Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов ТОВ «Українські фінансові операції» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 02 травня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту № 4614595. Цим договором ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу кредит на суму 14 300 гривень на визначений строк та узгоджено процентну ставку. Договір підписаний відповідачем з використанням одноразового ідентифікатора Відповідачу були надані кредитні кошти. В цей же день, 02 травня 2024 року між сторонами підписаний додатковий договір про збільшення суми кредиту на 3 700 гривень. Інші умови додаткового договору відповідають умовам основного. 27 лютого 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» був укладений договір факторингу № 27/02/2025, яким право вимоги до [PERSON] за договором № 4614595 від 02.05.2024 передане новому кредитору ТОВ «Українські фінансові операції». Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого у нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 108 484,50 гривень, з яких: 18 000,00 гривень заборгованість за кредитом; 81 484,50 гривень заборгованість з процентів за користування кредитом; 9 000,00 гривень заборгованість з неустойки. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Разом з позовною заявою подавав клопотання про витребування доказів, яке судом розглянуто не було з огляду на неявку відповідача та, відповідно непроведення з цієї причини судового засідання і відсутності будь-яких сумнівів у суду (враховуючи відсутність будь-яких заперечень відповідача щодо цих обставин) у тих обставинах, на підтвердження яких витребувано докази (належність картки відповідачу, перерахування на цю картку суми кредиту тощо). Відповідач до суду не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем його проживання. Ухвалою від 20.02.2026 суд постановив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані докази, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до умов договору споживчого кредиту № 4614595 від 02 травня 2025 року ТОВ «Лінеура Україна» надало [PERSON] кредит в розмірі 14 300 гривень строком на 348 днів з визначеною процентною ставкою у 1,5 % від суми кредиту на день. Вказаний договір підписано в електронній формі за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором «13137». Додатковим договором від 02 травня 2025 року сторонами узгоджено збільшення суми кредиту на 3 700,00 гривень до 18 000 гривень 00 копійок. Інші умови договору залишились незмінними. В матеріалах справи також міститься копія договору факторингу № 27/02/2025 від 27.02.2025, яким право вимоги до [PERSON] за Договором передане позивачу. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу в розмірі 18 000 гривень за цим кредитним договором. Також, позивачем заявлені вимоги про стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 81 484 гривень 50 копійок. Вказана сума нарахована за період кредитування (з 02.05.2024 по 27.02.2025 первісним кредитором та з 28.02.2025 по 14.04.2025 новим кредитором, тобто фактором) за процентною ставкою 1,5 % на день, що відповідає положенням п.п. 1.3 та 1.4.1. Договору. В той же час, приписами ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %. При цьому, законодавче зменшення максимально можливої процентної ставки за договором споживчого кредиту здійснювалось в кілька етапів (п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону): протягом перших 120 днів дії закону (з 24.12.2023 по 22.04.2024 включно) 2,5 % на день; протягом наступних 120 днів дії закону (з 23.04.2024 по 20.08.2024 включно) 1,5 % на день; після спливу 240-денного строку (з 21.08.2024 і далі) 1 % на день. Визначаючи суму процентів, які підлягають стягненню у даній справі, суд керується умовами договору щодо суми кредиту і строку кредитування та застосовує вимогу закону щодо максимального розміру денної процентної ставки з урахуванням наведених періодів. При цьому суд не може враховувати як підставу для відступу від вказаних норм закону посилання позивача на лист НБУ, в якому зазначено про незмінність процентної ставки протягом всього строку кредитування, оскільки цей лист не є нормативним документом та в цій частині, на думку суду, суперечить приписам закону, які спрямовані на захист прав споживача фінансових послуг. Так, за користування кредитом за період з 02.05.2024 і до 20.08.2024 (110 днів), розмір процентів становить: 18 000 гривень * 110 днів * 1,5 %/день = 29 700 гривень. Відповідно, сума процентів за період з 21.08.2024 і по 14.04.2025 (237 днів) становить: 18 000 гривень * 237 днів * 1 %/день = 42 660 гривень. Загальна сума процентів, що підлягає стягненню у даній справі, становить 72 360 гривень 00 копійок. Також позивачем заявлена вимога про стягнення неустойки в розмірі 9 000,00 гривень. В той же час, починаючи з 24 лютого 2022 року в Україні діє правовий режим воєнного стану. У відповідності до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача неустойки задоволенню не підлягають. Судові витрати (судовий збір та витрати на правову допомогу) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог на підставі ч. 1 ст. 141 та п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. При цьому суд констатує, що розгляд даної справи відбувся без участі представника позивача адвоката Дідуха Є.О. на підставі його відповідної заяви (зазначена безпосередньо у тексті позовної заяви). Таким чином, суд, оцінюючи обґрунтованість витрат на правову допомогу у даній справі, вважає необхідним виключити з переліку наданих правничих послуг представництво інтересів клієнта в суді (п. 10 Акту прийому-передачі № 4614595 від 18.09.2025), адже фактичні дії представника позивача охоплені іншими пунктами цього акту.

Outcome: partial