Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

Позивач звернулася із заявою до суду про розірвання шлюбу, в якій вказала, що 20.07.2010, сторони зареєстрували шлюб між собою, у відділі РАЦС Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, про що зроблено відповідний актовий запис за №183. Від цього шлюбу у них є неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, вони постійно сварилися і скандалили, внаслідок чого спільне життя стало нестерпним. На даний час вони проживають окремо близько та припинили шлюбні відносини, що для сімейним стосунків не є допустимим, шлюб має лише формальний характер. Збереження шлюбу є неможливим, надавати строк на примирення недоцільно, оскільки наміру зберегти сім`ю у позивача не має, а тому шлюб необхідно розірвати, оскільки життя у формальному шлюбі суперечить його інтересам, що має істотне значення. Позивач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, просить шлюб розірвати, примирення та збереження шлюбу неможливі. Відповідач надав клопотання про розгляд справи без його участі проти позову не заперечує. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.07.2010, сторони зареєстрували шлюб між собою, у відділі РАЦС Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, про що зроблено відповідний актовий запис за №183. Від цього шлюбу у них є неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, вони постійно сварилися і скандалили, внаслідок чого спільне життя стало нестерпним. На даний час вони проживають окремо близько та припинили шлюбні відносини, що для сімейним стосунків не є допустимим, шлюб має лише формальний характер. Збереження шлюбу є неможливим, надавати строк на примирення недоцільно, оскільки наміру зберегти сім`ю у позивача не має, а тому шлюб необхідно розірвати, оскільки життя у формальному шлюбі суперечить його інтересам, що має істотне значення. Відповідно до ст.ст. 3, 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За приписами статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Аналізуючи норми чинного законодавства, слід дійти висновку, що суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. У позовній заяві позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, також вказала, що примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе. Шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки. Суду не надано будь-яких заперечень щодо розірвання шлюбу, не спростовано доводи позивача про фактичне припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства, за час наданий судом для примирення, подружжя не примирились.. Незгода будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання такого шлюбу. Такий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 08.11.2018 у справі № 569/458/18. За таких обставин сім`ю неможливо зберегти без доброї на те волі сторін, а подальше сумісне життя подружжя та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача.

Outcome: approved