Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс» звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Підставою звернення ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» до суду є неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором №023/8264813-СК про встановлення кредитного ліміту, укладеною 02.07.2020 року з АТ «Таскомбанк», відповідно до якої відповідачу встановлено кредитний ліміт у розмірі 28 000,00 грн зі сплатою 43,20 % річних та строком користування 12 місяців. Банк виконав свої зобов`язання, надавши можливість користування кредитними коштами в межах установленого ліміту, однак відповідач порушив умови договору щодо своєчасного та повного погашення заборгованості й сплати процентів, унаслідок чого станом на 02.12.2024 року утворилась заборгованість у розмірі 42 069,96 грн, що підтверджується розрахунком. 02.12.2024 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача, про що останнього повідомлено, проте заборгованість добровільно не погашена, що зумовило звернення позивача до суду з вимогою про її стягнення та відшкодування судових витрат. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.11.2025 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу разом із копією позовної заяви з додатками було надіслано відповідачу [PERSON] на адресу реєстрації рекомендованим листом з повідомленням, однак ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду подано не було. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 02.07.2020р. АТ «Таскомбанк» та [PERSON] було укладено угоду №023/8264813-СК про встановлення кредитного ліміту в розмірі 28 000,00 грн зі сплатою 43,20 % річних та строком користування 12 місяців (а.с.6-7). Відповідно до виписки по особистому рахунку відповідача, вбачається, що останній відповідно до вказаного Договору, користувався отриманими коштами як це передбачено умовами кредитного договору ( а.с.15-57). 02.12.2024 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс» було укладено договір факторингу №НІ/11/25-Ф, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором. На дату звернення ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс» до суду борг за кредитним договором становить 42069,96 грн. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс» набуло право належного кредитора до [PERSON] за кредитним договором. За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Відповідно до ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Еліт фінанс» набуло право належного кредитора до відповідача за Договором №023/8264813-СК від 02.07.2020р. Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості перед позивачем. У зв`язку із задоволенням позовних вимог на підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн, які сплачені при подачі позовної заяви. Щодо відшкодування витрат на оплату правничої допомоги, судом встановлено, що сума в розмірі 9200,00 гривень за надані послуги правничої допомоги є неспіврозмірною виконаній адвокатом роботі, розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру, за відсутності протиріч між наявними у справі доказами, судова практика є сталою, застосування великої кількості законів спірні правовідносини не передбачають, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження та збирання б яких адвокат витратив значний час. Участі в судових засіданнях адвокат не приймав. З огляду на викладене, суд враховуючи принципи співрозмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, обсягом та змістом наданих адвокатських послуг і виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу. Достатньою компенсацією витрат позивача на професійну правничу допомогу буде менша сума, ніж розмір відшкодування, вказаний представником позивача у своїй заяві.

Outcome: approved