Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Сікач Олександр Миколайович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія СКАЙ АССИСТ» про стягнення суми, яка підлягала виплаті у день звільнення. Позовна заява мотивована тим, що з 10.07.2025 Наказом ТОВ «Науково-виробнича компанія «Скай Ассист» за № 155-СА позивача [PERSON] було звільнено з посади заступника директора з виробництва 10.07.2025 за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Пунктом 2 Наказу передбачено провести остаточний розрахунок та виплатити [PERSON] компенсацію за 50 днів невикористаної щорічної основної відпустки. В день звільнення відповідач не провів із позивачем повного розрахунку, та згідно довідки № 02-01/08/25 від 10.08.2025, виданої ТОВ «НВК «Скай Ассист», заборгованість перед позивачем із виплати заробітної плати складає 173 522 грн. 58 коп., яка станом на дату подання позову не погашена. Таким чином, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача заборгованість із заробітної плати у розмірі 173 522, 58 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, розрахунок якого здійснено із врахуванням відомостей з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, Індивідуальні відомості про застраховану особу - довідка форми ОК-5. Оскільки позивач звільнився 10.07.2025 для розрахунку взяті повні місяці травень-червень 2025 року з доходами по 55 000 грн. на місяць. У травні 2025 року було 22 робочі дні, у червні 2025 року - 21. Середньоденна заробітна плата позивача із розрахунку 55 000 грн. (22 робочих днів у травні 2025 року) + 55 000 грн. (21 робочих днів у червні 2025 року) + 110 000 грн. / 43 + 2 558, 14 грн. Кількість робочих днів з 11.07.2025 по 01.10.2025 складає у липні - 15 днів, у серпні - 21, у вересні - 22, у жовтні - 1 день. Таким чином, за підрахунками позивача, сума компенсації середнього заробітну за час затримки розрахунку при звільненні складає 2 558, 14 грн. х 59 дні = 150 930, 26 грн. Таким чином, із врахуванням викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість із заробітної плати у сумі 173 522 грн. 58 коп., та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.07.2025 по 01.10.2025 у розмірі 150 930 грн. 26 коп. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Застрожнікової К.С. 23.10.2025 ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадженні із викликом сторін у судове засідання. 19.01.2026 від представника відповідача ТОВ «НВК «Скай Ассист» адвоката Стець М.Л. через систему Електронний суд до суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що Відповідач визнає фактичні обставини справи, на які посилається позивач, та визнає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 80 433,92 грн. Щодо вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по день ухвалення рішення, просить врахувати наступне: ТОВ НВК «Скай Ассист» здійснює діяльність у сфері розробки та виробництва безпілотних авіаційних комплексів (БпАК) та їх комплектуючих, та повністю спрямована на забезпечення потреб Сил оборони. Фінансування відповідача повністю здійснюється за рахунок бюджетних коштів (прямо чи опосередковано), що в умовах війни з росією, є нестабільним показником, і тягне за собою в т.ч. затримки з виплати заробітної плати. Поряд з цим, підприємство в пріоритетному порядку виконує замовлення Сил оборони, сплачує податки та виплачує заробітну плату. Так, із затримками, проте в повному обсязі. Звертає увагу суду на те, що Законом № 2352-IX ст. 117 КЗпП України викладено в новій редакції, яка обмежує період, за який може стягуватися середній заробіток, шістьма місяцями. При ухваленні рішення просить врахувати особливий статус відповідача, як важливого для національної економіки у сфері оборонно-промислового комплексу та критично важливого для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період у сфері оборонно-промислового комплексу, відсутність його вини у виникненні спірних правовідносин, відсутність в матеріалах справи доказів щодо ймовірного розміру, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, справедливим та таким, що забезпечить справедливий баланс інтересів сторін: захистить право позивачки на повний розрахунок та належну компенсацію, та водночас не допустить понесення ТОВ несправедливих і непропорційних майнових втрат, буде рішення про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку співмірно до розміру фактично допущеного порушення (але з урахуванням розміру позовних вимог). У судове засідання, призначене на 11.02.2026 сторони не прибули, повідомлені належним чином про місце, день та час розгляду справи. Від представника позивача адвоката Сікач О.М. до суду надійшла заява із проханням проводити судовий розгляд у його відсутність, на задоволенні позову [PERSON] наполягає, а також просить суд стягнути середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день постановлення рішення. Таким чином, суд розглянув справу за наявними доказами, та 11.02.2026 перейшов до стадії ухвалення судового рішення, повний текст якого складено та проголошено 16.02.2026 р. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази, на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. 10.07.2025 відповідно до Наказу Директора ТОВ НВК «СКАЙ АССИСТ» № 155-СА «Про звільнення [PERSON] за угодою сторін» звільнено позивача [PERSON] , заступника директора з виробництва 10.07.2025 за угодою сторін відповідно до пункту 1 статті 36 КЗпП України, та наказано провести остаточний розрахунок та виплатити [PERSON] компенсацію за 50 днів невикористаної щорічної основної відпустки. 10.08.2025 позивачеві [PERSON] видана довідка за підписом Голови наглядової Ради ТОВ НВК «Скай Ассист» за вих. № 02-01/08/25, відповідно до якої підтверджена наявна заборгованість перед [PERSON] із заробітної плати за період з 01.03.2025 по 10.07.2025 у розмірі 173 522, 58 грн., яка виникла у зв`язку із фінансовими труднощами на підприємстві. Зі змісту письмових пояснень представника відповідача ТОВ «НВК «Скай Ассист» адвоката Стець М.Л. вбачається, що відповідачем визнається заборгованість із виплати заробітної плати, яка виникла перед позивачем, на суму 80 433, 92 грн., водночас відповідачем до суду не було подано доказів, на підтвердження обставин погашення перед позивачем заборгованості із заробітної плати на залишок суми у розмірі 93 088, 66 грн. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно з ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. У відповідності до ч. 1 ст. 115 КЗпАП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно із ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Таким чином, із врахуванням поданої до суду Довідки за підписом Голови наглядової Ради ТОВ НВК «Скай Ассист» за вих. № 02-01/08/25 про розмір заборгованості із заробітної плати, письмових пояснень представника відповідача про часткове визнання позову, судом встановлено, що відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем із виплати заробітної плати за період з 01.03.2025 по 10.07.2025 у розмірі 173 522, 58 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Стосовно позовних вимог про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд зазначає наступне. Згідно із ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Крім того, відповідно до ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойові дії, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства. Так, представник відповідача у якості підстав для звільнення від відповідальності за затримку із розрахунками із позивачем після звільнення покликався на те, що фінансування відповідача повністю здійснюється за рахунок бюджетних коштів (прямо чи опосередковано), що в умовах війни з росією, є нестабільним показником, і тягне за собою в т.ч. затримки з виплати заробітної плати. Поміж тим, відповідачем не подано до суду належних, достовірних та достатніх доказів, які б вказували на те, що відповідачем були порушені зобов`язання щодо строків оплати праці відносно позивача внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. А саме, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 за № 309, який був чинним на час припинення трудових відносин із позивачем, на території міста Києва бойові дії велись з 24.02.2022 по 30.04.2022 рр., у той час, як позивач звільнився з роботи 10.07.2025 р., тобто у той період часу, коли бойові дії, на території міста Києва вже не велись. Зазначене у своїй сукупності свідчить про відсутність підстав для звільнення відповідача від відповідальності за затримку розрахунку після звільнення із позивачем у виді стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок №100). Згідно з пунктом 1 Порядку №100 цей нормативний акт застосовується, зокрема, інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. У пункті 2 Порядку № 100 зазначено, що середня заробітна плата обраховується, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. У цьому випадку подією, з якою пов`язана виплата за затримку виплати всіх сум, є день звільнення позивача, тому середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за попередні два місяці роботи, що передували звільненню. При здійсненні розрахунку суд відмічає, що останніми двома повністю відпрацьованими місяцями роботи позивача є травень та червень 2025 року, в яких було відпрацьовано, як вказує позивач 43 робочі дні, та за які позивачу було нараховано заробітну плату відповідно за травень 55 000 грн., за червень - 55 000 грн. Отже, середньоденна заробітна плата із розрахунку за останні повні відпрацьовані два місяці, що передували дню звільнення, становить 2 558, 14 грн. (110 000 грн./43робочих дні). Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.07.2025 по 11.01.2026 рр., тобто за шість місяців, становить: 2 558, 14 грн. (середньоденна заробітна плата) х 131 робочих днів (кількість робочих днів за шестимісячний період з 11.07.2025 по 11.01.2026 рр.) = 335 116, 34 грн. За змістом ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по заробітній платі у розмірі 335 116, 34 грн. Таким чином, із врахуванням вищевикладеного, заявлені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як визначено у ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то судовий збір, який підлягав сплаті за подання цієї позовної вимоги, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. З урахуванням того, що суд дійшов висновку про задоволення позову, то в дохід держави за рахунок відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 208 грн., крім того з відповідача на користь позивача підлягає сплачений ним судовий збір у сумі 1208 грн. Відповідно до ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць. Враховуючи викладене,

Outcome: approved