Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

В обґрунтуванні поданої заяви, заявник зазначає, що відповідно до паспорта громадянина України, він є [PERSON] , [INFO] , тоді як у свідоцтві про право власності на житло б/н виданого 08.09.1998р. ККП ЖИТЛКОМ Криворізької ТЕС вказано неправильно його по батькові, записано « [PERSON] », що не збігається із записом в паспорті громадянина України, де його по-батькові зазначене « [PERSON] ». Ця помилка перешкоджає йому провести державну реєстрацію, згідно Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. №1127, та розпоряджатися своєю власністю. На підставі викладеного, просить встановити факт належності йому, [PERSON] , свідоцтва про право власності на житло, спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] б/н від 08.09.1998р., виданого на ім`я [PERSON] . Заявник [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник заінтересованої особи про час та дату розгляду справи сповіщений належним чином, в судове засідання не з`явився, правом подання пояснень не скористався. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти на відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про право власності на житло від 08.09.1998р., виданого ККП «ЖИТЛКОМ» Криворізької ТЕС, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . На зворотному боці зазначеного документа міститься реєстровий напис про державну реєстрацію права власності від 30.09.1998р. за № 21 у реєстровій книзі № 32, де власником 1/3 частки вказано [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до копії паспорта громадянина України, серії [NUMBER] , виданого 05.10.2016р., заявником є [PERSON] , [INFO] (а.с. 2-3). Згідно з копією картки платника податків, виданою Апостолівським відділенням Орджонікідзевської ОДПІ, за номером 2997403573 зареєстрований [PERSON] , [INFO] (а.с 4). Згідно з витягом № 2025/017991454 від 01.12.2025р., яка видана [PERSON] , останній з 27.12.2002р. має зареєстроване місце проживання на території Зеленодольської територіальної громади (а.с. 6). У Технічному паспорті на квартиру за адресою: [ADDRESS] , виготовленому 16.07.2024р., замовником робіт та власником вказано [PERSON] (а.с. 9). Рішенням державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Александрук Г.В. № 81441181 від 21.10.2025р., відмовлено заявнику у проведенні реєстраційних дій, оскільки до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію прав, звернулась не належна особа [PERSON] , тоді як в свідоцтві право власності на житло б/н, видане 08.09.1998р. ККП «ЖИТЛКОМ» Криворізької ТЕС співвласником квартири є [PERSON] (а.с. 7). Пунктом 5 ч.2 ст.293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові якої, що зазначені в документі - не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Згідно роз`яснень п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», - визначено можливість встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Відповідно до роз`яснення п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно листа Верховного суду України від 01.01.2012 р. «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Враховуючи, що встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати право на реєстрацію та розпорядження належним йому нерухомим майном, а іншим шляхом виправити помилку неможливо через відмову державного реєстратора, суд вважає за необхідне задовольнити заяву у повному обсязі. На пiдставi викладеного,

Outcome: approved