Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якому вказує, що [INFO] помер його батько [PERSON] та після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, до складу якого входять земельні ділянки площею 1,8314 га та 2,5518 га, розташовані на території Липківської сільської ради Житомирського району Житомирської області. Спадщину після смерті батька позивача прийняла його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] . При зверненні позивача до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропуском встановленого строку для прийняття спадщини. Позивач зазначає, що упродовж шести місяців після смерті батька на території України оголошено режим воєнного стану, у нього була відсутня можливість звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Водночас, позивач проходить військову службу та не мав змоги подати заяву про прийняття спадщини, оскільки з перших днів повномасштабного вторгнення виконував бойові завдання. Також, позивач просить врахувати те, що місце відкриття спадщини знаходиться на значній відстані від місця його проживання та місця проходження ним військової служби та не мав можливості вчинити всі необхідні дії для прийняття спадщини після смерті батька, а тому він пропустив визначений законом строк з об`єктивних причин. На підставі вищевикладеного, позивач просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , тривалістю один місяць з дня набрання рішенням суду законної сили. Представник позивача в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій просить дану справу розглядати без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Згідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач в судові засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином згідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі доказів. Згідно до пункту 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, судова повістка направляється фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до Судових викликів № 288/646/25/20734/25Вих від 11 грудня 2025 року та № 288/646/25/1208/26Вих від 23 січня 2026 року розміщених на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет, відповідач [PERSON] повідомлена про судові засідання, які відбудуться 20 січня 2026 року о 10.30 годині та 18 лютого 2026 року о 09.30 годині. Частиною 11 статті 128 ЦПК України, визначено, що відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно до частини 4 статті 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до наступного висновку. Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 242. /а.с. 9/ Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 2791. /а.с. 10/ Як вбачається з довідки № 424 від 24 березня 2025 року, виданого Військовою частиною [NUMBER] , молодший сержант [PERSON] перебуває на військовій службі та працює у військовій частині [NUMBER] з 09 вересня 2022 року по теперішній час. /а.с. 11/ Постановою приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Шимка Олександра Івановича від 12 грудня 2024 року на підставі поданих документів для одержання свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки визначено, що [PERSON] встановлений законом строк не подав заяву про прийняття спадщини та постановлено відмовити [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки, що знаходяться на території Липківської сільської ради Попільнянської територіальної громади Житомирського району Житомирської області, у зв`язку з пропущеним строком для подачі заяви про прийняття спадщини. /а.с. 12/ На виконання ухвали суду про витребування доказів приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Шимка О.І. було направлено копію спадкової справи № 83/2022 до майна померлого [INFO] [PERSON] , 1958 року народження, яка заведена 28 вересня 2022 року /а.с.72-105/, яка містить: - заяву [PERSON] від 28 вересня 2022 року про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] та зазначено, що крім неї спадкоємцями також є сини померлого [PERSON] та [PERSON] ; - копію паспорту [PERSON] ; - свідоцтво про шлюб; - свідоцтво про смерть; - довідку про місце проживання [PERSON] на день смерті; - інформаційні довідки зі Спадкового реєстру; - заяву [PERSON] від 08 листопада 2022 року в якій вона, відповідно до статті 1272 ЦК України, діючи добровільно, дає згоду [PERSON] та [PERSON] (діти померлого) на подання заяв про прийняття спадщини до майна померлого [INFO] [PERSON] , як таким, що пропустила строк для прийняття спадщини; - заяву [PERSON] від 08 листопада 2022 року про видачу свідоцтв про право на спадщину; - інформаційні довідки зі Спадкового реєстру; - інформацію з Державного реєстру речових правна нерухоме майно від 08 листопада 2022 року; - державний акт про право власності на земельну ділянку; - свідоцтво про право на спадщину за законом від 08 листопада 2022 року; - державний акт про право власності на земельну ділянку; - свідоцтво про право на спадщину за законом від 08 листопада 2022 року; - витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі; - заяву [PERSON] від 28 серпня 2024 року про прийняття спадщини; - заяву [PERSON] від 12 грудня 2024 року про прийняття спадщини; - свідоцтво про народження. За клопотанням представника позивача судом було витребувано спадкову справу № 06/2025 до майна померлої [INFO] [PERSON] /а.с. 121-151/, яка містить: - заяву [PERSON] від 28 січня 2025 року про прийняття спадщини за заповітом після смерті сестри [PERSON] , яка померла [INFO] ; - копію паспорту [PERSON] ; - свідоцтва про народження; - свідоцтво про смерть; - довідку; - інформацію зі спадкового реєстру; - заяву [PERSON] від 04 лютого 2025 року про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; - заяву [PERSON] від 28 березня 2025 року про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом; - заповіт [PERSON] від 22 березня 2024 року; - інформаційні довідки; - інформацію з Державного реєстру речових прав; - свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 28 березня 2025 року; - договір купівлі-продажу. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , терміном в один місяць з тих підстав, що він у встановлений законом шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в зв`язку з тим, що у нього була відсутня можливість звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, так як він проходить військову службу та не мав змоги подати заяву про прийняття спадщини, оскільки з перших днів повномасштабного вторгнення виконував бойові завдання у складі власного підрозділу, а місце відкриття спадщини знаходиться на значній відстані від місця проходження ним військової служби. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). На час відкриття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] для її прийняття, відповідно до статті 1270 ЦК України, був визначений строк шість місяців, який закінчився 04 березня 2022 року. Позивач звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом 12 грудня 2024 року, тобто з пропуском встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини на понад два роки. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що після смерті батька позивача, спадщину прийняла його дружина [PERSON] /а.с.74/, яка отримала свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця /а.с. 91, 97/, проте [INFO] [PERSON] померла. В порядку розгляду вказаної справи судом було витребувано спадкову справу, заведену після смерті [PERSON] , після ознайомлення з матеріалами якої за клопотанням представника позивача, було замінено первісного відповідача на [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті сестри [PERSON] . Разом з тим, з матеріалів спадкової справи № 06/2025 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що спадкоємцем, яка прийняла спадщину після її смерті та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом є її сестра [PERSON] , а також в матеріалах спадкової справи наявна заява [PERSON] , яка 04 лютого 2025 року звернулась з заявою в якій вказала, що приймає спадщину за заповітом, зареєстрованим 22 травня 2024 року, залишеним на її ім`я спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] . В пункті 24 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача). Згідно зі статтею 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. У постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року в справі № 761/23904/19 вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 01 травня 2024 року у справі № 491/838/21. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 369/10789/14 (провадження № 14-703цс19) вказано, що за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений статтею 16 ЦК України. Як способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц та від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17. Згідно з статтею 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесіє позивач і відповідач. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 697/2052/17-ц (№ 61-3014св19) визначив, що відповідачами у справах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позивач під час розгляду справи не скористався своїм правом залучити до участі у справі також ще одного належного відповідача [PERSON] та пред`явив позов лише до відповідача [PERSON] , при цьому не врахував про наявність ще одного спадкоємця [PERSON] , в зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. Частиною першою статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed