Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

[PERSON] в інтересах малолітньої [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради (орган опіки та піклування) про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог вказує, що вона та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу (у цивільному шлюбі), в період якого у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Починаючи з 2017 року (2-х річного віку дитини) і по день подання даної позовної заяви відповідач не бере участі у вихованні дитини, жодного разу її не бачив та не робив спроб з нею побачитись, не цікавився станом її здоров`я, успіхами у навчанні та інше. Нею жодним чином не чинилось перешкод у його побаченні з дитиною, відповідач має всю необхідну інформацію про її проживання та перебування, втім жодного інтересу до долі своєї доньки не проявляв. Виключно всі питання щодо виховання дитини вирішуються без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходяться на повному її утриманні. Для її розвитку вона прикладає всі свої зусилля та можливості. Звертає увагу суду, що нею була подана позовна заява про стягнення аліментів на утримання дитини, за результатами розгляду якої рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 лютого 2019 року № 569/24625/18 з відповідача було присуджено стягнення аліментів, починаючи з 28.12.2018 року до досягнення дитиною повноліття. На підставі зазначеного рішення суду та виконавчого листа, Рівненським міським відділом ДВС було відкрито виконавче провадження № 59459475. Незважаючи на наявність рішення суду та відкритого виконавчого провадження, відповідач своїх обов`язків належним чином не виконує та жодних коштів на утримання дитини не сплачує, що свідчить про свідоме ухилення відповідача від батьківських обов`язків та покладених на нього судом зобов`язань. Вважає, що така поведінка відповідача порушує права та законні інтереси їхньої доньки. У зв?язку із викладеним, нею подавалась заява 03.12.2021 року до Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області про вчинення злочину за ч. 1 ст. 164 КК України. Крім того, зазначає, що останній раз її спілкування з відповідачем відбулося у перший місяць повномасштабної війни. Під час цієї розмови відповідач прямо висловив готовність відмовитися від своїх батьківських прав щодо дитини в обмін на звільнення його від обов`язку сплачувати заборгованість по аліментам. Така позиція відповідача свідчить про його небажання виконувати не лише фінансові зобов`язання, визначені судом, але й моральний та юридичний обов`язок піклуватися про власну дитину, що додатково підтверджує його ухилення від виконання батьківських обов`язків. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти тобто, створились умови, які шкодять інтересам дитини. Додатково, вважає за потрібне зазначити, що 15 серпня 2020 року вона одружилася з [PERSON] , [INFO] , і змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». У шлюбі в неї з [PERSON] народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] фактично проживає разом з нею та дітьми, хоча зараз і проходить військову службу. Він допомагає їй з вихованням та утриманням дітей, піклується про стан їхнього здоров`я, допомагає їм з навчанням, відноситься до [PERSON] як до власної дитини, і в подальшому планує її вдочерити. Зазначає, що її донька - [PERSON] сприймає [PERSON] як рідного батька, з яким у неї склалися міцні емоційні та психологічні зв`язки. Дитина неодноразово висловлювала інтерес та занепокоєння з приводу того, чому її прізвище та по батькові відрізняються від прізвища та по батькові сестри, [PERSON] , що викликає почуття відокремленості й негативно впливає на її емоційний стан та самоусвідомлення. Така ситуація свідчить про необхідність правового врегулювання сімейних відносин з метою забезпечення гармонійного розвитку дитини та захисту її законних прав та інтересів. Наразі вона з дітьми та чоловіком фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 06 листопада 2025 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 10 грудня 2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Позивачка та її представник - адвокат Пархоменко В.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві, просять їх задоволити,. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомлено. Відзив на позовну заяву не подав. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради Деркач О.С. в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час та дату розгляду справи належним чином, подала через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області 29.12.2025 року заяву, в якій просить судові засідання проводити у її відсутність, висновок Органу опіки та піклування від 26.12.2025 року № 08-01-2288/25 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] підтримує в повному обсязі. Рішення просить прийняти в інтересах дитини. Суд вважає зібраних в справі доказів достатньо для вирішення справи по суті, тому розглядає справу у відсутності відповідача в заочному порядку зі згоди позивачки Заслухавши думку позивачки та її представника адвоката Пархоменка В.О., дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши надані у справі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 30.12.2015 року. Рішенням Рівненського міського суду від 20 лютого 2019 року у справі № 569/24625/18 стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 850 гривень з індексацією відповідно до закону щомісячно, починаючи з 28.12.2018 року і до досягнення повноліття дитиною. На підставі вищевказаного рішення суду та виконавчого листа, Рівненським міським відділом ДВС було відкрито виконавче провадження № 59459475, що підтверджується відповідною постановою про відкриття виконавчого провадження від 04.07.2019 року. Незважаючи на наявність рішення суду та відкритого виконавчого провадження, відповідач своїх обов`язків належним чином не виконує та жодних коштів на утримання дитини не сплачує, що підтверджується розрахунком заборгованості від 20.08.2025 року № 208376. Згідно відповіді від 22.08.2025 року № 01-24/265 Рівненський ліцей «Гармонія» повідомив, що відповідач за весь період навчання дитини на звязок з класним керівником не виходив. Згідно відповіді від 24.09.2025 року № 01-19-5/449 «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Північний» Рівненської міської ради повідомив, що відповідач з моменту коли дитині виповнилось півтора роки, не цікавився станом її здоровя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданий Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про що було зроблено відповідний актовий запис № 999. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданим Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради № 08-01-2288/25 від 26.12.2025 року, останнє місце реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На цей час [PERSON] перебуває за кордоном, точне місце свого перебування повідомити відмовився. Батько дитини, [PERSON] , заперечує щодо позбавлення його батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , про що до Служби у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради надав письмове пояснення. Питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Рівненської міської ради 22 грудня 2025 року. На засіданні комісії була присутня мати дитини [PERSON] . Комісія, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення матері, прийняла рішення рекомендувати органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради надати висновок до Рівненського міського суду про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладені факти, вважають за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не спілкується з нею, не надає матеріальної допомоги, не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Додатково у судовому засіданні були допитані свідки, а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які також підтвердили факти, на які позивач посилалась у своїй позовній заяві, зокрема факт самоусунення відповідача від виконання своїх батьківських обовязків відносно малолітньої доньки, а також наявності підстав для позбавлення його батьківських прав. Стаття 150 СК України передбачає перелік обов`язків батьків по вихованню та розвитку своїх дітей, а саме: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2, 4 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Належні та достатні докази на підтвердження заперечень проти позову, якщо такі є, відповідач суду не надав. Доказів того, що він не виконує своїх батьківських обов`язків з поважних причин судом не встановлено, а тому суд вважає, що відповідач умисно ухиляється від виконання таких обов`язків. Проаналізувавши надані докази, а також вказані вище законодавчі приписи, виходячи з принципів об`єктивності, законності та справедливості, суд доходить висновку, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини [PERSON] , [INFO] , а тому вважає необхідним позбавити його батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідача права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в разі зміни свого ставлення до дитини, своєї поведінки та усунення обставин, що були підставою позбавлення батьківських прав. Таким чином, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивачи підлягає стягненню судовий збір сплачений нею при зверненні до суду з позовом в розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved