Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Дворник О.В., звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в позовній заяві зазначила, що між нею та відповідачем 08.10.2022 року укладено шлюб, який зареєстрований відділом ДРАЦС у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми). Від даного шлюбу подружжя має неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що позивач та відповідач зовсім різні люди, зі складними характерами, мають різні погляди на вирішення побутових проблем та виховання дитини. У липні 2025 року з об?єктивних причин особистого характеру подружжя припинило шлюбні відносини, проживають окремо. [PERSON] , зазначає, що дитина на даний час проживає і надалі буде проживати з нею. Позивачка вважає, що за таких обставин подальше спільне життя неможливе, а збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам відповідача, категорично заперечує проти надання строку на примирення з відповідачем. Майнового спору між подружжям на даний час не виникає. У зв`язку з наведеним просить шлюб між нею та [PERSON] розірвати. Ухвалою судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 06 січня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] , її представник адвокат Дворник О.В., у судове засідання не з`явились, представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи за їх відсутності, позов просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу, однак заперечує проти визначення місця проживання їхнього спільного сина [PERSON] , [INFO] , із позивачем та просить визначити його місце проживання з батьком. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Враховуючи думку сторін викладену в заявах, розглянувши справу, безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували 08 жовтня 2022 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис за № 1296. Сторони мають малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Спільне господарство не ведуть, не пов`язані спільним побутом, припинили шлюбно-сімейні відносини. Позивач не бажає надалі перебувати у цьому шлюбі, його намір розірвати шлюб з відповідачем є остаточним. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем. Майнового спору на час розгляду справи судом сторонами не заявлено. За таких обставин, суд вважає, що шлюб між сторонами розпався, існує лише формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Підстави стверджувати, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб відсутні; також у суду відсутні обґрунтовані сумніви щодо достовірності визнаних відповідачем обставин або добровільності їх визнання. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що сторони не мають наміру підтримувати шлюбні стосунки, підстав для надання строку на примирення немає, так як позивач наполягає на розірванні шлюбу між ними, проти чого не заперечує відповідач, суд вважає, що їх сім`я розпалась остаточно і поновлена бути не може, подальше збереження сім`ї суперечить інтересам сторін, які мають істотне значення, тому шлюб між [PERSON] до [PERSON] слід розірвати. Разом із тим суд зазначає, що предметом розгляду даної цивільної справи є вимога щодо розірвання шлюбу сторін, питання щодо визначення місця проживання дитини не є предметом судового розгляду у цьому провадженні, у зв`язку з чим суд не бере до уваги наведені заперечення відповідача та роз`яснює останньому право, передбачене чинним законодавством, у разі наявності спору звернутися у встановленому законом порядку до суду з окремим позовом про визначення місця проживання дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААБ №702341 являється особою з інвалідністю ІІ групи, відтак відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» звільнена від оплати судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, позивач є особою з інвалідністю ІІ групи і на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, відповідач до початку розгляду справи по суті подав до суду заяву, у якій позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави слід стягнути 50 відсотків судового збору, який підлягав сплаті за подання заяви про розірвання шлюбу, що складає 605,60 грн. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з ч. ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частинами 3,4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Представником позивача в позовній заяві заявлено вимогу про розподіл судових витрат та зазначено такі витрати складаються з витрат на правову допомогу. Аналіз чинного цивільного процесуального законодавства дає підстави стверджувати, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат за наявності заперечень учасника справи, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Як вбачається з матеріалів справи, та зокрема підтверджується ордером, попереднім розрахунком судових витрат, квитанцією №1 від 08.12.2025, позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн. Відповідач заперечень щодо співмірності та розумності витрат на оплату послуг адвоката не висловив. За таких обставин, за відсутності заперечень відповідача, враховуючи характер спірних правовідносин, ступінь складності справи, час витрачений адвокатом на надання правничої допомоги, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені витрати з оплати професійної правничої допомоги в сумі 4000 грн.

Outcome: approved