Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

В січні 2025 позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Подільської районної у місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей, усунення батьку перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми та встановлення порядку, та способу участі батька у вихованні, та спілкуванні з дітьми. В обґрунтування позову зазначає, що 17.02.2007 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Шостка, Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 52. Від зазначеного шлюбу сторони мають 2 (двох) неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві, дата видачі 14 жовтня 2009 року; сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, дата видачі 30 липня 2016 року. 04.08.2021 рішенням Шевченківського районного суду м. Києва (справа № 761/13460/21) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 17.02.2007 у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 52. 21.10.2021 судовим наказом судді Шевченківського районного суду м. Києва (справа №761/19959/21) з позивача стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання синів [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.06.2021 і до досягнення дітьми повноліття. Згідно з довідкою старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № б/н від 04.12.2024 станом на дату надання відповіді у [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) відсутня заборгованість зі сплати аліментів. Зазначає, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем судом не вирішувалося питання про визначення місця проживання дітей, що підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.08.2021 (справа №761/13460/21). Після розірвання шлюбу між позивачем та [PERSON] діти проживають з матір`ю - [PERSON] . На підтвердження того, що діти проживають з матір`ю свідчать відомості з Декларації про вибір лікаря, який надає медичну допомогу № 0001-М054-1700 щодо [PERSON] та декларації № 0001-Е4М4-1700 щодо [PERSON] , згідно з п. 1.11 яких, фактичним місцем проживання є [ADDRESS] . Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру уборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, іформаційна довідка № 402618156 від 06.11.2024, квартира [ADDRESS] , належить на праві власності (частка 1/1) [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 2089, виданий. 28.10.2021, видавник Гавлоська О.В., приватний нотаріус КМНО. Позивач є військовослужбовцем [INFO], що підтверджується довідкою № 1047/40/16 від 21.05.2025. Таким чином, зареєстрованим місцем проживання дітей є адреса реєстрації позивача, що не відповідає місцю їх фактичного проживання, а також місцю його фактичного проживання та місцю реєстрації місця проживання матері. Додає, що позивач, як військовослужбовець має постійні відрядження поза межами Київського гарнізону. Відомості про зазначені вище відрядження не підлягають розголошенню відповідно до вимог «Переліку відомостей Міністерства оборони України, які містять службову інформацію», затвердженому наказом Міноборони від 17.10.2023 № 605, «Переліку відомостей ЗСУ, що становлять службову інформацію», затвердженому наказом Генштабу ЗСУ від 30.01.2023 № 12, «Переліку інформації, розголошення якої може призвести до обізнаності противника про дії ЗСУ та інших складових сил оборони, негативно вплинути на перебіг виконання завдань за призначенням під час дії правового режиму воєнного стану» - додаток № 2 до наказу Головнокомандувача ЗСУ «Про організацію взаємодії між Збройними Силами України, іншими складовими сил оборони та представниками медіа на час дії правового режиму воєнного стану» від 03.03.2022 № 73. Вказує, що відповідач відмовляється визначити місце проживання дітей за спільною згодою батьків, відмовляється здійснити реєстрацію місця проживання дітей за адресою їх фактичного проживання, як цього вимагає чинне законодавство, чинить перешкоди батьку щодо зміни його місця проживання та реєстрації, а також зміни місця реєстрації дітей, що свідчить про наявність спору між позивачем та відповідачем щодо визначення місця проживання дітей. Зазначає, що визначення місця проживання дітей разом з матір`ю у судовому порядку за адресою їх проживання, а саме: [ADDRESS] , є вкрай необхідним саме в найкращих інтересах дітей, збереження звичного їм оточення, місця навчання, сталих соціальних зав`язків, створення для дітей найкращих умов для виховання та розвитку, належної реалізації їх прав, визначених діючим в Україні законодавством, зокрема щодо місця проживання та реєстрації місця проживання та похідних від них прав, тощо. Крім того, вирішення судом питання про визначення місця проживання дітей з матір`ю, саме в межах заявлених позовних вимог, у подальшому дасть можливість реалізувати вимогу батька щодо його участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, зокрема щодо визначення місця на побачення з дітьми, місця де він повинен забирати дітей, та куди повертати дітей після закінчення встановлених годин на побачення, тощо. З врахуванням викладеного, позивач вважає, що між ним та відповідачем існує спір щодо визначення місця проживання дітей, який підлягає вирішенню у судовому порядку. Визначення місця проживання дітей рішенням суду за адресою їх проживання, а саме: [ADDRESS] , є вкрай необхідним саме в найкращих інтересах дітей, збереження звичного їм оточення, місця навчання, сталих соціальних зв`язків, створення для дитини найкращих умов для виховання та розвитку, належної реалізації їх прав, визначених діючим в Україні законодавством, зокрема щодо місця проживання та реєстрації місця проживання та похідних від них прав, а також унеможливлений маніпуляцій з боку відповідача, унаслідок чого позивач не буде мати змоги брати участь у вихованні дітей. Щодо вимоги про усунення батьку перешкод у вільному спілкуванні з дітьми та визначенні порядку та способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми зазначає, що починаючи з 2021 року відповідач чинить позивачу перешкоди у спілкуванні та зустрічах з дітьми, налаштовує дітей проти позивача, позбавляє позивача можливості приймати належну участь у спілкуванні та вихованні спільних дітей. Позивач має бажання приймати безпосередню участь у вихованні своїх дітей, мати особисте спілкування з дітьми. Належним чином та в повному обсязі сплачує аліменти. Згідно з щорічною декларацією [PERSON] за 2023 рік, розміщеною в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідач отримала доходи у вигляді аліментів від [PERSON] за 2023 рік у сумі 408 245,00 гри., при цьому її заробітна плата за 2023 рік склала - 277 923,00 гри. Зазначає, що відповідач не надає можливості позивачеві бачитися та спілкуватися з дітьми, чим обмежує його право на участь у вихованні дітей. При досягненні домовленостей щодо часу та місця зустрічей батька з дітьми, відповідач на власним розсуд, без попередження позивача, скасовує такі домовленості, внаслідок чого батько позбавляється можливості зустрітися з дітьми. Вказує, що непоодинокими є випадки, коли батько приїжджає для побачення з дітьми у заздалегідь погоджений час до місця їх проживання, а мати телефоном сповіщає, що сьогодні він не зможе побачити дітей, без будь-якого пояснення причин такого рішення. Зазначає, що відповідач позбавила позивача права бути обізнаним про стан здоров`я дітей, їх спосіб життя, успіхи у навчанні та інші обставини життя дітей. У зв`язку з тим, що відповідачем чиняться перешкоди позивачу у спілкуванні та зустрічах з дітьми, а також, у порядку підготовки позову та збору належних та допустимих доказів порушень відповідачем прав позивача щодо участі вихованні та спілкуванні з дітьми, позивач звернувся із заявами до Служби у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації та Служби у справах дітей Подільської районної у місті Києві державної адміністрації щодо проведення обстеження його житлово-побутових умов та житлово-побутових умов дітей за місцем їх проживання. Вважає що, на даний час через умисні протиправні дії відповідача та відсутність діалогу між сторонами по справі, питання визначення способу участі позивача у вихованні дитини може бути вирішене виключно у судовому порядку. Вказує, що саме з цієї підстави позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд усунути йому перешкоди у спілкуванні та участі у вихованні дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] та зобов`язати відповідача не чинити батьку перешкод у спілкуванні та вихованні дітей та визначити способи та порядок участі батька у спілкуванні та вихованні дітей, без присутності матері, у наступний спосіб: кожна перша та третя субота щомісяця з 10:00 години до 20:00 години із можливістю перебування дітей за місцем проживання чи перебування позивача, без присутності матері, та з можливістю відвідування культурно-масових, спортивних та розважальних заходів; щороку проводити час з дітьми та/або спільно відпочивати з дітьми, без присутності матері, тривалістю 7 (сім) календарних днів поспіль влітку у вільний від навчання дітей час; забирати дітей та привозити дітей за місцем їх постійного проживання повинен особисто позивач; не обмежувати спілкування батька з дітьми телефоном та в режимі ''он-лайн" з використанням програмного забезпечення Viber, WatsApp або іншого месенджера з урахуванням режиму дня дітей; тимчасовий виїзд дітей чи одного з дітей за межі України з одним із батьків з метою їх оздоровлення та відпочинку повинен здійснюватися за попередньою домовленістю між батьками; у разі хвороби дітей чи однієї дитини (підтвердженої згідно запису педіатра), якщо це припадає на день зустрічі, зустріч підлягає перенесенню на іншу, погоджену між батьками дату, враховуючи інтереси дітей, стан їх здоров`я та потреби у повноцінному розвитку відповідно до віку дитини; періодично, раз на місяць, інформувати батька про стан здоров`я дітей, повідомляти про хвороби дітей чи однієї дитини (підтвердженої згідно запису педіатра), призначене лікування та хід такого лікування. Зазначає, шо такий графік спілкування батька з дітьми є доцільним, правильним, справедливим та таким, що направлений на захист прав дітей та їх батьків, не порушує їх прав, та враховує зміни обставин, що мають істотне значення, зокрема зміни, які відбулися на даний час та відбудуться у подальшому у режимі дня дітей, та з урахуванням їх віку. На підставі викладеного просить позов задовольнити. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.01.2025 головуючим суддею у справі визначено Блащука А.М. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 07.03.2025 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 02.04.2025 від відповідача у справі надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. 02.04.2025 від відповідача у справі до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач спростовує твердження позивача, зазначаючи наступне. В січні 2025 року позивач звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] . Вважає, що позовна вимога щодо визначення місця проживання дітей - сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , з матір`ю дітей [PERSON] за адресою: [ADDRESS] є необґрунтованою та просить суд відмовити у задоволенні вказаних позовних вимог. 10.04.2025 до суду надійшла відповідь на відзив. В якому позивач зазначає, що доводи, наведені відповідачем у відзиві, жодним чином не заперечують та не спростовують наведених позивачем обставин та правових підстав позову, не містять посилань на відповідні докази таких заперечень або спростувань і посилань на відповідні норми права. До відзиву не додано жодних доказів, які могли б заперечити або спростувати обставини, викладені позивачем у позові, або підтвердити доводи відповідачки, викладені у самому відзиві. 29.04.2025 від відповідача до суду надійшло заперечення на позовну заяву, в яких просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю цивільно-правового спору. 02.06.2025 до суду надійшов висновок органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 21.05.2025 про визначення місця проживання дітей та порядку участі батька у вихованні дітей. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Зазначив, що не заперечує проти графіку спілкувань, який зазначено у висновку Органу опіки та піклування Подільської районної у місті Києві державної адміністрації. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечував проти графіку спілкувань з дітьми, який зазначено у висновку Органу опіки та піклування Подільської районної у місті Києві державної адміністрації. Представник відповідача зазначив, що в даній справі відсутній цивільно-правовий спір, місце проживання дітей визнали як позивач, так і відповідач, що перешкод у спілкуванні батька з дітьми позивачем не створювалось, зокрема напередодні батько вільно спілкувався із дітьми. Просить відмовити у задоволенні вимог, зазначених у позовній заяві. Позивач проти задоволення позову заперечувала та просила суд у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Повідомлений належним чином. Водночас подавалися заяви про розгляд справи без участі представника. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за наведеної явки сторін. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 17.02.2007 між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 52. За час шлюбу у подружжя [PERSON] та [PERSON] народилися діти, а саме син - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції в м.Києві, дата видачі 14 жовтня 2009 року, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, дата видачі 30 липня 2016 року. 04.08.2021 рішенням Шевченківського районного суду м. Києва (справа № 761/13460/21) шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 17.02.2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 52 - розірвано. 21.10.2021 судовим наказом судді Шевченківського районного суду м. Києва (справа № 761/19959/21) з позивача стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання синів [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.06.2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно з довідкою старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № б/н від 04.12.2024 станом на дату надання відповіді у [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) відсутня заборгованість зі сплати аліментів. Після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] діти проживають з матір`ю - [PERSON] . Відповідно до Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України №1020/32472 від 06.09.2018 та Договору №284/2 про надання в тимчасове користування приміщення в будівлі та житлово-комунальних послуг від 01.06.2021, укладеного між Квартирно-експлуатаційною частиною (місто Київ) (Сторона 1) та [PERSON] (Сторона 2), останній прийняв у тимчасове строкове платне користування житлове приміщення, зазначене в п. 2.2 цього Договору для користування ним за призначенням та компенсацією Стороні 1 вартості житлово- комунальних послуг і спожитих енергоносіїв (електроенергії, холодного водопостачання, водовідведення, гарячого водопостачання, опалення, вивіз сміття) в порядку та на умовах, визначених цим Договором (п. 2.1 Договору). Приміщення: кімната [ADDRESS] , житловою площею - 17,50 кв.м., загальна площа - 24,50 кв.м. (п. 2.2 Договору). При цьому, слід зазначити, що до загальної площі відносяться туалет, душова кімната, кухня та кімната для вмивання, які призначені для користування всіма мешканцями, що проживають на цьому поверсі. Згідно з довідкою про перевірку житлових умов від 20.01.2025 комісія перевірила житлові умови [PERSON] , що мешкає у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Житлове приміщення з однієї кімнати, жила площа становить 17,5 кв.м. Умови проживання задовільні. Склад сім`ї - 1 (одна) особа - [PERSON] . Висновок комісії: потребує поліпшення житлових умов у складі сім`ї 1 (одна) особа шляхом забезпечення житлом для постійного проживання відповідно до чинного законодавства. Згідно з Витягом, з реєстру територіальної громади м. Києва № 2025/000863626 від 21.01.2025, [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ) 26.03.2013 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з Витягом, з реєстру територіальної громади № 2025/000863882 від 21.01.2025, [PERSON] ( [INFO] ) з 05.08.2016 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з Витягом з реєстру територіальної громади № 2025/000865168 від 21.01.2025, [PERSON] ( [INFO] ) з 26.03.2013 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з Витягом з реєстру територіальної громади м. Києва № 127233867 від 06.03.2025, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, інформаційна довідка № 402618156 від 06.11.2024 квартира [ADDRESS] , належить на праві власності (частка 1/1) [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 2089, виданий. 28.10.2021, видавник Гавлоська О.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу. Іпотекодержатель: АТКБ «Приватбанк». У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні сторони не заперечували проти проживання дітей разом з матір`ю [PERSON] . В позовній заяві відповідач,вказує, що зареєстрованим місцем проживання його дітей є адреса його реєстрації, проте діти проживають разом із матір`ю. Частинами 3 та 4 ст. 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» визначено, що задекларованим або зареєстрованим місцем проживання (перебування) дитини віком до 10 років є задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) її батьків або інших законних представників чи одного з них, з яким проживає дитина, за згодою іншого з батьків або законних представників. Задекларованим або зареєстрованим місцем проживання (перебування) дитини віком від 10 до 14 років є задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) її батьків або інших законних представників чи одного з них, з яким проживає дитина, за згодою іншого з батьків або законних представників, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує стосовно дитини функції опікуна. Після розірвання шлюбу та станом на день розгляду справі і прийняття рішення, діти проживають разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . В позовній заяві позивачем поставлено для вирішення судом питання про визначення місця проживання дітей з матір`ю, саме в межах заявлених позовних вимог, що у подальшому дасть можливість реалізувати вимогу батька щодо його участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, зокрема щодо визначення місця на побачення з дітьми, місця, де він повинен забирати дітей, та куди повертати дітей після закінчення встановлених годин на побачення, тощо. З врахуванням викладеного позивач вважає, що між ним та відповідачем існує спір щодо визначення місця проживання дітей, який підлягає вирішенню у судовому порядку. Просить визначити місце проживання дітей рішенням суду за адресою їх фактичного постійного проживання, а саме: [ADDRESS] , що є вкрай необхідним саме в найкращих інтересах дітей, збереження звичного їм оточення, місця навчання, сталих соціальних зв`язків, створення для дитини найкращих умов для виховання та розвитку, належної реалізації їх прав, визначених діючим в Україні законодавством, зокрема щодо місця проживання за реєстрації місця проживання та похідних від них прав, а також унеможливлений маніпуляцій з боку відповідачки, унаслідок чого позивач не буде мати змоги брати участь у вихованні дітей. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а також заперечень на позов, суд бере до уваги те, що частинами 6, 8 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При цьому, згідно зі ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2 ст. 161 СК України). Згідно зі ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з положеннями ст. 9 вказаної Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При цьому, поняття розлучення слід тлумачити з огляду на право одного з батьків на спілкування з дитиною та обов`язок другого батька надати можливість для такого спілкування. Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що у випадку, коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. Звертаючись до суду з позовною вимогою про визначення місця проживання дітей з матір`ю, позивач вказує, що при розгляді справи про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачкою судом не вирішувалося питання про визначення місця проживання дітей, що підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.08.2021 (справа № 761/13460/21). На даний час діти [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ), який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] ( [INFO] ), який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] - фактично проживають разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідач у судовому засіданні проти даного факту не заперечувала та визнала. Тобто позивач, звертаючись до суду з вимогою про визначення місця проживання дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , з матір`ю дітей - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , фактично намагається встановити факт, який ніким не оспорюються та не ставиться під сумнів. На думку суду, встановлення зазначеного факту не породжує ті юридичні наслідки, про які зазначено у заяві, та від встановлення судом таких фактів не залежить виникнення, зміна особистих прав заявника як батька, про які він зазначив у заяві. Що стосується вимоги про усунення перешкод та визначення способів участі батька у спілкуванні та вихованні дітей, суд дійшов наступного висновку. Орган опіки та піклування Подільської районної державної адміністрації в своєму висновку від 21.05.2025 про визначення місця проживання дітей та порядку участі батька у вихованні дітей зазначив, що 15.04.2025 працівниками Подільського районного в місті Києві центру соціальних служб та 18.04.2025 працівниками Служби здійснено інспектування за адресою: [ADDRESS] , з метою перевірки цільового витрачання [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яким встановлено, що діти забезпечені матір`ю належними умовами для проживання, мають окремі облаштовані місця для сну та відпочинку, продукти харчування в достатній кількості, забезпечені одягом та взуттям відповідно до сезону та віку. Складні життєві обставини відсутні. Відповідно до акту обстеження умов проживання дитини від 07.02.2025, проведеного Службою у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, обстежено умови проживання дітей за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним нормам. У дітей наявні місця для сну, наявне місце для виконання домашніх завдань, продукти харчування наявні в повному обсязі. Сезонним одягом діти забезпечені. За цією адресою постійно проживають [PERSON] . [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Дітей утримує матір та батько, який сплачує аліменти. Відповідно до висновку санітарно-гігієнічні умови проживання відповідають нормам. Ознак неналежного виконання батьківських обов`язків не виявлено. Судом встановлено, та не заперечувалось сторонами у справі, що під час спільного проживання сторін по справі, як мати, так і батько, піклувались про своїх дітей та виконували всі інші батьківські обов`язки. Разом з тим, на даний час діти проживають разом із матір`ю, відвідують навчальний заклад за фактичним місцем проживання, а батько дітей проживає окремо від них. Матір`ю дітей створені всі умови для їх проживання, вона фактично здійснює опіку над дітьми, доглядає за ними, утримує та піклується про дітей, та доказів зворотному з боку позивача суду надано не було. Що стосується питання про усунення перешкод у спілкуванні батька з дітьми та зобов`язання [PERSON] , не чинити [PERSON] перешкод у спілкуванні з дітьми - сином [PERSON] , [INFO] , та сином [PERSON] , [INFO] , суд зазначає наступне. В позовній заяві позивач просить суд усунути перешкоди у спілкуванні батька з дітьми та зобов`язати [PERSON] , не чинити [PERSON] перешкод у спілкуванні дітьми - сином [PERSON] , [INFO] , та сином [PERSON] , [INFO] , у тому числі: - не обмежувати спілкування батька з дитиною телефоном та в режимі "он-лайн" з використанням програмного забезпечення Viber, WatsApp або іншого месенджера з урахуванням режиму дня дитини; здійснювати тимчасовий виїзд дітей чи одного з дітей за межі України з одним із батьків з метою їх оздоровлення та відпочинку за попередньою домовленістю між батьками; повідомляти про хвороби дітей чи однієї дитини (підтвердженої згідно запису педіатра), якщо це припадає на день зустрічі, у такому випадку зустріч підлягає перенесенню на іншу, погоджену між батьками дату, з урахуванням інтересів дітей, стану їх здоров`я та потреб у повноцінному розвитку відповідно до віку дитини та визначити такі способи участі позивача [PERSON] у спілкуванні та вихованні дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , без присутності матері дітей: - кожна перша та третя субота щомісяця з 10:00 години до 20:00 години із можливістю перебування дітей за місцем проживання чи перебування позивача, з можливістю відвідування культурно-масових, спортивних та розважальних заходів, - щороку проводити час з дітьми та/або спільно відпочивати з дітьми, тривалістю 7 (сім) календарних днів поспіль влітку у вільний від навчання дітей час; - забирати дітей та привозити дітей за місцем їх постійного проживання повинен особисто позивач. - зобов`язати [PERSON] надавати [PERSON] один раз на місяць інформацію про стан здоров`я дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] . Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, №31111/04, §54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, №10383/09, §100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Поряд із цим, згідно з ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно зі ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 151, 152 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. За змістом ст.ст. 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення (частина перша статті 158 СК України). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Подільської районної державної адміністрації від 21.05.2025 про визначення місця проживання дітей та порядку участі батька у вихованні дітей, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити [PERSON] порядок та спілкування з неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , та малолітнім [PERSON] , [INFO] , наступним чином: - кожна перша та третя субота щомісяця з 12 год 00 хв до 20 год 00 хв в весняно-літній період, та перша та третя субота починаючи з 12 год 00 хв до 18 год 00 хв в осінньо-зимовий період часу, з можливістю перебування дітей за місцем проживання чи перебування батька та відвідування культурно-масових спортивних та розважальних заходів, без присутності матері; - щороку проводити час з дітьми та/або спільно відпочивати з дітьми тривалістю сім календарних днів поспіль влітку у вільний від навчання дітей час; - забирати та привозити дітей за місцем їх постійного проживання особисто батьком. Відповідно до статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За змістом положень ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити; контакт з дитиною - реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). За змістом ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Сторонами не заперечується, що батьки разом не живуть, а діти проживають з відповідачем. У той же час, суд частково погоджується із висновком органу опіки та піклування, оскільки останніми не взято до уваги, що позивач, як військовослужбовець має постійні відрядження поза межами Київського гарнізону, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимоги щодо питання про необмеження спілкування батька з дитиною телефоном та в режимі «он-лайн» з використанням програмного забезпечення Viber, WatsApp або іншого месенджера з урахуванням режиму дня дитини (навчання, відвідування гурнтів, відпочинок тощо). Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів, мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). При вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини, які полягають зокрема в забезпеченні її розвитку у стійкому середовищі. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Позивач, будучи батьком дітей, прагне спілкування з ними, оскільки участь у вихованні та розвитку дитини є його правом та обов`язком. Окрім наведеного, суд вважає, що реалізація одним із батьків свого права на спілкування з дитиною у будь-якому разі не повинна перешкоджати нормальному розвиткові дитини. Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із синами у спосіб, визначений висновком органу опіки та піклування, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з синами, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, не встановлено, а тому, враховуючи інтереси дитини, вік дитини, стан дитини, місцезнаходження дитини та сторін, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Більш того, суд роз`яснює сторонам, що з урахуванням вікових змін дитини, його розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини. З урахуванням встановлених під час розгляду справи обставин дійсних взаємовідносин сторін, відношення батька до дітей, а також відношення матері до батька та дітей, переймаючись виключно інтересами дітей, які є хлопчиками, і в житті яких особа чоловіка - батька, має одне з вирішальних значень, суд приходить до висновку про встановлення саме такого способу участі батька у вихованні синів, який наведено у резолютивній частині рішення.

Outcome: partial