Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (далі по тексту позивач, ТзОВ «Фінпром Маркет»), в особі директора Ґедзь О.В., звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором позики №75258649 в розмірі 6 776,00 грн, з яких: 2 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 4 776,00 грн сума заборгованості за відсотками. Крім того, позивач також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрати на надання професійної правничої допомоги у розмірі 4 500,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 14 червня 2021 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] (далі по тексту [PERSON] , відповідачка, позичальник) було укладено договір позики №75258649 (далі по тексту договір позики) у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, за умовами якого позикодавець надав відповідачці у користування 2 000,00 грн на банківський рахунок останньої, строком на 30 днів, з фіксованою процентною ставкою 1,99% в день. Умовами договору також передбачена пролонгація умов строку користування позикою, проте на строк не більше 90 календарних днів. 19.11.2021 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» укладено договір факторингу №1911, за яким ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТзОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» належні йому права вимоги за договором позики №75258649. У подальшому право вимоги за вказаним договором на підставі договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року перейшло від ТзОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» до ТзОВ «Фінпром Маркет». Відповідно до реєстру прав вимоги від 03.04.2026 року до договору факторингу №030423-ФК позивач набув право грошової вимоги до відповідачки в сумі 6 776,00 грн, з яких: 2 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 4 776,00 грн сума заборгованості за відсотками. У зв`язку із вище зазначеним позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 22 січня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 17 лютого 2026 року. Крім того, задоволено клопотання представника позивача адвоката Ткаченко Ю.О. про витребування доказів з АТ КБ «ПриватБанк». 27 січня 2026 року до суду надійшла заява представника позивача адвоката Ткаченко Ю.О. про розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. 30 січня 2026 року на адресу суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання позовні вимоги в повному обсязі не визнає та просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення надмірно нарахованих відсотків або зменшити їх розмір, а також просить відмовити у стягнені витрат на правничу допомогу або зменшити їх до розумного рівня. Відзив аргументовано тим, що у 2021 році відповідачка уклала кредитний договір з метою забезпечення сімейних потреб, зокрема пов`язаних із випускним заходом дитини. Погашати кредит планувала за рахунок аліментів, присуджених на утримання дитини. Проте батько дитини аліментів фактично не сплачує, що істотно погіршило її матеріальне становище та призвело до прострочення виконання зобов`язань. Суму відсотків вважає завищеною та неспівмірною з розміром основного боргу, а значна частина нарахувань здійснювалася під час дії воєнного стану. Суму витрат на правничу допомогу вважає необґрунтованою та неспівмірною, оскільки справа є малозначною та не є складною. Просить врахувати наявність дитини, складне матеріальне становище та відсутність умисного ухилення від виконання зобов`язань. 03 лютого 2026 року до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача адвоката Ткаченко Ю.О., в якій остання не погоджується з доводами відповідачки та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Аргументує доводи тим, що проценти відповідачці нараховувалися згідно п. 4 договору щоденно, договір укладено сторонами в результаті зваженого рішення сторін на взаємовигідних умовах, а інші умови договору регулюються правилами надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті кредитодавця, та які є невід`ємною частиною договору, з якими відповідачка ознайомилася. Умовами програми лояльності нарахування відсотків протягом строку кредитування за процентною ставкою 0,01% в день остання не скористалася, через що проценти відповідачці нарахували за базовою/фіксованою процентною ставкою 1,99% в день у відповідності до п. 9.7. правил. Договором встановлена фіксована процентна ставка. Вважає доведеною вимогу щодо стягнення витрат на правничу допомогу, адже долучено належні та допустимі докази, що підтверджують реальність, обґрунтованість та співмірність витрат. Розмір витрат вважає розумний виходячи зі складності справи, обсягу підготовлених документів та затраченого часу. Зазначила, що відповідачкою не додано жодних доказів для спростування понесених позивачем витрат на правничу допомогу. Вважає, що відзив ґрунтується на припущеннях та зводиться до незгоди з доказами позивача, контр-розрахунку та доказів на підтвердження чи спростування позовних вимог відповідачкою до відзиву не долучено. Інших заяв та клопотань по справі від учасників процесу до суду не надходило. В судове засідання представник позивача адвоката Ткаченко Ю.О. не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами справи з врахуванням поданого нею відзиву. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що 14 червня 2021 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №75258649 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) у формі електронного документа з використанням електронного підпису, зокрема, веденням відповідачкою одноразового ідентифікатора 15pk3acMIF. Невід`ємними частинами договору позики також є правила надання грошових коштів у позику ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (далі по тексту - правила) та таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів) (а.с.14, 18 на зворотній стороні - 29). В пункті 2 договору позики визначено, що сума позики складає 2 000,00 грн. Строк позики 30 днів. Процентна ставка (базова/фіксована) 1,99% в день. Дата надання позики 14.06.2021 року. Дата повернення позики 14.07.2021 року. Знижена процентна ставка становить 0,01% в день та застосовується у відповідності до умов програми лояльності. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70% в день. Проценти за договором позики нараховуються щоденно (п. 4 договору позики). Згідно п. 9.7. правил, якщо під час дії особливих умов виконання договору позики, встановлених для позичальника в рамках програм лояльності, позичальник порушить взяті на себе зобов`язання за договором позики, такі особливі умови виконання договору позики втрачають силу, а нараховані згідно умов договору позики проценти підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою, розмір якої зазначається в договорі позики, та оплаті позичальником в повному обсязі на загальних умовах за весь період дії договору позики і незалежно від запропонованих особливих умов програми лояльності (а.с. 25). Пункт 6 правил визначає порядок нарахування та сплати процентів за договором позики. Позичальник зобов`язаний повернути повністю суму отриманої позики та сплатити проценти в строк, визначений договором позики, будь-яким доступним йому способом. З метою недопущення наслідків понадстрокового користування позикою сторони домовились, що у разі якщо у позичальника на дату закінчення строку позики наявна заборгованість за договором позики і позичальником не оформлено пролонгацію, строк позики автоматично подовжується на один календарний день (далі по тексту - автопролонгація). Строк автопролонгації обчислюється з дня, що слідує за днем закінчення строку позики. При автопролонгації змінюється кінцева дата строку позики та кінцева дата строку (терміну) дії договору позики на один календарний день. Проценти під час автопролонгації нараховуються за базовою процентною ставкою, вказаною в договорі позики. Позичальник не заперечує та погоджується, що авто пролонгація може здійснюватися необмежену кількість разів та не потребує додаткового документального оформлення з боку сторін. Позичальник погоджується, що застосування повторної автопролонгації здійснюється за умови наявності непогашеної позики (її частини) та не потребує додаткової згоди позичальника. Подовження строку позики на умовах автопролонгації припиняється у разі якщо на протязі 90 автопролонгацій поспіль позичальником не погашено позику. Згідно пункту 5 договору позики позичальник підтверджує, що до він ознайомився на сайті кредитодавця з офіційними правилами програми лояльності, в якій визначено умови застосування зниженої процентної ставки; до моменту підписання цього договору вивчив його та правила, їх зміст, суть та об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою або застосування авто пролонгації, йому зрозумілі. Позичальник несе повну відповідальність перед позикодавцем за повернення позики, сплату процентів та належне виконання зобов`язань за цим договором усім своїм майном (п. 15 договору позики). Відповідно до довідки від 08.10.2025 року виданої на виконання договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року та платіжної інструкції, ТзОВ 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» переказало відповідачці 14.06.2021 року грошові кошти у сумі 2 000,00 грн, отримувач Шульга Галина - ЕПЗ номер [NUMBER] , номер платежу 2186bab1-055c-4458-a12a-8f77eac5ba1d (а.с. 16,17). 19 листопада 2021 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» укладено договір факторингу №1911, відповідно до умов якого ТзОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором (а.с.30-34). 03 квітня 2023 року між ТзОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» та ТзОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу №030423-ФК, відповідно до умов якого ТзОВ «Фінпром Маркет» передає грошові кошти в розпорядження ТзОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» за плату, а ТзОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» відступає ТзОВ «Фінпром Маркет» права вимоги до боржників, з зазначених в реєстрі заборгованостей в розмірі портфеля заборгованості (а.с.39-43). Згідно пункту 5.2. цього договору факторингу перехід прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованості. Акт прийому-передачі реєстру заборгованості підписано 03 квітня 2023 року (а.с. 44). Відповідно до реєстру боржників (додатку №1 до договору факторингу №030423-ФК) від 03 квітня 2023 року ТзОВ «Фінпром Маркет» набув права грошової вимоги до відповідачки в сумі 6 776,00 грн, з яких: 2 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 4 776,00 грн заборгованість по процентам (а.с.45-46). В силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ч. 2 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положення ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вищевказаного кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 74488d3a, який було надіслано на номер мобільного телефону відповідача [NUMBER] . Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно розрахунку суми заборгованості ТзОВ «Фінпром Маркет», у [PERSON] наявна заборгованість, яка становить 6 776,00 грн, з яких: 2 000,00 грн - заборгованість за тілом позики, 4 776,00 грн заборгованість за нарахованими та несплаченим процентами (а.с.11-13). Відповідачка не надала до суду свого розрахунку заборгованості за договором позики. Крім того суд звертає увагу, що наданий відповідачкою розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, виданий державним виконавцем Овідіопольсокого відділу ДВС ОМУ МУЮ - Відвічук К.Г., не може бути взятим до уваги в даних правовідносинах, оскільки аліменти, присуджені за рішенням суду у справі №499/303/18 від 25 жовтня 2018 року, повинні бути спрямовані на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , а не для сплати заборгованості за позикою її матері. Відповідачкою було зазначено у відзиві, що позика бралася нею задля забезпечення сімейних потреб пов`язаних з випускним заходом дитини, тобто метою отримання позики є споживча потреба, яка спрямована на задоволення потреб позичальника. Також, відповідачка у відзиві посилалася на те, що значна частина процентів їй нарахована у період дії воєнного стану та просила суд це врахувати при вирішення справи. Однак, проценти відповідачці, згідно розрахунку заборгованості позивача, нараховані їй у період з 14 червня 2021 року (дата видачі кредиту) до 12 жовтня 2021 року (остання дата строку дії договору позики згідно п. 2 договору позики та п. 7 правил). Воєнний стан в Україні введено 24 лютого 2022 року згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року. Тож суд констатує, що початок введення воєнного стану в Україні не охоплює період нарахувань процентів за цим договором позики. Оскільки відповідачка не скористалася умовами правил лояльності, проценти їй нараховані правомірно у сумі 4 776,00 грн за процентною ставкою 1,99% в день за період з 14.06.2021 року до 12.10.2021 року (з урахуванням строку кредитування та строку автопролонгації строку дії договору позики). Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті позики чи доказів на спростування вимог позивача відповідачкою надано не було. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним (постанова Верховного Суду від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15) Таким чином, якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. У відповідності до ст. ст. 625, 1048, 1054 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, і за кредитним договором зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за договором позики належним чином не виконала в передбачений договором термін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за договором позики №75258649 у розмірі 6 776,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Згідно з частинами 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Вказані витрати мають бути документально підтверджені та доведені. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження витрат на професійну (правничу) допомогу позивачем надано суду договір про надання правової допомоги №25-08/25 з додатками від 25.08.2025 року, укладений із адвокатом Ткаченко Ю.О. на строк до 25.08.2026 року (а.с. 48-50), витяг з акту приймання передачі наданої правничої допомоги від 13.10.2025 року (а.с. 52 на зворотній стороні), акт приймання передачі справ на надання правничої допомоги за договором №01-11/24 від 01.11.202 року (а.с. 53-54), платіжну інструкцію кредитового переказу коштів від 15.10.2025 року (а.с. 55), ордер на надання правничої допомоги від 03.09.2025 року (а.с. 56), копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2099 (а.с. 57), довіреність в порядку передоручення від 04.09.2025 року (а.с. 58). Відповідно до вказаних документів загальна сума витрат на надання професійної (правничої) допомоги склала 4 500,00 грн, з яких: 500,00 грн сума витрат з вивченням, аналізом та збором документів та 4 000,00 грн сума витрат за судовий супровід у суді першої інстанції, у тому числі підготовка та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду. Також, в позовній заяві позивач зазначає, що в ході розгляду справи очікує понести наступні можливі витрати на професійну правничу допомогу, зокрема, 2 000,00 грн для підготовки та складання відповіді на відзив. Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд вважає, що вони мають не обґрунтовану завищену вартість. Також, судом встановлена не співмірність заявленого розміру витрат на професійну (правничу) допомогу складності справи та фактично виконаним адвокатом обсягом робіт (наданих послуг). Слід зауважити, що дана категорія справ про стягнення заборгованості за кредитним договором є поширеною та сталою у судовій практиці, не потребує поглиблених знань та глибокого аналізу норм чинного законодавства. Також, суд приймає до уваги, що позивач не має спеціальних знать у галузі права і йому необхідно звернутися за допомогою до адвоката для захисту порушеного права. Проте, обсяг доказів поданих в обґрунтування заявлених вимог не значний, у зв`язку з чим суд вважає що позивачем не доведено співмірність оплати послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги в даному випадку. Виходячи із встановленої реальності участі адвоката та її необхідності, а також з урахуванням очевидної не співмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу та беручи до уваги п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 2 200,00 грн, які можна вважати необхідними і неминучими для позивача. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved