Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 33 373,58 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу 11200 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 14.01.2021 між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та [PERSON] було укладено Договір № TDB.2021.0001.703 про відкриття рахунків, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії. 03.09.2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 року, між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги. Крім того 27.12.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» та ТОВ «ФК «ЄвроКредит» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 1/12, відповідно до умов договору ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» відступило свої права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄвроКредит» набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі було відступлено право вимоги за договором № TDB.2021.0001.703 від 14.01.2021. Таким чином, ТОВ «ФК «ЄвроКредит» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Ухвалою суду від 21.11.2025 позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено судове засідання. Представник позивача, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка по справі в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. Однак [PERSON] просила суд зобов`язати позивача надати копію позовної заяви та всі додані до неї документи, надати їй строк на подання відзиву та застосувати строк позовної давності. Щодо клопотання відповідачки про зобов`язання позивача надати їй копію позовної заяви з додатками, суд зазначає наступне. З матеріалів справи вбачається,що позовна заява подана через систему «Електронний суд». Позивачем в силу норм ЦПК України надано докази направлення копії позову з додатками на адресу відповідачки (а.с.60). Судом також встановлено,що відповідачка має зареєстрований електронний кабінет у системі «Електронний суд», що надає їй безперешкодний доступ до всіх матеріалів справи в електронному вигляді в режимі 24/7. За таких обставин, з огляду на належне виконання позивачем процесуальних обов`язків та наявність у відповідачки технічної можливості ознайомитися з документами в системі «Електронний суд» , вимога відповідачки про зобов`язання позивача надати їй копію позовної заяви з додатками, задоволенню не підлягає. Розглянувши клопотання відповідачки про поновлення процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву,суд зазначає,що відповідно до ч.1 ст. 127 ЦПК України суд поновлює пропущений строк, якщо визнає причини його пропуску поважними. Проте, відповідачкою не надано жодних належних та допустимих доказів,які б підтверджували наявність об`єктивних перешкод для вчасного подання відзиву. Сама лише вказівка на неотримання позовної заяви з додатками не є поважною причиною в розумінні процесуального закону. З огляду на викладене, у задоволенні клопотання слід відмовити. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, яка повідомлялася про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, і від якої не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за її відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з частиною 4 статті 223, частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого не заперечував представник позивача і, що відповідає передбаченим статтею 2 ЦПК України завданням та основним засадам цивільного судочинства, в тому числі і щодо розумності строків розгляду справи судом. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі №361/8331/18). У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого заочного рішення, не відкладаючи розгляду справи. Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 14.01.2021 між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та [PERSON] було укладено Договір № TDB.2021.0001.703 про відкриття рахунків, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії. 03.09.2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 року, між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги. Крім того 27.12.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» та ТОВ «ФК «ЄвроКредит» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 1/12, відповідно до умов договору ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» відступило свої права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄвроКредит» набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі було відступлено право вимоги за договором № TDB.2021.0001.703 від 14.01.2021. Згідно з Розрахунком заборгованості Відповідача боржника за Кредитним договором № TDB.2021.0001.703 від 14.01.2021, сформованої АТ «МЕГАБАНК» станом на 03.09.2024 року (дата укладання Договору № GL1N426240 про відступлення прав вимоги) заборгованість Боржника/Відповідача становить: заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена) 9177,23 грн., заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена) 24196,35 грн. Загальна сума заборгованості 33373,58 грн. (а.с.15). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом відповідно до вимог ч.1 ст.611, ч.1 ст.612 ЦК України. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За таких обставин, враховуючи вище визначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Щодо застосування строку позовної давності. Розглянувши заяву відповідачки про застосування наслідків пропуску строку позовної давності , суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне. Законом України від 15.03.2022 № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19. Згідно з цією нормою, у період дії в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022,264,265,273,275 ЦК України (позовна давність) продовжуються на строк дії такого стану. Враховуючи, що станом на день звернення позивача з даним позовом в Україні діє воєнний стан,перебіг позовної давності зупинено/продовжено в силу закону. Таким чином, строк звернення до суду позивачем не пропущений, що виключає можливість застосування наслідків, передбачених ч.4 ст. 267 ЦК України. Суд розцінює дії відповідачки як такі, що спрямовані на необґрунтоване затягування розгляду справи. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано та судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» та адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС» укладено Договір про надання правничої допомоги № 1/07 року від 01.07.2025 року, відповідно до умов якого виконавець взяв на себе зобов`язання надати замовнику визначену цим Договором правову допомогу щодо представництва та захисту прав, свобод та законних інтересів клієнта. Згідно Акту приймання-передачі наданих послуг від 14.08.2025 року, підписаного сторонами Договору про надання правничої допомоги № 1/07-25 року від 01.07.2025 року, адвокатом М. Маслюдженком наведено перелік наданих юридичних послуг та їх вартість щодо вирішення спору про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] на суму 11200 грн. Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема, постановами Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 923/560/17, від 10 листопада 2021 у справі № 329/766/18, від 01 вересня 2021 у справі №178/1522/18. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат, їхню пропорційність до предмета спору, а також виходить з критеріїв їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Отже, суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт. Дослідивши матеріали справи та зміст поданих позивачем документів, суд вважає, що наведений адвокатом обсяг послуг з їх вартістю 11200 грн. є не співмірним із складністю справи та затраченим часом на надання таких послуг. Заявлені витрати не відповідають критерію їх реальності, розумності їхнього розміру. З урахуванням вимог розумності та справедливості, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу за розгляд справи в суді в розмірі 5000 грн. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved