Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

27 жовтня 2025 року позивач через електронний кабінет звернувся до суду з позовом, мотивувавши його тим, що 5 серпня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено кредитний договір №6936830, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 5000 грн. 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору (позивачу) право грошової вимоги за кредитним договором. Унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 20422 грн., з яких: 5000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 9054 грн. заборгованість за відсотками, 6368 грн. заборгованість за відсотками за 64 календарних днів. Рішенням єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25 листопада 2024 року змінено найменування ТОВ на нове - ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». Також позивач просив стягнути сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. Крім того позивач просив суд у порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції», з наданням відповідних роз`яснень щодо нарахування інфляційних втрат та 3 % річних при примусовому виконанні рішення суду на залишок несплаченої заборгованості. Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області суду від 9 вересня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Від сторін до суду не надходили заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, судом вжито заходів для його повідомлення про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання з дотриманням вимог статей 128, 130 ЦПК України. Суду повернуто поштове повідомлення №067027911150 з довідкою УДППЗ «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою», що в розумінні частини 8 статті 128 ЦПК України є належним повідомленням відповідача про розгляд справи. Відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини. 5 серпня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір №6936830 про надання споживчого кредиту, згідно із яким відповідач отримав кредит в розмірі 5000 грн строком на 30 днів та зобов`язався повернути кошти кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с. 12-17). Строк кредиту 360 днів (п. 1.4. договору). Пункт 1.5. тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.4 договору. Відповідно до пункту 2.1. кредитного договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Згідно з пунктом 3.1. кредитного договору проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місці та у році, тобто метод «факт/факт». Пунктом 9.8. договору передбачено, що підписуючи цей договір, клієнт підтвердив, що: перед укладенням цього договору йому було в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) вказана в ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на веб-сайті; б) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України "Про споживче кредитування; він ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», що розміщені на веб-сайті, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися; дані, що стосуються його особи (дані паспорту, РНОКПП, ПІБ, місце проживання, інше), зазначені в преамбулі, та реквізитах сторін цього договору є актуальними, правильними та відповідають дійсності. Додатком до договору є паспорт споживчого кредиту, яким визначено інформацію щодо умов кредитування та зазначено, що датою надання інформації є 5 серпня 2023 року та інформація є актуальною до 6 серпня 2023 року (а.с. 18-19). Згідно даних інформаційної довідки №20240612-18а від 12 червня 2024 року вбачається, що ТОВ «Пейпек Україна» як фінансова установа, яка надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, 5 серпня 2023 року о 19:32:06 здійснило перерахування грошових коштів у сумі 5000 грн на картковий рахунок № [NUMBER] (а.с. 27-29). Відповідно до інформації №20.1.0.0/7-260202/44684-БТ від 3 лютого 2026 року, наданої АТ КБ «ПриватБанк», на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , 5 серпня 2023 року на карту № [NUMBER] зараховано грошові кошти у сумі 5000 грн (а.с. 111). Відповідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору №6939830 від 5 серпня 2023 року за період з 5 серпня 2023 року по 26 травня 2024 року непогашений залишок заборгованості складає 14054 грн з яких: 5000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9154 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 20-26). 27 травня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає), а ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, що вказані у реєстрі боржників (а.с. 30-34). Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.2 договору). Моментом виконання фактором грошового зобов`язання сторони визначають момент надходження ціни продажу за цим договором на рахунок клієнта, зазначений в п. 3.4. даного договору (п. 3.6 договору). З копії платіжних інструкцій №420, №421 від 31 травня 2024 року вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» сплатило ТОВ «Авентус Україна» 933424,99 грн плати за договором факторингу №27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року (а.с. 43,44). Відповідно до витягу з реєстру боржників від 27 травня 2024 року до договору факторингу №27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14054 грн, з яких: 5000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9054 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 41-42). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору №6936830 від 5 серпня 2023 року за період з 28 травня 2024 року по 30 липня 2024 року за [PERSON] станом на 30 липня 2024 року сума нарахованих процентів за користування кредитом складає 6368 грн. (а.с. 45). При вирішенні даного спору суд виходить з наступних положень закону. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з пунктом 12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з пунктом 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Докази прав нового кредитора у зобов`язанні передбачені статтею 517 ЦК України, згідно якої первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно зі статтями 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно зі статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Висновки суду по суті спору. Судом установлено, що на підставі укладеного кредитного договору відповідач зобов`язався повернути позику та відсотки за користування нею, однак свого зобов`язання вчасно не виконав, позику не повернув, відсотки не сплатив. Надалі на підставі укладених договору факторингу право вимоги про повернення коштів, отриманих в кредит, перейшло до позивача. Оскільки умови кредитного договору відповідач не виконав своєчасно та належним чином, та з урахуванням переходу права вимоги про повернення боргу за кредитним договором на підставі договорів факторингу до позивача, то суд дійшов висновку про необхідність захисту порушеного права ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» та стягнення з відповідача на користь позивача розміру несплаченої заборгованості за кредитним договором. Щодо застосування положень частин 10,11 статті 265 ЦПК України та зобов`язання органу, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України суд зазначає наступне. Відповідно до частини 10 статті 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Згідно з частиною 11 статті 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Тобто, при ухваленні рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд може вирішити питання нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. Однак, це є правом суду, а не обов`язком, та має вирішуватись з урахуванням обставин конкретної справи. Також, суд зазначає про те, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, а також п.18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Кредитні правовідносини між сторонами у даній справі виникли 5 серпня 2023 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який триває і на час ухвалення даного рішення суду. Тому суд вважає, що вимоги позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку частин 10, 11 статті 265 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, а також роз`яснення даному органу чи особі, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, не узгоджуюються із нормами закону та є такими, що не підлягають задоволенню. При цьому, у даній справі суд вважає за необхідне не застосовувати вищезазначене дискреційне повноваження, оскільки питання стягнення процентів за кредитним договором на підставі частин 10, 11 статті 265 ЦПК України може бути вирішено за ініціативою окремо після початку стадії примусового виконання даного рішення суду. Розподіл судових витрат по справі. Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до частин 1 4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу суду надано: копію ордера серії АІ №2028699 від 20 жовтня 2025 року про надання правничої допомоги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у Липоводолинському районному суді адвокатом Столітнім М.М. (а.с. 60), копію договору про надання правничої допомоги №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, укладеного між адвокатом Столітнім М.М. та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», заявкою №11338 на виконання доручення до договору №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, актом прийому-передачі виконаних робіт, яким передбачено, що вартість послуг на професійну правничу допомогу станом на 20 жовтня 2025 року за договором від №10/12- 2024 від 10 грудня 2024 року становить 10000 грн (а.с. 54-58). Беручи до уваги складність справи, яке є справою незначної складності, обсяг виконаних адвокатом робіт по підготовці позову та процесуальних документів, ціну позову та значення справи для сторін, задоволення позовних вимог, враховуючи при визначенні суми відшкодування реальність адвокатських витрат (дійсність та необхідність), розумність їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне зменшити заявлений позивачем розмір цих витрат та стягнути з відповідача на користь позивача 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved