Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] . Позов обґрунтовано тим, що сторони 04.10.2019 зареєстрували шлюб. Від спільного проживання в шлюбі у подружжя дітей немає. З 2025 року строни не проживають однією сім`єю, спільного господарства не ведуть, не підтримують сімейні відносини як подружжя, подальше спільне життя із збереженням шлюбу буде суперечити інтересам кожного. Ухвалою судді від 28.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, вказавши, що позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з`явився, подав письмову заяву про визнання позову та з проханням розглянути справу у його відсутність, а також просив повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачкою. У зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до вказаних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Судом встановлено, що сторони 04.10.2019 зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 111, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). Судом також встановлено, що сторони проживають окремо з 2025 року, спільне господарство не ведуть, не підтримують сімейні відносини як подружжя. Відповідно до положень статтей 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно зі ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Положеннями ст.110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Вказане свідчить, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них тому, відповідно до ст. 112 СК України, шлюб між сторонами слід розірвати. За подання позовної заяви позивачка [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 1331,20 гривень, що підтверджується квитанцією 9977-2641-0902-1195 від 13.01.2026. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, позивачці відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України слід повернути 50 відсотків сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved