Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до Дарницького районного суду міста Києва із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, та просить встановити факт постійного її проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. В обгрунтування заяви зазначає, що народилася [INFO] в с. Онок Виноградівського району Закарпатської області. 29.05.1985р. у відділі ЗАГСу Залізничної районної ради народних депутатів м. Києві між нею та [PERSON] було укладено шлюб, після чого вона змінила своє дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». 10.12.1985р. Залізничним РОВД м. Києві заявниці видано паспорт громадянина СРСР серії [NUMBER] . За час шлюбу народилося дві доньки: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] 21.01.1993р. у відділі ЗАГСу Московського району м. Києва шлюб заявниці було розірвано, прізвище залишилось « [PERSON] ». У жовтні 2001р. з метою зміни паспорта громадянина СРСР зразка 1974 року на паспорт громадянина України заявниця звернулась до відділу паспортної реєстраційної та міграційної роботи Голосіївського РУГУ МВС України в м. Києві. Були надані всі необхідні документи, але паспорт громадянина України [PERSON] так і не отримала. 12.09.2024р. заявниця звернулась до Дніпровського відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області з метою оформлення паспорта громадянина України у зв`язку з втратою паспорта зразка 1974р. Вказану заяву розглянуто і надано відповідь, якою відмовлено в оформленні та видачі паспорта, так як відповідно до вимог п. 39 Порядку Дніпровським РВ провести перевірку належності до громадянства України не вдалося. На адвокатський запит із Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації була отримана відповідь, що згідно відомостей відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації та інформацією з архівної картки Ф-16 [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 16.01.1990р. по 26.06.1992р. Отже, на момент проголошення незалежності України заявниця постійно проживала на території України, а тому, на її думку, є всі підстави для задоволення заяви про встановлення юридичного факту. Встановлення факту постійного проживання на території України необхідне заявнику для отримання паспорту громадянина України. Без встановлення факту проживання на території України, заявник позбавлений можливості отримати підтвердження того, що він є громадянином України, отримати паспорт громадянина України, мати права та обов`язки громадянина України. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11.09.2025р. справу за заявою [PERSON] передано на розгляд за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 23.12.2025р. відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] , призначено справу до судового розгляду. Від Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області надійшли письмові пояснення, які заінтересована особа просить врахувати при прийнятті рішення. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів у матеріалах справи, оцінивши їх у сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до ч. 1 та ч 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. Як вбачається, [PERSON] звернулась до Дніпровського відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області ДМС України із заявою від 12.09.2024р. №Ф-30/6/8027-24 щодо оформлення паспорта громадянина України у зв`язку із втратою паспорта зразка 1974р. У відповідь на вказане звернення Дніпровський відділ Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області ДМС України 09.10.2024р. повідомив про те, що з метою ідентифікації особи відносно заявниці направлено запит до ГУ ДМС України, УДМС України в областях №8027.17/4366-24 від 13.09.2024р. Згідно відомостей Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами Державної міграційної служби України на ім`я [PERSON] , [INFO] , виявлено заяви про видачу паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії [NUMBER] , виданого ВВС Залізничного РВК м. Києві 10.12.1985, та тимчасового посвідчення (без номера), виданого Московським РУ ГУМВС України в м. Києві 11.05.1994 року у зв`язку з втратою паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії [NUMBER] ; ВР Голосіївським в м. Києві РДА щодо підтвердження реєстрації було повідомлено, що відповідно до архівної картотеки [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 08.09.1992р. по 30.06.1994р. Відповідно до вимог п. 39 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015р. №302, Дніпровським РВ провести перевірку належності до громадянства України на вдалося. Так, судом встановлено, що згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] в с. Онок, Виноградівського району, Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис №51. Згідно Свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 29.05.1985р., [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , про що складений відповідний запис за №621. Із цього Свідоцтва про шлюб вбачається, що після укладення шлюбу [PERSON] взяла прізвище чоловіка « [PERSON] ». Із Свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 21.01.1993р., актовий запис №53. Після розлучення прізвище [PERSON] залишилось « [PERSON] ». Солом`янською районною в місті Києві державною адміністрацією на адвокатський запит адвоката Клименка І. щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання [PERSON] надана відповідь від 11.11.2024р. №108-14112, за якою відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації та інформацією з архівної картки Ф-16 [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] за 16.01.1990 по 26.06.1992р. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», № 5 від 31.03.1995 року встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 315 ЦПК України суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 315 ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення юридичних фактів, у тому числі, й постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Питання громадянства України регулюється Конституцією України, законами України, указами Президента України, міжнародними договорами України. Основними нормативно-правовими актами з питань громадянства України є Закон України «Про громадянство України», Указ Президента України від 27.03.2001 року №215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України». Відповідно до п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України. У відповідності до п. 8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001р. №215, встановлення належності до громадянства України стосується: а) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон і не мають в паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року, зокрема: осіб, які станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України; осіб, які станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України; б) осіб, які станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту; в) осіб, які станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття та виховувалися в дитячих будинках, загальноосвітніх школах-інтернатах для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Оформлення належності до громадянства України стосується осіб, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким в паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", і дітей таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття. Перевірка належності до громадянства України стосується осіб, які перебувають за кордоном і в яких відсутні документи, що підтверджують громадянство України, або якщо виникла необхідність перевірки факту перебування таких осіб у громадянстві України; осіб, які перебувають на території України на законних підставах і в яких відсутні документи, що підтверджують громадянство України, або якщо виникла необхідність перевірки факту перебування таких осіб у громадянстві України. Для перевірки належності до громадянства України заявник подає заяву про перевірку належності до громадянства України, у якій викладає, у зв`язку з якими обставинами потребує проведення перевірки належності до громадянства України. У п. 9 Порядку вказано, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має в паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) паспорт громадянина колишнього СРСР. У разі втрати паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка про перебування особи в громадянстві колишнього СРСР станом на 24 серпня 1991 року, оформлена територіальним підрозділом Державної міграційної служби України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону "Про громадянство України", що подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року. Тобто в таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Стаття 1 Закону України «Про громадянство України» дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України». Так, безперервне проживання на території України - постійне проживання на території України особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Не є порушенням вимоги про безперервне проживання виїзд особи за кордон у службове відрядження, на навчання, на лікування, реабілітацію, що підтверджується відповідним документом підприємства, установи, організації, закладу освіти, закладу охорони здоров`я, закладу реабілітації. Відповідно до положень Закону України "Про громадянство України" і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду. Ураховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України "Про громадянство України" і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення. Подібні правові висновки висловлені в постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18, від 05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19, від 19 травня 2021р. у справі №496/818/19. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надані заявником докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт постійного проживання на території України станом на 24.08.1991р. За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку, встановлення факту постійного проживання на території України, який просить встановить заявник, підтверджується письмовими матеріалами справи, суд приходить до висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved