Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

[PERSON] (далі позивачка) в особі представника, адвоката Кравченко К.М., звернулася до Макарівського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 26.09.2005 року між нею та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Кодрянської селищної ради Макарівського району Київської області, актовий запис №3. Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося, у зв`язку із різними поглядами на сумісне життя. На даний час подружжя втратили один до одного почуття кохання, а за таких обставин збереження родини є неможливим та недоцільним. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, про що свідчить його поведінка, проте, добровільно звернутися до органів реєстрації актів цивільного стану не має бажання. Оскільки сім`я має формальний характер і збережена бути не може, а примирення між подружжям є неможливим, тому позивачка змушена звернутися до суду із даним позовом. Тож, позивачка просить суд: розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який зареєстрований 26.09.2005 року Виконавчим комітетом Кодрянської селищної ради Макарівського району Київської області, актовий запис №3. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 11.11.2025 року (а.с.24) позовну заяву [PERSON] , після усунення недоліків за ухвалою суду від 01.10.2025 року (а.с.16), прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали суду від 11.11.2025 року, яка була надіслана відповідачу на адресу реєстрації (а.с.25, 14-15), поштове відправлення останній отримав 11.12.2025 року, про що свідчить відмітка про отримання в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення №R067047323700 (а.с.27). Відповідно у встановлений судом строк відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав, у зв`язку із чим суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що 26.09.2005 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , Виконавчим комітетом Кодрянської селищної ради Макарівського району Київської області зареєстровано шлюб, актовий запис №3; прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка « [PERSON] » та дружини « [PERSON] » (а.с.9, 23). Як вказала позивачка, а відповідач не скористався своїм правом заперечити проти цього, що подружнє життя не склалося, у зв`язку із різними поглядами на сумісне життя. На даний час подружжя втратили один до одного почуття кохання, а за таких обставин збереження родини є неможливим та недоцільним. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, про що свідчить його поведінка, проте, добровільно звернутися до органів реєстрації актів цивільного стану не має бажання. Сім`я має формальний характер і збережена бути не може, а примирення між подружжям є неможливим. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються СК України. Так, статтями 104, 110, 112 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За частиною 2 статті 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 11.06.2019 року у справі №605/434/18, а висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що неможливо в подальшому зберегти їх сім`ю, шлюб сторін досить тривалий час носить формальний характер, подальше перебування їх у шлюбі суперечить інтересам кожного та порушує засади добровільності шлюбу, тому повинен бути розірваний. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, підстав для звільнення відповідача від стягнення судового збору судом не встановлено, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки у розмірі 968,96 грн. (а.с.1). Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved