти на дітей, про що є відповідні підтвердження, а саме - квитанції, які підтверджують перерахування на картку позивача обумовленої сторонами суми щомісячно. Наявність щомісячних платежів у розмірі від 6 (шести) до 7 (семи) тисяч гривень свідчить про відповідальне ставлення батька до обов`язку утримувати дітей та спростовує факт ухилення від нього.. В квитанціях відсутнє призначення платежу «аліменти», але будь-які інші договірні відносини між Позивачем та Відповідачем були відсутні, окрім як утримання дітей, та саме на їх утримання було перерахування коштів щомісячно. 4.Позивачка у відповіді на відзив зазначила, що Протягом 2023-2025 року Відповідач дійсно здійснював Перекази на картку Позивача з призначенням платежу «Лена». Адже Відповідач неодноразово брав у користування автомобіль, що належить родині Позивача, а також приймав гроші в борг від Позивача, про що свідчить розписка від 20.03.2024 року. Вказує, що наявність добровільних платежів Відповідача в розмірі від 90 гривень до 7000 гривень без конкретизації їх призначення жодним чином не може свідчити про сплату коштів на утримання двох дітей. Також звертає увагу, У листопаді 2023 року Позивач, [PERSON] , за особисті кошти у сумі 1 698 000 (один мільйон шістсот дев?яносто вісім тисяч гривень), здійснила купівлю нерухомого майна (трикімнатної квартири за адресою [ADDRESS] ) для забезпечення потреб двох неповнолітніх різностатевих дітей окремими кімнатами. Місце проживання дітей зареєстровано 17.11.2023 року. Відповідач з дітьми не проживає, участі у вихованні не приймає. Жодних домовленостей щодо сплати Відповідачем аліментів на утримання двох дітей станом на 2025 рік не досягнуто. 5.У запереченнях на відповідь на відзив представник Відповідача заперечував наведені у відповіді на відзив твердження Позивача. Зокрема, щодо розписки вказав, що була складена лише 20.03.2024 року, а Відповідач здійснював платежі з 2023 року. Більш того, відповідний борг перед Позивачем було погашено. На жаль, Відповідач не забрав у позивача розписку після сплати боргу. Також зазначає, що Позивачем не надано належних та допустимих доказів, що між сторонами є фінансові зобов`язання щодо автомобіля, зокрема, укладений договір оренди транспортного засобу, відповідно до якого може виникати обов`язок сплати за користування автомобілем. Водночас, просив повернути відповідь на відзив без розгляду, оскільки останній не був направлений стороні для ознайомлення. 6.Позивачка подала до суду пояснення до заперечень Відповідача у яких зазначила, що вважає доведеними наявність інших фінансових зобов`язань між Відповідачем та Позивачем, ніж аліментних. Щодо відповіді на відзив вказала, що остання була подана безпосередньо до суду під час судового засідання, в яке Відповідач та його представник не з`явились. Не заперечує факту перерахування коштів на її картку однак заперечує, що перерахування коштів були спрямовані саме на сплату заборгованості по аліментам на дітей. 7.У судовому засідання Позивачка підтвердила отримання коштів від Відповідача та зазначила, що оскільки грошові кошти надходили без призначення платежу вона витрачала їх на свої потреби. II. Процесуальні дії у справі 1.Ухвалою суду від 07.11.2025 року відкрито провадження у справі. Судовий розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 2.У судовому засіданні 01.12.2025 року постановлено ухвалу про відкладення судового розгляду. 3.Судові засідання, які було призначено на 24.12.2025 року та 28.01.2026 року, не відбулось у зв`язку з відсутністю електропостачання в будівлі суду. III. Заяви, клопотання 4.Будь-яких заяв та/чи клопотань від сторін у справі, котрі б залишалися не вирішеними у визначеному чинним Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України) порядку, до соборного районного суду міста Дніпра не надходило. IV. Установлені судом фактичні обставини 5.Рішенням Соборного районного суду міста Дніпра від 15.02.2019 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] , зареєстрований 23.09.2011 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 701, мають двох спільних неповнолітніх дітей розірвано. 6.Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 7.Відповідно до довідки № 5978 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб Позивач, Відповідач та їх діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . 8.Відповідачем до суду надано виписку про рух коштів по його картці, емітованій Акціонерним товариством «УНІВЕРСАЛ БАНК», по категорії: «Переказ на картку [NUMBER] (02-0100), з якої вбачається систематичне перерахування коштів у сумі 6 051,08 грн один раз на місяць з 23.01.2023 року до 07.08.2024 року, 08.12.2023 року у розмірі 4 051,08 грн, та з 06.09.2024 року по 11.10.2025 року у розмірі 7 000,00 грн один раз на місяць. Усі вищеперераховані платежі містять опис: «Лена». 9.На виконання вимог ухвали суду від 01.12.2025 року Акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» надало інформацію про те, що на ім`я [PERSON] була випущена банківська картка № [NUMBER] . Банк надав вибірку надходження грошових коштів на карту Позивачки за період з 23.01.2023 року по 11.10.2025 року через сервіси інших банків, відповідно до якої підтверджується зарахування коштів на банківський рахунок Позивачки, що корелюється з випискою, що надана Відповідачем. V. Оцінка суду 10.Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки повинні утримувати своїх дітей до їх повноліття. 11.Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. 12.Так, згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що маютьістотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійногорозвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 13.Україна, ратифікувавши Конвенцію про права дитини, визнала принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, найкращі інтереси якої є предметом їх основного піклування (ст.18 Конвенції). 14.Суд акцентує увагу на тому, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2025 року справа 129/1033/13-ц зазначила, що суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (частина перша статті 11 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи у судах першої й апеляційної інстанцій). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом (частина третя статті 10, частина перша статті 60 ЦПК України у вказаній редакції). Вичерпний перелік підстав звільнення від доказування закріплювала стаття 61 ЦПК України у тій же редакції (близькі за змістом приписи визначені у частині третій статті 12, частині першій статті 13, частина перша статті 81, статті 82 ЦПК України). 15.Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. 16.Ураховуючи наведені норми закону та фактично встановлені обставини справи, суд дійшов до висновку, що Відповідач повинен брати реальну та регулярну участь у матеріальному забезпеченні дітей. Ухвалюючи рішення суд виходить з того, що Відповідач є працездатною особою, не заперечує проти сплати аліментів, а здійснені ним систематичні платежі у грошовій формі на грошову картку Позивачки, свідчать про наявність у нього фінансової спроможності забезпечувати утримання дітей. 17.Водночас, частиною другою статті 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. 18.Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині. 19.Верховий Суд у постановах від 19.12.2019 у справі №635/6268/18; від 27.01.2020 у справі №672/198/19; від 29.01.2020 у справі №756/14483/18, неодноразово звертав увагу, що ухилення від сплати аліментів - це винна, протиправна поведінка, тобто свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто із вимогою про сплату коштів необхідних для утримання дитини. 20.Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. 21.Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. 22.За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вживав заходів щодо одержання аліментів з особистих мотивів. 23.Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтвердженні офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. 24.Аналогічну правову позицію викладено й у постанові Верховного Суду від 18.05.2020 по справі № 215/5867/17, згідно з якою ч. 2 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести такі обставини як вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від надання утримання дитині. 25.На підтвердження своїх позовних вимог позивачем не надано жодного належного доказу, які би підтверджували, що [PERSON] вживала заходів для одержання аліментів із відповідача у період з 2023 року до дати звернення до суду - 03.11.2025 року, та доказів ухилення [PERSON] від надання матеріальної допомоги на утримання дитини у вказаний період. 26.Матеріали справи не містять жодного доказу, на підтвердження того, що [PERSON] зверталась із офіційним зверненням до [PERSON] з вимогою про сплату їй аліментів на утримання дітей, а останній відмовив їй у цьому. Натомість відповідачем надані докази того, що він протягом 2023-2025 років надавав систематичну фінансову допомогу, як стверджує, на утримання дітей, що підтверджується випискою про рух коштів по картковому рахунку. Доказів того, що ці кошти перераховувались на погашення боргу не підтверджені належними та допустимими доказами. Твердження самої позивачки про те, що ці кошти за її власним рішенням витрачались на себе, а не на утримання дітей, не може свідчити про намір батька перераховувати ці кошти як аліменти на дітей. 27.Зазначене не дає суду підстав вважати доведеним факт вживання позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача за вказаний період (ч. 2 ст. 191 СК України). 28.Не доведення позивачем зазначеного факту є підставою до відмови в задоволенні позову в цій частині (постанова Верховного Суду від 18.05.2020 по справі № 215/5867/17). 29.Ураховуючи наведене, суд не вбачає підстав для задоволення позову шляхом стягнення аліментів на утримання дітей за минулий період - з 2023 року. 30.З огляду на встановлені судом обставини та найкращі інтереси дітей, суд дійшов висновку про необхідність стягнення аліментів на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, і не більше десяти розмірів прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 03.11.2025 року (дати подання позовної заяви) і до досягнення дітьми повноліття. Визначений розмір аліментів суд вважає співмірним потребам дітей та таким, що відповідає засадам розумності і добросовісності. Також встановлений розмір не суперечить доказам та обставинам, наявним у матеріалах справи. VI. Розподіл судових витрат між сторонами 31.Відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з Відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 678,27 грн з урахуванням часткового задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: partial