Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Позивач ТОВ «Споживчий центр» звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (оферта) №22.12.2023-100003304 від 22.12.2023 року в розмірі 20 683,44 грн та судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.12.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладений кредитний договір (оферти) №22.12.2023-100003304. Відповідачем електронним цифровим підписом підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, акцептовано умови Договору та отримано на свій рахунок кошти в розмірі 10 000,00 грн. Відповідно до Договору від 22.12.2023 року та довідки про перерахунок коштів Кредитором надано відповідачу кредит у сумі 1 000,00 грн строком на 140 днів. Однак відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 20 683,44 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 9 992,02 грн та заборгованості по процентам в розмірі 10 691,42грн. Ухвалою суду від 13.10.2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено справу до розгляду. Позивач у судове засідання свого представника не направив, в позовній заяві просив розглянути справу за відсутності його представника. Відповідач у судові засідання, призначені на 14.11.2025, 24.12.2025 та 13.02.2025, не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток на адресу місця його проживання, зареєстрованого в установленому порядку, однак поштові відправлення повернулись на адресу суду з відміткою про невручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Враховуючи викладене, виклик відповідача в судові засідання на 24.12.2025 та 13.02.2026 було також здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади. Відповідач причини неявки не повідомив, будь-яких заяв та клопотань не подав, відзив на позов він нього на адресу суду не надходив. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 статті 178 ЦПК України. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У відповідності з нормами ст.280 ЦПК України, за згодою позивача, справу розглянуто без участі відповідача при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Фактичні обставини справи, встановлені судом 22.12.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) №22.12.2023-100003304, згідно з умовами якого: - сума кредиту: 10 000,00 грн; - строк, на який надається Кредит - 140 днів з дати його надання; - дата повернення (виплати) кредиту 09.05.2024; - процентна ставка фіксована незмінна у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; - реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів позичальнику за даним та наступними договорами: 5355-57XX-XXXX-8442. Крім того, у пункті 10 Договору сторони кредитного договору погодили графік платежів. [PERSON] погодився на вказані умови, підписавши відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №22.12.2023-100003304, (кредитної лінії). Договір було підписано електронним підписом позичальника - одноразовим ідентифікатором для підписання кредитного договору «Е455». Згідно копії квитанції №2407030042, 22.12.2023 року на картку № [NUMBER] було перераховано кошти в сумі 10 000,00 грн, призначення платежу: видача коштів за договором №22.12.2023-100003304. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. У свою чергу відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №22.12.2023-100003304 від 22.12.2023 року, має заборгованість за основним боргом в сумі 20 683,44 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 9 992,02 грн та заборгованості по процентам в розмірі 10 691,42грн, які нараховані за період з 22.12.2023 до 09.05.2024, тобто в межах строку дії кредитного договору. Норми права та мотиви суду Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною 12,13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. З наявних матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало, надало відповідачу кредитні кошти у розмірі 10 000,00 грн, однак відповідач свої зобов`язання не виконав, заборгованість сплачував частково, у зв`язку з чим має заборгованість за основним боргом в сумі 9 992,02 грн та заборгованість за відсотками в сумі 10 691,42грн. Оскільки відповідач доводів позивача про розмір заборгованості у сумі 20 683,44 грн не спростував, доказів її сплати суду не надав, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 2 422,40 грн.

Outcome: approved