Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

У листопаді 2025 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 03 вересня 2005 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №222. У період шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] . Зазначає, що шлюбні відносини між ними фактично припинені, протягом тривалого часу вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, між ними втрачено почуття любові, взаємоповаги та взаєморозуміння, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач вважає, що примирення та подальше збереження шлюбу є неможливим, таким, що буде суперечить як його інтересам, так і інтересам відповідачки, а тому просить суд даний шлюб розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з`явився, повноваження на представництво своїх інтересів надав адвокату Галагуз Д.М. Представник позивача [PERSON] адвокат Галагуз Д.М. подала заяву про розгляд справи у її відсутності та у відсутності позивача, позов підтримує та просить шлюб між сторонами розірвати. Відповідачка [PERSON] , яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явилась. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Янчук М.О., який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, також у судове засідання повторно не з`явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи. Враховуючи, що відповідачка та її представник, які були належним чином повідомлені про судові засідання на 13.01.2026 та на 16.02.2026, повторно не з`явились у судове засідання, тому на підставі ч.1 та ч.4 ст.223 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 вересня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 03 вересня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №222. У період шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] . Зі слів позивача, на час розгляду справи сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а також, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній його волі, а розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін, а також прав їх дитини, суд дійшов висновку, що даний шлюб слід розірвати. При розподілі судових витрат суд виходить з наступного. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, від 22.01.2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 03.02.2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі №753/1203/18. Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів позивача [PERSON] у даній справі здійснювала адвокат Галагуз Д.М. на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АМ №1169426 від 19 листопада 2025 року та договору про надання правничої допомоги від 14 листопада 2025 року. Згідно акту виконаних робіт від 14 листопада 2025 року у даній справі адвокатом Галагуз Д.М. надано позивачу юридичні послуги вартість яких становить 5000 грн. Вказані послуги складаються з наступних дій: консультація з приводу сімейних відносин 500 грн., формування матеріалів для позову, підготовка позовної заяви про розірвання шлюбу, подача до суду позову 3500 грн., судовий супровід справи, що включає подання заяв, клопотань, участь у можливих судових засіданнях, врегулювання інших процесуальних питань з приводу судових засідань, отримання рішень, ухвал суду 1000 грн. Зважаючи на складність справи, а саме, предмет доказування, необхідність збору доказів, складність застосування норм права, обсягу поданих заяв по суті справи та інших процесуальних документів у даній справі, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, заявлений позивачем до відшкодування не є співмірним із обсягом наданих послуг. Зокрема, така послуга як консультація з приводу сімейних відносин, повністю охоплюється підготовкою позовної заяви, а щодо судового супроводу справи, що включає подання заяв, клопотань, участь у можливих судових засіданнях, врегулювання інших процесуальних питань з приводу судових засідань, отримання рішень, ухвал суду, то суд враховує, що у даній справі судових засідань не проводилось, а адвокатом було подано лише одне клопотання про розгляд справи у її відсутності. З огляду на викладене, суд вважає, що обґрунтовані витрати на професійну правничу допомогу у даній справі становлять 3500 грн., які складаються із фактично наданих послуг по формуванню матеріалів для позову, підготовки позовної заяви про розірвання шлюбу, подача до суду позову. Клопотання про зменшення цих витрат відповідачкою не заявлено. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1211,20 грн. судового збору, сплаченого при подачі позову, а також 3500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved