Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, розгляд якої відбувався у порядку загального позовного провадження. 26.01.2026 у вищевказаній справі було ухвалено рішення. Адвокатом позивача було повідомлено суд про неможливість подання доказів, що підтверджують розмір понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів у справі, а тому адвокат просив суд вирішити дане питання після ухвалення рішення по суті позовних вимог, посилаючись на ч. 8 ст. 141 ЦПК України. В зв`язку із вищевказаним, судом було встановлено позивачу п`ятиденний термін після ухвалення рішення суду (до 02.02.2026) для надання суду доказів щодо розміру понесених судових витрат і призначено судове засідання для вирішення даного питання. У строк встановлений судом адвокатом позивача було надано суду докази щодо розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. 13.02.2026 адвокатом відповідача [PERSON] Непийводою К.А. було подано клопотання про повернення заяви адвоката позивача про ухвалення додаткового рішення від 28.01.2026 без розгляду і про зменшення розміру судових витрат. Згідно із ч. 3 ст. 246 ЦПК України у випадку, передбаченому частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі і в тому самому порядку, що й судове рішення. У судове засідання учасники справи не з`явились, хоча у відповідності до ст. 128 ЦПК України були належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомлено. Водночас, в матеріалах справи містяться заяви адвоката позивача від 28.01.2026 та адвоката відповідача [PERSON] Непийводи К.А., зі змісту яких вбачаються клопотання про вирішення питання про судові витрати у їх відсутність. Від представника співвідповідача - ПАТ «СК «ПЗУ Україна» на адресу суду заява про відкладення розгляду питання про судові витрати та/або розгляд цього питання у його відсутність не надходила. Враховуючи вищевикладене, а також положення ст. 223 і ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд постановив провести судове засідання у відсутність учасників справи (ухвала суду постановлена без оформлення окремого документа та занесена до протоколу засідання). Дослідивши докази понесення позивачем судових витрат, суд прийшов до наступного висновку. Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Рішенням суду у даній цивільній справі від 26.01.2026 було частково задоволено позов і стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь [PERSON] страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого в розмірі 4 000, 00 гривень і шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілим в розмірі 4 000, 00 гривень; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5 000, 00 гривень. Також судом вирішено питання про розподіл судового збору та витрат відповідача [PERSON] на професійну правничу допомогу. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. На виконання положень п. 17 ч. 2 ст. 197 ЦПК України в підготовчому засіданні судом було з`ясовано розмір заявлених сторонами судових витрат. Так, адвокатом позивача, зокрема, було заявлено витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу. Надаючи докази понесених витрат на професійну правничу допомогу у встановлений судом строк із дотриманням порядку їх надання, адвокат позивача просив стягнути з відповідачів 12 000, 00 гривень витрат на професійну правничу допомогу. Твердження адвоката Ліпковського І.С. Непийводи К.А., викладені у клопотанні від 13.02.2026, про не направлення [PERSON] доказів витрат на професійну правничу допомогу є безпідставними й необґрунтованими, адже суду надано докази направлення таких доказів до її електронного кабінету. (т. 2 а.с. 42) В даному випадку адвокат позивача не зобов`язаний дублювати надсилання доказів витрат на професійну правничу допомогу відповідачу, коли такі направлені у спосіб визначений процесуальним законодавством його адвокату, який представляє в суді його інтереси. Отже, надсилання вказаних доказів адвокату як представнику відповідача до його електронного кабінету є належним і достатнім способом вручення таких доказів іншому учаснику справи, в даному випадку [PERSON] . Також суд зауважує, виходячи із змісту вищевказаного клопотання, що із заявою про ухвалення додаткового рішення учасник справи на підставі ст. 270 ЦПК України звертається до суду у разі, якщо судом не вирішено, зокрема, питання про судові витрати. Однак, в даному випадку, адвокатом позивача було заявлено про стягнення судових витрат до прийняття судового рішення і повідомлено про неможливість подання доказів, що підтверджують розмір понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів у справі, у зв`язку із чим вирішення даного питання було відкладено на підставі ч. 8 ст. 141 і ст. 246 ЦПК України. При цьому наслідком вирішення такої заяви є залишення її без розгляду на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України або ж ухвалення додаткового рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу. Потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів у підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Отже, суд прийшов до висновку, що клопотання адвоката Ліпковського І.С. Непийводи К.А. про повернення заяви адвоката позивача про ухвалення додаткового рішення від 28.01.2026 без розгляду, не підлягає задоволенню. Так, відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Склад та розмір витрат пов`язаних із оплатою правової допомоги входить до предмета доказування у справі. На підтвердження судових витрат позивача на професійну правничу допомогу суду надано: договір про надання правової допомоги б/н від 01.02.2025; акт виконаних робіт від 27.01.2026; квитанції від 01.05.2025 та від 27.01.2026. (т. 2 а.с. 34, 36-40зв.) Судом встановлено, що 01.02.2025 між [PERSON] та Адвокатським бюро «Едуарда Каленяка» було укладено договір про надання правової допомоги б/н, на підставі якого було видано ордер. (т. 2 а.с. 39-40зв.) Згідно Єдиного реєстру адвокатів України, Каленяк Е.А. є адвокатом, здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 0000041, виданого 19.08.2015. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження виконання АБ «Едуарда Каленяка» умов вищевказаного договору суду надано акт виконаних робіт від 27.01.2026. (т. 2 а.с. 34) Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: - фіксованого розміру, - погодинної оплати. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Як вбачається із умов про надання правової допомоги б/н від 01.02.2025, сторони даного правочину досягли домовленості, що за надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплачувати адвокату гонорар, розмір якого визначається квитанцією про сплату, додатковою угодою або актом виконаних робіт (п. 5.1 договору). Із акту виконаних робіт від 27.01.2026 вбачається, що вартість наданих АБ послуг позивачу становить 12 000, 00 гривень. (т. 2 а.с. 34) За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. На виконання умов вищевказаного договору позивачем 01.05.2025 та 27.01.2026 було сплачено АБ 12 000, 00 гривень, що підтверджується квитанціями від 01.05.2025 та від 27.01.2026. (т. 2 а.с. 36, 38) При цьому судом прийнято до уваги, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, тому адвокат може видати клієнту на його вимогу, зокрема складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. ЦПК України не визначено конкретної форми документа, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката. Таким чином, надані адвокатом позивача квитанції є належним доказом оплати позивачем правових послуг адвоката. Такі висновки узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 16.04.2020 по справі № 727/4597/19, від 15.09.2021 по справі № 440/4206/19. Крім того судом враховано, зважаючи на доводи адвоката [PERSON] Непийводи К.А. щодо неналежності доказів оплати позивачем витрат на професійну правничу допомогу, що такі витрати у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Фактичність витрат на правничу допомогу слід розглядати у широкому сенсі, включаючи не лише оплату таких витрат, але й виходячи власне із того, що достатньою є наявність відповідного договірного обов`язку. На вищевикладене неодноразово звертав Верховний Суд у своїх постановах. Такий же висновок також викладений у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Савін проти України» (заява № 34725/08), «Тебєті Мюхафізе Кемійветі та Ісрафілов проти Азербайджану» (заява № 37083/03). За змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії,

Outcome: approved