Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з даним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений Договору про споживчий кредит № 103584156, згідно якого їй було надано кредит в сумі 8000,00 грн., зі сплатою процентів. 29.10.2021 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги №11Т, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 103584156 від 02.08.2021року перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс». Відповідач не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит у строки, передбачені кредитним договором, тому представник позивача звернувся до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 103584156 від 02.08.2021року в загальній сумі 36320,00грн., із яких заборгованість за тілом кредиту становить 8000,00 грн.; заборгованість за відсотками становить 26800,00грн., заборгованість за комісійними винагородами 1520,00грн. та відшкодувати судові витрати по справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24 грудня 2025року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення рішення в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Заяв, клопотань на адресу суду не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи ухваливши заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 02.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений Договору про споживчий кредит № 103584156, згідно якого їй було надано кредит в сумі 8000,00 грн., зі сплатою процентів. Відповідно до 1.3, 1.4 Кредит надається строком на 15 днів від дати отримання кредиту Позичальником. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 17.08.2021. 1.5.2 Договору проценти за користування кредитом:3000,00грн., які нараховуються за ставкою2,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 1.6 Договору стандартна процентна ставка в розмірі 5% від фактичного залишку кредиту за кожний день користування кредитом. 29.10.2021 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги №11Т, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 103584156 від 02.08.2021року перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс». Згідно Договору факторингу сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 36320,00грн., із яких заборгованість за тілом кредиту становить 8000,00 грн.; заборгованість за відсотками становить 26800,00грн., заборгованість за комісійними винагородами 1520,00грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Судом встановлено, що у зв`язку із неналежним виконанням своїх зобов`язань за кредитним договором № 103584156 від 02.08.2021року відповідач має заборгованість перед ТОВ «Діджи Фінанс» у розмірі 36320,00грн., із яких заборгованість за тілом кредиту становить 8000,00 грн.; заборгованість за відсотками становить 26800,00грн.; заборгованість за комісійними винагородами 1520,00грн. З огляду на те, що відповідач користувалася кредитними коштами, не виконуючи зобов`язань за кредитним договором щодо своєчасного повернення позивачу наданих грошових коштів, сплати відсотків та інших переданих договором платежів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Також судом мають бути розподілені витрати позивача на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання розподіл таких витрат, суд виходить з наступного. Факт понесення витрат на професійну правничу допомогу підтверджується наданими суду копією договору про надання правової допомоги, копією детального опису робіт, копією акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом, додатковою угодою № 10003403515 до договору про надання правової допомоги, ордером адвоката, копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Згідно з ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін і зробила висновок, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). З урахуванням складності справи, співмірності та пропорційності понесених витрат щодо предмета спору, значення справи для сторін, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню в розмірі 5000,00 грн.

Outcome: approved