Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

26.10.2025 до Вишгородського районного суду Київської області, через систему «Електронний суд» (зареєстровано судом 27.10.2025), представником позивача - директором Хлопковою М.С. подано вказану позовну заяву, у якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором №00-9924524 від 26.08.2024 у розмірі 23812,8 грн., а також судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на професійному правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 26.08.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та відповідачем укладено кредитний договір №00-9924524 на суму 9 600,00 грн. Вказаний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 16912. На виконання умов Кредитного договору, 26.08.2024 Первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТГІД» на платіжну картку [NUMBER], що, в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію Кредитодавця. 17.03.2025 між Первісним кредитором та Позивачем укладено Договір факторингу №17032025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за Кредитним договорам. Згідно з умовами Кредитного договору відповідач зобов`язується вчасно повернути Кредит,сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному Кредитним договором. Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та не повертав наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Позивач не здійснював жодних нарахувань за кредитним договором. Загальна сума заборгованості, за кредитним договором становить 27 812,80 грн, яка складається з: 9 600,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 14 212,80 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 4 000,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Після виконання судом вимог частин шостої та восьмої статті 187 ЦПК України, ухвалою суду від 05.11.2025 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, оскільки зазначений спір є малозначним та враховуючи положення статей 274, 279 ЦПК України. Також, вказаним судовим рішення, за клопотання представника позивача, у порядку статті 84 ЦПК України, витребувано у Банка-емітента АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (ЄДРПОУ: 14360570, електронна адреса: cancelyaria@privatbank.ua) інформацію: чи була емітована на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) платіжна картка [NUMBER]; чи були зараховані на картковий рахунок, пов`язаний із вказаною банківською карткою, за період часу з 26.08.2024 по 31.08.2024 у сумі 8000,00 грн; чи є/був номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за картковим рахунком, пов`язаним із банківською карткою [NUMBER] , та чи був зазначений вказаний номер мобільного телефону в анкетних даних [PERSON] ; інформацію у вигляді первинних документів бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення) про рух грошових коштів по банківському рахунку, пов`язаному із банківською карткою [NUMBER] за період часу 26.08.2024 по 31.08.2024. Позивачу та його представнику, у порядку, встановленому статтею 14 ЦПК України, було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі, після чого, сторона позивача з будь-якими заявами по суті спору до суду не зверталася. З урахуванням того, що 17.10.2025, відповідно до статей 43, 177 ЦПК України, позивачем надіслано відповідачу копію позовної заяви з додатками, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі відповідачу було надіслано судом на адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання: [ADDRESS] , а також - на електронну пошту відповідача [INFO] , зазначену позивачем у позові, та згідно довідки про доставку електронного документу - ухвалу від 05.11.2025 доставлено до електронної скриньки 07.11.2025, проте відповідач розглядом справи не цікавилася. Так, судова кореспонденція, надіслана відповідачу на поштову адресу зареєстрованого його місця проживання, повернулась на адресу суду без вручення з причин «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, про що зазначено у постанові Верховного Суду від 10.05.2023 у справі №755/17944/18. Також, Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. А відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23.01.2023 у справі №496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. 18.11.2025 до суду, засобами поштового зв`язку, надійшов лист від АТ «ПРИВАТБАНК», щодо неможливості виконання вимог ухвали суду, оскільки її надіслано на електронну адресу, що не є належним надсилання судового рішення. Водночас, як убачається із клопотання представника позивача про витребування у АТ «ПРИВАТБАНК», іншої адреси, крім електронної пошти, на яку було надіслано копію ухвали суду від 05.11.2025 у частині витребування доказів, не було зазначено. Відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина четверта статті 268 ЦПК України). Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що 26.08.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 00-9924524, підписаний останньою ідентифікатором 16912. Згідно договору (п.п. 1.2 - 1.5.2) товариство надало [PERSON] кредит в сумі 8000 грн, тип кредиту - кредитна лінія. Строк дії кредитної лінії 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування - 21.08.2025. Згідно умов договору, позичальник зобов`язаний здійснювати оплату нарахованих процентів в періодичну дату оплати процентів, а саме 10.09.2024 та на кожний 15 день після цієї дати протягом строку кредитування. Дата повернення кредиту, періодичні дати оплати процентів та дата сплати комісії зазначаються в Графіку платежів, який є його невід`ємною частиною. Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процента ставка складає 0,94% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3. Договору. Знижена процентна ставка становить 0,85 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за першою періодичною датою оплати процентів, визначеною п.1.4. цього Договору, а також відповідач електронним підписом підписала графік платежів за кредитним договором та паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладання договору про споживчий кредит) (а.с.9-14, 22-23). Згідно з п. 2.8 кредитного договору кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту - 26.08.2024. Сума кредиту перераховується кредитодавцем у сумі 8000 грн на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Відповідно до п. 3.1, 3.3, 3.4 кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на щоденній основі, починаючи з дати перерахування коштів у розмірі суми кредиту з поточного рахунку кредитодавця до дня фактичного повного повернення кредиту протягом строку дії кредитної лінії. Нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та в році, тобто метод «факт/факт». До періоду розрахунку процентів включається день надання та не включається день повернення кредиту (крім випадку, фактичного повернення кредиту в дату, яка не відповідає дню повернення кредиту). Проценти за користування кредитом нараховуються на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом та оплачуються згідно з умовами пункту 1.4 цього договору. Згідно з п. 4.3.1 кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та строки, визначені договором. Відповідно до п. 6.4 кредитного договору у разі невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань за цим договором, сума кредиту за яким перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, кредитодавець має право нарахувати, а позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю неустойку у вигляді штрафу в такому порядку: на другий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі 400 грн; на п`ятий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі 800 грн; на десятий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі 1200 грн; на двадцять перший день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі 800 грн; на сороковий день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі 800 грн. Сукупна сума неустойки (штрафу) та інших платежів, що підлягають сплаті позичальником за порушення виконання його зобов`язань на підставі цього договору загальний розмір кредиту за яким перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати половини суми, одержаної позичальником за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. У випадку встановлення законодавством України обмежень (заборон/мораторіїв) на нарахування штрафних санкцій - штраф протягом періоду дії такого обмеження (заборони/мораторію) не нараховується та позичальником не сплачується. Нарахування штрафних санкцій відновлюється після скасування відповідних законодавчих обмежень (заборон/мораторіїв) (п. 6.4.1 договору). Те, що договору кредитної лінії № 00-9924524 від 26.08.2024 укладений в електронній формі, підтверджується Довідкою про ідентифікацію, з якої вбачається, що клієнт [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено договір 00-9924524 від 26.08.2024, ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): 16912, час відправки ідентифікатора позичальнику - 26.08.2024 11:35:03 на номер телефону [NUMBER] ( а. с. 24). З урахуваннями викладеного, сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого електронного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На виконання умов договору товариство свої зобов`язання виконало належним чином, перерахувавши [PERSON] на картку [NUMBER] кредитні кошти, що підтверджується інформацією ТОВ «Макс Кредит» щодо успішних переказів грошових коштів (а.с. 15-16), а також підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів за підписом директора ТОВ «ПРОФІТГІД» Король О., в рамках Договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-714 від 28.07.2023 та на підставі платіжних інструкцій (замовлень) відправника, Товариством з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід» було здійснено успішні перекази грошових коштів на рахунки отримувачів. Надавач платіжних послуг: ТОВ «ПрофітГід», код ЄДРПОУ: 39932827, ліцензія на переказ коштів без відкриття рахунку Національного банку України №21/991-рк від 29.05.2023. Платник: ТОВ МАКС КРЕДИТ, код 42806643. Перелік успішних переказів грошових коштів вказаний у Додатку №1 на сорока аркушах. Згідно з даними означеного додатку, за порядковим номером 111 вказано переказ 26.08.2025 11:35:32 в сумі 8000,00 гривень на платіжну картку [NUMBER] PRIVAT BANK, код авторизації - 432142 (а.с. 25-26). Відповідач своїх зобов`язань належним чином не виконала, порушивши умови кредитного договору, в результаті чого виникла заборгованість за договором загальною сумою 27 812,80 грн., з яких: 9 600,00 грн - прострочене тіло, до якого включено суму комісії у розмірі 1 600,00 грн, 14 212,80 прострочені відсотки, 4 000,00 грн - штрафних санкцій, що підтверджується детальним розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 49-50) та випискою з особового рахунку [PERSON] за договором кредитної лінії № 00-9924524 від 26.08.2024 (а.с. 51). Згідно із п. 4.2.5 договору кредитної лінії № 00-9924524 від 26.08.2024 кредитодавець має право відступити право вимоги за договором із заміною кредитора в зобов`язанні відповідно до норм ЦК України (у т. ч. ч. 1 ст. 516 ЦКУ) без згоди позичальника, а також обов`язково повідомити позичальника про таке відступлення протягом 10 робочих днів з дати такого відступлення в спосіб, визначений частиною першою статті 25 Закону України «Про споживче кредитування», що забезпечить доведення до відома позичальника такого факту. Так, 17.03.2025 між ТОВ «Макс Кредит» і ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №17032025-МК/ЮнітКапітал, згідно з умовами якого ТОВ «Макс Кредит» відступило за плату, а ТОВ «Юніт Капітал» прийняло належні ТОВ «Макс Кредит» права вимоги, зазначені в реєстрах боржників (а.с. 39-48). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №17032025-МК/ЮнітКапітал від 17.03.2025 ТОВ «Юніт Капітал» набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] за кредитним договором № 00-9924524 від 26.08.2024 у розмірі 23 812,80 грн., з яких: 9 600 грн - залишок заборгованості за тілом кредиту, до якого включено суму комісії у розмірі 1 600,00 грн, 4 000,00 грн - штрафні санкції згідно договору, 5 715 грн 20 коп. - залишок заборгованості по звичайним відсоткам (а. с. 45-46). Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 4 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Спір між сторонами виник з договірних правовідносин, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України в частині позики та договору кредиту, а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов`язання. Відповідно до статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень частин першої, третьої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. За приписами статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно статті 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб- сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, підписаний відповідачем кредитний договір за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора вважається таким, що укладений та не суперечить вимогам законодавства. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами, передбаченими вимогами чинного законодавства. Відповідно до положень частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що первісний кредитор - ТОВ «МАКС КРЕДИТ» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, здійснивши переказ коштів відповідачу на його картковий рахунок. У статті 526 ЦК України, передбачено,що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 611 ЦК України). За приписами частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини другої статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно із частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із статтею 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У частині першій статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Доказів того, що відповідач здійснив оплату заборгованості матеріали справи не містять, тобто, відповідач взяті на себе зобов`язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені кредитним договором не виконує, термін сплати коштів порушено. Так, як встановлено судом, 26.08.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії №00-9924524 на суму у розмірі 8000,00 грн. і на виконання вимог вказаного договору первісний кредитор перерахував [PERSON] на картку кредитні кошти у розмірі 8000,00 гривень. Водночас, позивачем - ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заявлено до стягнення заборгованість по кредиту в сумі 9600,00 грн, до якої включено суму комісії у розмірі 1600,00 грн. при цьому позовні вимоги та їх обґрунтування не містить вимоги про стягнення суми комісії у розмірі 1600,00 грн. Враховуючи встановлене, вимогу позивача щодо стягнення з відповідача комісії у розмірі 1600,00 грн., суд вважає необґрунтованою та такою, що не підлягають до задоволення. Також, не може бути стягнута з відповідача заборгованість по штрафних санкціях (пеня, штрафи) у розмірі 4000,00 грн., оскільки це суперечить пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи вищезазначене, вимогу позивача щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі 4000,00 грн., суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. За таких обставин, позовна заява ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню, а саме у частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 22 212,80 грн., яка складається із: 8000,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 14 212,80 гривень - заборгованість за процентами. У задоволенні іншої частини вимог, слід відмовити. Щодо відшкодування відповідачем заявлених позивачем витрат по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн., а також на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн., суд дійшов такого. Так, відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як встановлено судом, позивач, подавши до суду позов у електронній формі, сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. (а.с. 6). У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам, у розмірі 1 934,65 грн, виходячи з розрахунку: 22 212,80 грн (розмір задоволених позовних вимог) ? 2422,40 грн. (сума сплаченого судового збору) : 27 812,80 грн (розмір заявлених позовних вимог). Згідно із частиною восьмою статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Так, на підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу до матеріалів справи надано копії: договору №10/09/25-02 про надання правничої допомоги від 10.09.2025, укладений між АБ «Соломко та Партнери» та ТОВ «Юніт Капітал» та Додаткової угоди №25770865348 від 11.09.2025 до Договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 (а.с. 52-53, 54), протоколу погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025, що є Додатком №1 до договору (а.с. 53 на зв); довіреності від 10.09.2025 та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС №7073/10 (а.с. 57, 58), Акту прийому-передачі наданих послуг (даний акт є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги) №10/09/25-02 від 10.09.2025, за даними якого АБ «Соломко та Партнери» надало ТОВ «Юніт Капітал» правові та юридичні послуги на загальну суму 7000,00 гривень (а.с. 55). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зазначено, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. У пункті 4.16 постанови від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19 Верховний Суд вказав, що висновки «суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони» та «суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання» не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що «під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: partial