Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову вказано, що 28.11.2024 між ТОВ "ФК "Кредіплюс" та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 162230 в електронній формі з використанням відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 23 530,00 грн, строком на 273 дні та зобов`язався повернути тіло кредиту, комісію за надання кредиту у розмірі 3 529,50 грн та відсотки за користування кредитом. Відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконав. 16.04.2025 між ТОВ "ФК "Кредіплюс" та позивачем ТОВ "Юніт Капітал" було укладено договір факторингу № 16042025, відповідно до якого позивач набув право вимоги, зокрема, за вказаним вище кредитним договором від 28.11.2024. Заборгованість відповідача за цим кредитним договором складає у загальному розмірі 21 722,37 грн, з яких: 20 916,43 грн - заборгованість за тілом кредиту, 800,00 грн - заборгованість за комісією за надання кредиту, 5,94 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Посилаючись на вказане, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 28.11.2024 № 162230 у загальному розмірі 21 722,37 грн та понесені у справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду в розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. Ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області вказаний позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. З наявних у матеріалах справи поштових розписок /а.с. 84, 91/ вбачається, що відповідач [PERSON] , був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи, однак відзиву на позов, будь-яких заперечень проти позову, заяв чи клопотань суду не надав. Враховуючи, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. З матеріалів справи вбачається, що 28.11.2024 між ТОВ "ФК "Кредіплюс" та відповідачем [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 162230 в електронній формі з використанням відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором 9ссdb1ec, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 23 530,00 грн (п. 2.2.1), зі строком кредитування 273 дні, а саме по 28.08.2025 (п. 2.6), зі сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 3 529,50 грн (п. 2.5), зі сплатою процентної ставки за користування кредитом у розмірі 0,10 % річних (п. 2.3), денною процентною ставкою 0,0552 % (п. 2.7.1) /а.с. 13-16/. Відповідачем також було підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 9ссdb1ec додатки до вказаного вище кредитного договору - Графік платежів та Паспорт споживчого кредиту (електронний підпис одноразовим ідентифікатором 43331673), у яких викладено вказані вище умови надання та повернення кредиту /а.с. 16-18/. 28.11.2024 відповідач отримав за вказаним вище кредитним договором кредит в розмірі 23 530,00 грн на зазначену ним банківську картку № [NUMBER] , що підтверджується наявними у матеріалах справи довідкою, наданою ТОВ "ФК "Кредіплюс" про перерахування цих кредитних коштів відповідачу через платіжного оператора ТОВ "ФК "Контрактовий дім", та випискою за карткою відповідача, наданою АТ КБ "ПриватБанк" /а.с. 19, 87/. 16.04.2025 між ТОВ "ФК "Кредіплюс" та позивачем ТОВ "Юніт Капітал" було укладено договір факторингу № 16042025, відповідно до якого позивач набув право вимоги, зокрема, за вказаним вище кредитним договором від 28.11.2024, боржником за яким є [PERSON] /а.с. 25-27/. Набуття позивачем права вимоги за зазначеним вище кредитним договором, боржником за яким є відповідач, також підтверджується наявними у матеріалах справи копіями акту прийому-передачі Реєстру Боржників, витягу з Реєстру боржників, платіжної інструкції про оплату отриманого відступленого права вимоги за договором факторингу /а.с. 30, 32, 34/. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до вказаного вище договору факторингу, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в загальному розмірі 22 522,37 грн, з яких: 20 916,43 грн - заборгованість за тілом кредиту, 800,00 грн - заборгованість за комісією за надання кредиту, 5,94 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 800,00 грн - заборгованість по штрафах/пені /а.с. 30/. Вказана сума заборгованості відповідача за кредитним договором також підтверджується розрахунком заборгованості, наданим первісним кредитором ТОВ "ФК "Кредіплюс", та випискою з особового рахунку відповідача за кредитним договором, складеною позивачем ТОВ "Юніт Капітал" /а.с. 21-24/. З позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 21 722,37 грн, з яких: 20 916,43 грн - заборгованість за тілом кредиту, 800,00 грн - заборгованість за комісією за надання кредиту, 5,94 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом. За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В статті 3 Закону України Про електрону комерцію зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису. Нормою статті 11 ЗУ Про електронну комерцію передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 цього Закону передбачено поняття підпис у сфері електронної комерції. Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ст. 640 ЦК України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ст. 642 ЦК України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України "Про споживче кредитування", у зв`язку із чим у Законі України "Про захист прав споживачів" текст статті 11 викладено в такій редакції: "Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" з набуттям чинності Закону України "Про споживче кредитування" залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування", загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України "Про споживче кредитування" передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію зокрема за надання кредиту. Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України "Про споживче кредитування" та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії зокрема за надання кредиту. З кредитного договору від 28.11.2024 вбачається, що у ньому встановлена одноразова комісія саме за надання кредиту, а не за його обслуговування, відповідач, підписуючи кредитний договір, погодився з цією умовою договору, а тому виходячи із положень чинного законодавства та існуючої судової практики Верховного Суду, суд вважає, що стягнення з відповідача заборгованості за комісією з надання кредиту у розмірі 800,00 грн є правомірним. Як вбачається зі змісту укладеного 28.11.2024 між ТОВ "ФК "Кредіплюс" та відповідачем [PERSON] кредитного договору, Графіку платежів та Паспорта споживчого кредиту до нього, ці документи відповідно до вимог чинного законодавства підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Матеріалами справи підтверджується, що кредитні кошти у розмірі 23 530,00 грн за цим кредитним договором були надані відповідачу. З матеріалів справи вбачається, що при укладенні кредитного договору відповідач своїм електронним підписом підтвердив, що він згодний з усіма умовами цього договору, зокрема порядком надання та повернення кредиту, наданою сумою кредиту, строком його повернення, розміром комісії за надання кредиту та розміру відсотків за його користування. Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Таким чином, після укладення вказаного вище договору факторингу у спірних правовідносинах змінився кредитор і позивач ТОВ "Юніт Капітал" набув право вимоги до відповідача за зазначеним вище кредитним договором. Судом встановлено, що відповідач не погасив ні первісному кредитору, ні позивачу, заявлену заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 21 722,37 грн. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд справи, відзиву на позов, будь-яких заперечень проти позову, заяв чи клопотань суду не надав. Враховуючи те, що позивачем підтверджено факт укладення відповідачем [PERSON] із ТОВ "ФК "Кредіплюс" кредитного договору від 28.11.2024 № 162230, отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 23 530,00 грн, факт переходу до ТОВ "Юніт Капітал" від первісного кредитора ТОВ "ФК "Кредіплюс" права вимоги заборгованості до відповідача за договором факторингу, порядок і розмір нарахування заборгованості за тілом кредиту, за комісією за надання кредиту та за відсотками за користування кредитом, в свою чергу відповідачем не спростовано розмір використаних кредитних коштів та заявленого позивачем розміру заборгованості, яку нараховано в передбачених умовами кредитного договору розмірах та межах строку кредитування, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі та вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ "Юніт Капітал" заборгованість за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 21 722,37 грн, з яких: 20 916,43 грн - заборгованість за тілом кредиту, 800,00 грн - заборгованість за комісією за надання кредиту, 5,94 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом Вирішення судом питання щодо розподілу судових витрат у справі. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати (зокрема, витрати на професійну правничу допомогу), пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено у повному обсязі, у матеріалах справи наявні докази, які підтверджують понесення позивачем судових витрат у справі у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду в розмірі 2 422,40 грн /а.с. 73/, суд дійшов висновку, що відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ "Юніт Капітал" судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Позивач також просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати у справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн, на підтвердження чого додав до позову договір про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025, укладений між ТОВ "Юніт Капітал" та адвокатським бюро "Соломко та партнери" /а.с. 36-37/, протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги від 10.09.2025 /а.с. 37/, додаткову угоду № 25770873664 до вказаного договору від 11.09.2025 про надання адвокатських послуг за кредитним договором, позичальником за яким є [PERSON] /а.с. 38/, Акт прийому-передачі наданих послуг до цього договору, відповідно до якого вартість послуг адвоката становить 7 000,00 грн /а.с. 39/. У постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 21.01.2021 у справі № 280/2635/20 та від 15.06.2021 у справі № 159/5837/19 Верховний Суд вказав, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Згідно з ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. У рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36, від 23 січня 2014 року у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим. Так, спірні правовідносини між сторонами у справі виникли через стягнення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим, адвокатським бюро в інтересах позивача, було здійснено вивчення матеріалів кредитної справи, підготовку адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника [PERSON] , підготовку клопотання щодо отримання цієї інформації, складення позовної заяви. Даний спір є спором незначної складності, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною, великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Враховуючи те, що матеріали справи не потребували і не містять великої кількості документів для підготовки позовної заяви, дана справа є нескладною, враховуючи усталену судову практику, суд вважає, що визначені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн є завищеними і не являються співмірними, обґрунтованими і пропорційними об`єму здійсненої роботи та наданих послуг, складності справи, ціні позову, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу до 5 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial