Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

09.10.2025 від ТОВ "ФК "ГЕЛЕКСІ" до Нововодолазького районного суду Харківської області надійшла позовна заява до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 25 249 грн 50 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 2 423 грн 00 коп., а також понесені витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн 00 коп. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 31.01.2020 між ТОВ "ФК ГЕЛЕКСІ" та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи в електронній формі, було укладено договір позики № 141195. Згідно з умовами договору позивач надав позичальнику кредит в розмірі 5 000 грн 00 коп. на умовах строковості, поворотності та оплатності, зі стандартною процентною ставкою 0.01% в день, розмір комісії складає 1.9%, підвищена комісійна винагорода, у випадку прострочення терміну платежу становить 3.0%. Відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за договором, та станом на дату подання позову до суду, має заборгованість в розмірі 25 249 грн 50 коп., з яких: 5 000 грн 00 коп. - заборгованість за позикою; 20 249 грн 50 коп. - заборгованість по процентам та комісії за користування позикою. Невиконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для пред`явлення в суді цього позову. 06.11.2025 Нововодолазьким районним судом Харківської області отримана інформація про зареєстроване місце проживання відповідача у порядку, передбаченому частинами 6, 7 статті 187 Цивільного процесуального кодексу України. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 06.11.2025 цивільну справу направлено до Зміївського районного суду Харківської області за територіальною підсудністю. 08.12.2025 матеріали цивільної справи надійшли до Зміївського районного суду Харківської області. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 10.12.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 20.01.2026. 20.01.2026 у зв`язку з першою неявкою відповідача судовий розгляд відкладено до 16.02.2026. 23.01.2026 від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій вона просила проводити судовий розгляд за її відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказах, також зазначила, що частково не погоджується із позовними вимогами позивача, а саме з розміром заявленої до стягнення заборгованості. Вважала, що сума заборгованості, не підтверджена доказами, зокрема щодо нарахування процентів, штрафних санкцій та інших додаткових платежів. 16.01.2026 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися. Представник позивача Рудзей Ю. В. до позовної заяви долучив заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідача [PERSON] у заяві від 23.01.2026 просила проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними договору позики № 141195 від 31 січня 2020 року, графіку платежів до договору позики № 141195 від 31 січня 2020 року, Паспортом позики, підтверджується, що 31.01.2020 між ТОВ "ФК "ГЕЛЕКСІ" та [PERSON] був укладений договір позики № 141195, за умовами якого [PERSON] , отримала 5 000 грн 00 коп., на строк до 29.02.2020, з фіксованою процентною ставкою 0.01% в день. Проценти за користування позикою - 14 грн 50 коп., комісійна винагорода за користування позикою - 2 175 грн 00 коп., заборгованість за договором позики (станом на 29.02.2020) усього - 7 189 грн 50 коп. Договір та його складові містить підпис [PERSON] в якості позичальника відтворений за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатору (а. с. 7-11). Згідно розрахунку заборгованості за договором позики № 141195 від 31 січня 2020 року за період з 31.01.2020 по 29.07.2025, за [PERSON] , наявна заборгованість у розмірі 25 249 грн 50 коп., яка складається з: 5 000 грн 00 коп. - заборгованість за позикою; 20 249 грн 50 коп. - заборгованість по процентам та комісії за користування позикою (а. с. 12, 13). Зазначений розрахунок містить відомості про порядок нарахування заборгованості, дату та суми нарахування процентів. У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Положеннями статей 512-514 ЦК України врегульовано, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з укладанням 31.01.2020 між ТОВ "ФК ГЕЛЕКСІ" та [PERSON] договору позики № 141195, та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором. Розмір невиконаних зобов`язань підтверджується даними розрахунку заборгованості за кредитним договором, який не спростовано відповідачем. Будь-яких доказів, які б спростовували наданий позивачем розрахунок, або зобов`язання по сплаті нарахованої суми, відповідачем не надано. За таких обставин, позовна заява ТОВ "ФК ГЕЛЕКСІ" про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики № 141195 від 31.01.2020 в розмірі 25 249 грн 50 коп. З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне. У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано договір про надання правничої допомоги від 09 липня 2025 року, акт № 359 від 01 вересня 2025 року наданих послуг правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги від 09 липня 2025 року (а. с. 19, 14). Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн 00 коп. Також, документально підтверджені витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2 422 грн 40 коп. (а. с. 26).

Outcome: approved