Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Правова позиція позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором №101032531 від 09.09.2022 в розмірі 18455 грн, судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.09.2022 між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Мілоан» було укладено кредитний договір №101032531, за умовами якого відповідачу було надано кредит в сумі 5000 грн на умовах визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язалася повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначені договором. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Відповідач не виконала належним чином умов кредитного договору. 28.12.2022 було укладено договір відступлення прав вимоги №88-МЛ/Т, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права вимоги за кредитним договором до позичальників, в тому числі за договором №101032531. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором №101032531 від 09.09.2022 становить 18455,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 4500,00 грн; прострочена заборгованість за сумою відсотків становить 13005,00 грн; прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить 950,00 грн. Просить в примусовому порядку стягнути заборгованість за кредитним договором з відповідача [PERSON] . Заяви, клопотання учасників справи. Представник позивача в судове засідання не прибув, однак подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. 10.11.2025 Строк (Філімон) Ю.Ю. подала заяву про ознайомлення з матеріалами справи та доручення доказів. 18.12.2025 відповідач подала заяву про відкладення розгляду справи для позасудового врегулювання спору. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, рішення просила прийняти згідно із законом. Процесуальні дії в справі За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про зареєстроване місце проживання Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби, наданого на запит судді, [PERSON] виписана на прізвище [PERSON] та відповідно за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 06.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 18.12.2025. 18.12.2025 розгляд справи відкладено, за клопотанням відповідача Строк (Філімон) Ю.Ю. У зв`язку з поданими клопотаннями сторін, суд вирішив провести розгляд справи у їх відсутності. Згідно з ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Згідно з ч. 5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 12.02.2026, є дата складення повного судового рішення 17.02.2026. Фактичні обставини справи, встановлені судом 09.09.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №101032531, згідно з п. 1.1 якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений у п. 1.3 договору надати позичальнику грошові кошти в сумі визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі та в строки/терміни, визначені договором. Відповідно до п.1.2, 1.3, 1.3.1, 1.3.2. договору сума (загальний розмір) кредиту становить 5000.00 грн.; кредит надається загальним строком на 105 днів з 09.09.2022 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 24.09.2022, поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 23.12.2022 Згідно з п.1.4. договору позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 24.09.2022 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 23.12.2022 ( останнього дня строку кредитування). Відповідно до п.1.5. договору загальні витрати позичальника за пільговий період складають 2450 грн в грошовому виразі та 1.637,467.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за пільговий період), загальні витрати позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 15950,00 грн в грошовому виразі та 1109.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтована реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, за пільговий період складає 7450,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (за весь строк кредитування) складає 20950,00 грн. Всі вказані в цьому пункті розрахункові величини як за пільговий період так і за весь строк кредитування, включаючи загальні витрати позичальника, за кредитом, орієнтовну реальну річну процентну ставку, орієнтовну загальну вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться незмінним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості згідно п.1.4 договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. Пунктом 1.5.1. договору передбачено, що комісія за надання кредиту: 950.00 грн., яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Відповідно до п.1.5.2, 1.5.3 проценти за користування кредитом пільгового періоду 1500,00 грн, які нараховуються за ставкою 2.0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду; проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 13500,00 грн, які нараховуються за ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду. Договір підписано одноразовим ідентифікатором Z45664. Відповідно до графіку платежів, який є додатком №1 до договору про споживчий кредит №101032531 від 09.09.2022, встановлено: дата видачі кредиту 09.09.2022, сума кредиту 5 000,00 грн; комісія за надання кредиту 950,00 грн, проценти становлять 15000,00 грн. Згідно з платіжним дорученням №50716607 від 09.09.2022 ТОВ «Мілоан» згідно договору №101032531 перевело грошові кошти у сумі 5000,00 грн [PERSON] РНОКПП [NUMBER] , на кредитний рахунок № [NUMBER] . Позивач суду надав відомість про щоденні нарахування та погашення [PERSON] сум за кредитним договором №101032531. 28.12.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимог №88-МЛ/Т. Відповідно до платіжної інструкції №69549 від 28.12.2022 ТзОВ «ФК «Кредит-капітал» здійснено переказ коштів ТОВ «Мілоан» за відступлення прав вимоги №88/МЛ/Т від 28.12.2022 у розмірі 331623,40 грн. Згідно з умовами даного договору відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №101032531 від 09.09.2022, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №88-МЛ/Т від 28.12.2022. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №88-МЛ/Т від 28.12.2022, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 18455,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 4500,00 грн; прострочена заборгованість за сумою відсотків становить 13005,00 грн; прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить 950,00 грн. 12.09.2025 ТОВ «ФК "Кредит-Капітал» надіслало [PERSON] претензію про повернення заборгованості за кредитним договором та повідомлення про те, що 28.12.2022 між TОВ «MIЛOAН» та ТОВ «Фiнacова Koмпанія «Кредит-Kaпітaл» укладено Договір відступлення прав вимоги. 88-МЛ/Т. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором №10103253, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] . Просить погасити суму заборгованості в сумі 18455 грн. Також судом встановлено, що [PERSON] перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині [NUMBER] з 12.12.2018, що підтверджується довідкою ТВО командира військової частини [NUMBER] від 12.11.2025. Відповідно до посвідчення, виданого Управлінням персонального штабу військової частини [NUMBER] [PERSON] має право на пільги, встановлені законом України для ветеранів війни учасників бойових дій. Мотиви та оцінка суду Як вбачається із позовної заяви, спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу невиконання зобов`язань [PERSON] на даний час [PERSON] за договором про споживчий кредит №101032531 від 09.09.2022, отже є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Так, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У частинах 1, 3 ст.509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Зі змісту договору споживчого кредиту №101032531 від 09.09.2022 вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування, а відтак є належною підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором прав і обов`язків сторін. Судом встановлено, що відповідач належним чином своїх зобов`язань не виконувала, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість за кредитним договором перед первинним кредитором. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Частина 1 статті 514 ЦК України зазначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч.1 ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Судом встановлено, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до укладеного договору про відступлення прав вимоги № 88-МЛ/Т від 28.12.2022 набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за договором споживчого кредиту №101032531 від 09.09.2022. За приписами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Строк (Філімон) Ю.Ю., будучи вільною в укладенні кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, була обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, а також іншими його умовами, з чим погодилася, підписавши електронним одноразовим ідентифікатором кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами та комісію. Кредитний договір було укладено в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Строк (Філімон) Ю [PERSON] отримала кредитні кошти і у неї виникло зобов`язання повернути їх, у розмірі та у строки, зазначеними в договорі про споживчий кредит. ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» є правонаступником первісного кредитора, що свідчить про належні правові підстави для переходу права вимоги до [PERSON] і товариство вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. Оцінюючи в сукупності зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги «ФК «Кредит-Капітал» підлягають до часткового задоволення в частині стягнення простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 4500,00 грн та простроченої заборгованості за комісією за видачу кредиту в розмірі 950 грн. Щодо стягнення простроченої заборгованості за сумою відсотків суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Дана пільга поширюється та діє для військовослужбовців з початку (18.03.2014) і до закінчення особливого періоду, для резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду. Банки під час дії особливого періоду не мають право нараховувати відсотки, а у випадку нарахування - зобов`язані їх списати. Для реалізації вказаного права на пільгу, необхідно письмово повідомити банк про проходження військової служби та надати підтверджуючі документи (копію військового квитка з відповідною службовою відміткою, копію довідки про призов військовозобов`язаного на військову службу, копію витягу з наказу або довідки про зарахування до списків військової частини). Національний Банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року №18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг з наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Як вбачається із наданої відповідачем довідки та посвідчення [PERSON] з 12.12.2018 проходить військову службу за контрактом та є учасником бойових дій. З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором задоволенню не підлягають, оскільки відповідач, як військовослужбовець, згідно з п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільняється від сплати процентів та пені (неустойки) в особливий період. Судові витрати Щодо вимог про стягнення понесених судових витрат, які складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються Законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2422,40 грн. Враховуючи, що позов задоволено частково, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 715,36 грн. Частиною 1 ст.133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких, в тому числі, є й витрати на професійну правничу допомогу. Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь 8000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з приписами ч.1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат представник позивача подав: 1) договір про надання правової(правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, укладеного між ТОВ "ФК " Кредит-Капітал" та Адвокатським об`єднанням "Апологет", предметом якого є надання послуг правової (правничої) допомоги, адвокатського захисту, представництва у всіх судах загальної юрисдикції, а також у відносинах з юридичними особами незалежно від форм власності, вартість наданих послуг за одну справу складає 8000 грн без ПДВ; 2) ордер серії ВС №1381377 від 02.07.2025 про надання правничої допомоги на підставі договору про надання правничої допомоги від 01.07.2025; 3) акт наданих послуг №Д/3785 від 19.09.2025, відповідно до якого суман наданих послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 становить 8000 грн; 4) детальний опис наданих послуг до акту №Д/3785 від 19.09.2025 за договором про надання правової(правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 . Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial