Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

26.12.2025 представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» - адвокат Усенко М.І. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 745769 від 26.04.2023 у розмірі 35982,99 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. Позовні вимоги мотивував тим, що 26.04.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 745769, відповідно до умов якого відповідачка отримала грошові кошти у розмірі 5500,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. ТОВ «Селфі кредит» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало шляхом перерахування грошових коштів в безготівковій формі на рахунок споживача. Крім того 01.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу № 01022024-1, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників, у тому числі і до відповідачки за кредитним договором № 745769 від 26.04.2023. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідачки за кредитним договором перед позивачем не сплачена та становить 35982,99,00 грн, яка, в свою чергу, складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5499,99 грн, заборгованості за процентами у розмірі 30483,00 грн. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2025 головуючим суддею визначено Боброву І.В. Суд своєю ухвалою від 14.01.2026 прийняв справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, а також задовольнив клопотання представника позивача про витребування доказів. 30.01.2026 на виконання ухвали суду від 14.01.2026 від представника АТ «Укрсиббанк» надійшли витребувані судом докази. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом було ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, доходить до такого висновку. Судом встановлено, що 26.04.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено договір № 745769 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» (далі договір) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний відповідачкою одноразовим ідентифікатором, що підтверджується копією договору, паспортом споживчого кредиту; довідкою про ідентифікацію. Вказаний договір підписано електронним цифровим підписом. За умовами вказаного договору ТОВ «Селфі Кредит» надає кошти у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] (п. 2.1). Сума кредиту (загальний розмір) складає 5500,00 грн. Тип кредиту кредит (п. 1.3). Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів (п. 1.4). Тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 2.2% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору (п. 1.5, пп. 1.5.1). Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору. Дата надання кредиту: 26.04.2023 року або 27.04.2023 року (п. 2.2). За п. 9.6 договору цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони товариства електронним підписом, в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Електронний підпис товариства створюється на договору шляхом накладення аналогу власноручного підпису уповноваженої особи товариства на відтиску печатки товариства, що відтворені засобами електронного копіювання, за зразком попередньо узгодженим сторонами в укладеному договорі про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що створений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ІТС товариства, зазначений в цьому договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис споживача на договорі та вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. Так ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за договором виконало та перерахувало кредитні кошти [PERSON] , що підтверджується копією листа ТОВ «Пейтек» від 20.10.2025 вих. № 20251020-2950, а також інформацією, наданою АТ «Укрсиббанк», відповідно до якої 26.04.2023 була здійснена транзакція (зарахування грошових коштів) у сумі 5500,00 грн на банківську картку № [NUMBER] , яка належить [PERSON] .. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Наведене свідчить про належне укладення вказаного договору з [PERSON] шляхом проставляння електронного підпису. Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 745769 від 26.04.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту ТОВ «Селфі Кредит» відповідачкою в повному обсязі зобов`язання за договором не виконано, у зв`язку з чим [PERSON] станом на 01.02.2024 має заборгованість у сумі 35982,99 грн, з яких: 5499,99 грн заборгованість за тілом кредиту; 30483,00 грн заборгованість за відсотками. Крім того 01.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 01022024-1, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 745769 від 26.04.2023, що підтверджується копією витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 01022024-1 від 01.02.2024. Вказане також підтверджується копією акту приймання-передачі реєстру боржників від 01.02.2024 до договору факторингу № 01022024-1 від 01.02.2024. Тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: купівлі-продажу чи міни (ч.3 ст.656 ЦК України); дарування (ч.2 ст.718 ЦК України); факторингу (гл.73 ЦК України). Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 «… боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Всупереч умовам кредитного договору, відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення права вимоги відповідачка також не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Таким чином відповідачка має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» за договором № 745769 від 26.04.2023. Відповідачкою існування заборгованості не спростовано, власного розрахунку суду не надано. Отже, відповідно до ст. 526, 530, 1054 ЦК України існують підстави для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» кредитної заборгованості. Щодо заявленої вимоги про відшкодування понесених судових, суд зазначає таке. Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Верховного Суду від 04 червня 2021 року по справі № 380/887/20). Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Крім того у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідачки понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн та 2422,40 грн сплаченого судового збору за поданням даного позову. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав суду такі документи: копію договору про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025, укладений між ТОВ «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет», копію акту № 181 наданих послуг від 08.12.2025 разом з детальним описом наданих послуг. Так судом встановлено, що позивачем було понесено витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 8000,00 грн, що підтверджується вище переліченими доказами. У той же час, при оцінці розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню, суд застосовує ряд критеріїв - дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційність, співмірність, а також складність справи, значення справи для сторін і т.п. Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Відповідно до висновку Верховного Суду у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі її витрати на адвоката, якщо

Outcome: approved