Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: усунути йому перешкоди в реалізації права на виховання та спілкування з донькою [PERSON] , [INFO] , зобов`язавши відповідачку не чинити перешкоди в його спілкуванні, як батька, з дитиною [PERSON] , [INFO] ; визначити йому спосіб його участі у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] , та час спілкування батька з донькою шляхом систематичних побачень або розмов за допомогою телефону, соціальних месенджерів тощо наступним чином: 1) графік побачень або розмов з дитиною за допомогою телефону або соціальних месенджерів (соціальних мереж) під час проходження військової служби: - надання можливості безперешкодно розмовляти з дитиною по телефону (включаючи відеозв`язок та соціальні мережи) всі дні тижня з 10.00 до 21.00 години на протязі доби, з тривалістю розмови не менше 20 хвилин (при наявності технічної можливості такого зв`язку); - у випадку приїзду у відпустку або іншої можливості прибути до місця проживання дитини з 10.00 до 16.00 години кожного дня; 2) графік побачень з дитиною після звільнення або демобілізації з військової служби, або скасування воєнного стану (без присутності матері): - у робочі дні (понеділок - п`ятниця) з 10.00 до 20.00 години; - кожну першу і третю суботу місяця з 10.00 до 18.00 години; - кожну другу та четверту неділю місяця з 10.00 до 20.00 години; - у святкові та неробочі дні з 10.00 до 20.00 години; - щороку кожен день народження доньки з 10.00 до 14.00 години; - половину тривалості кожних шкільних канікул поспіль протягом кожного навчального року; - кожен липень року протягом усього місяця; всі судові витрати покласти на відповідача. На обґрунтування позову зазначено, що 03 березня 2007 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] . [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . 26 квітня 2023 року рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. їх шлюб був розірваний, яке прізвище на даний час має відповідач йому не відомо. Після розірвання шлюбу донька постійно проживає з відповідачкою. Після народження доньки їхні сімейні відносини з відповідачкою стали натягнутими та суттєво погіршилися. З незрозумілих для нього причин відповідачка стала висувати йому різного роду якісь неясні йому і нездійсненні для нього умови, у тому числі і після розірвання шлюбу. При цьому, як правило, від його згоди на висунуті до нього з боку відповідачки вимоги, залежало та залежить сьогодні, чи буде йому надана відповідачкою можливість побачитися або поспілкуватися з дитиною, чи ні. Відповідачка постійно і повністю перешкоджає йому в спілкуванні з донькою, а саме: він не має можливості бачити свою дитину, розмовляти з дочкою по телефону або іншими засобами зв`язку, брати постійну участь в її вихованні, гуляти і грати з нею. В даний час, коли він знаходиться не за місцем проживання дитини, відповідачка перешкоджає йому, у тому числі, і його спілкуванню з дитиною, шляхом використання телефонного та відеозв`язку. Крім того, з вини відповідачки він позбавлений можливості сумлінно виконувати свої обов`язки щодо виховання та розвитку його дитини. По суті, з часу погіршення сімейних відносин по сьогоднішній день його любов до доньки, його бажання постійно бачити свою рідну дитину, спілкуватися з нею і виховувати дочку стало свого роду засобом, який відповідачка недобросовісно використовує для психологічного і морального тиску на нього, бо регулярно та безперервно і без будь-яких істотних причин відмовляє йому в спілкуванні з його дитиною, на яке він має законне право. Незважаючи на всі вищевикладені факти, недружнє ставлення до мене з боку відповідачки, як матері спільної дитини, він постійно та добровільно надає свою матеріальну допомогу дочці. Крім того, постійно сплачує аліменти на утримання дитини. Відсутні будь-які об`єктивні факти або обставини, які надавали б відповідачці підстави вважати, що його спілкування з донькою може заподіяти їй шкоду. Навпаки, постійне і різноманітне спілкування дочки з ним, як своїм батьком, на його думку, дуже благотворно позначиться на її вихованні, формуванні її характеру, світогляду, розвитку її здібностей і нахилів. Крім того, постійне і правильне (тобто без присутності матері) спілкування його дочки з ним зіграє позитивну роль в компенсації у дочки тих психологічних переживань і втрат, які відчувають діти, які ростуть і виховуються в неповних сім`ях з матерями, але без батьків. На його думку, спілкування [PERSON] з ним не перешкоджає нормальному розвитку дитини. До доньки він має почуття батьківської любові, турботи, хвилюється за нею, дуже сумує без доньки. Він не бажає припиняти з донькою [PERSON] спілкування, бажає надати дитині все можливе для розвитку, виховання, забезпечення дитини, але у цьому йому чиняться суттєві перешкоди з боку відповідачки, як матері дитини, тому він вимушений звернутися з даним позовом до суду та вирішення спору в судовому порядку. З метою досудового врегулювання питань, пов`язаних з перешкодами, які йому чинить відповідачка, він неодноразово звертався до неї з пропозицією та просив узгодити запропонований ним графік його зустрічей або спілкування з дитиною. Відповідачка не відповіла позитивно на пропозиції, чим фактично відмовилася без суду врегулювати їхні спірні сімейні питання. На початку травня 2023 року він звернувся з письмовою заявою до органу опіки та піклування, а саме до Служби у справах дітей Кам`янської міської ради про визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї з метою спонукання відповідача до усунення перешкод у його спілкуванні з дитиною. 25 травня 2023 року він отримав лист-відповідь від Служби у справах дітей Кам`янської міської ради від 22 травня 2023 року, де зазначено, що він має право звернутися до суду із відповідною позовною заявою для вирішення питання щодо визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. 20 вересня 2023 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 03 жовтня 2023 року було задоволено клопотання позивача та зупинено провадження у справі до припинення перебування [PERSON] у складі Збройних Сил України. 03 березня 2025 року провадження у справі було поновлене. 18 квітня 2025 року до суду від Служби у справах дітей Кам`янської міської ради надійшов висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету КМР по справі № 209/3240/23. 20 травня 2025 року від представника відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позов, у якому зазначено, що відповідачка позовну заяву не визнає, заперечує проти неї та вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: у шлюбі між сторонами народилася донька - [PERSON] , [INFO] . 26 квітня 2023 року рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шлюб сторін було розірвано. Після розірвання шлюбу донька, [PERSON] , постійно проживає з відповідачкою і перебуває на її повному утриманні. Позивач, крім сплати аліментів в примусовому порядку, інших батьківських обов`язків не виконує. Позов мотивований тим, що відповідачка нібито постійно і повністю перешкоджає позивачу в спілкуванні з донькою, через що він не має можливості бачити свою дитину, спілкуватися з нею по телефону або іншими засобами зв`язку, брати участь у її вихованні, гуляти і грати з нею. Також, позивач стверджує, що він позбавлений можливості виконувати свої обов`язки щодо виховання та розвитку дитини. Відповідачка заперечує ці твердження і зазначає, що жодних перешкод для спілкування позивача з донькою не чинилося. Позивач самостійно усунувся від виховання дитини ще до розірвання шлюбу та своєї мобілізації. Під час зустрічей з донькою без присутності матері, позивач часто займався власними справами, не пов`язаними з інтересами дитини, або залишав доньку з родичами та йшов вирішувати свої питання, що не стосувалися виховання, розвитку, чи потреб і бажань дитини. Позивач неодноразово призначав зустріч з дитиною, а потім в останній момент повідомляв, що зустріч скасовується без пояснень причин. Також, під час спілкування мобільним телефоном влітку 2024 року, позивач сварив дитину через те, що вона не могла з ним спілкуватися, що призвело до відсутності бажання дитини контактувати з ним в подальшому. З жовтня 2024 року позивач взагалі не проявляє інтересу до доньки. Також, на підтвердження можливих проявів агресії з боку позивача до інших людей відповідачка зазначає, що позивач був засуджений вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2003 року за тілесне ушкодження ножем іншій особі. Такі дії позивача призвели до небажання доньки спілкуватися з ним та втрати прихильності дитини до нього, втрати психологічного зв`язку між донькою та позивачем та негативно впливають на психологічний та емоційний стан доньки. Відповідачка не чинить перешкод у спілкуванні позивача з дитиною, однак вважає, що спілкування та побачення батька з дитиною повинно відбуватися в інтересах дитини. Твердження позивача про те, що відповідачка чинить йому перешкоди у вихованні та спілкуванні з дитиною не є розумними і не ґрунтуються на фактичних обставинах. Графік побачень, запропонований позивачем, орієнтований виключно на задоволення його бажань та прав, як батька, при повному ігноруванні інтересів і прав доньки, і прав матері. Відповідачка не заперечує проти спілкування позивача з дитиною, але доцільно зазначати, що в першу чергу таке спілкування і зустрічі мають відбувалися в інтересах дитини за її бажанням, з урахуванням графіку дитини, а потім вже враховувати бажання та інтереси батьків. З метою підтримання стосунків між батьком та дитиною просить суд визначити [PERSON] спосіб його участі у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] , та час спілкування батька з донькою шляхом побачень або розмов за допомогою телефону, соціальних месенджерів за наявності технічної можливості, тощо наступним чином: під час проходження позивачем військової служби: понеділок, четвер у період з 15.00 до 20.00 години та неділя у період часу з 10.00 до 20.00 години розмовляти з дитиною за телефонним зв`язком 15 хвилин по мірі можливості, з урахуванням режиму дитини, графіку її навчання, позашкільних заходів, відпочинку, стану здоров`я та бажання дитини на спілкування; у випадку приїзду у відпустку позивача - побачення у понеділок, середу, четвер в період часу з 10.00 до 16.00 години з урахуванням режиму дитини, графіку її навчання, позашкільних заходів, відпочинку, стану здоров`я та бажання дитини та першу і третю суботу місяця з 12.00 до 18.00 години з урахуванням режиму дитини, графіку її навчання, позашкільних заходів, відпочинку, стану здоров`я та бажання дитини із правом батька забрати дитину із місця проживання дитини або закладу освіти та обов`язку повернути назад до місця проживання дитини (закладу освіти); дні народження дитини, батька, матері батька, а також інші святкові дні проводити за взаємною домовленістю батьків з урахуванням віку дитини та її бажання; покласти обов`язок на позивача під час зустрічей та побачень із донькою не відвідувати заклади, установи, місця не передбачені для дітей, а саме: станції технічного обслуговування, будівельні майданчики, бари, місця розливу та вживання алкогольних напоїв, іншу сім`ю батька, тощо; всі зустрічі проводити за попередньою домовленістю (за три дні) з матір`ю дитини, та у присутності матері дитини або без такої на розсуд дитини та матері до досягнення дитиною 8 років; передбачити право змінювати порядок та час спілкування з дитиною за взаємною згодою батька та матері, з урахуванням бажання дитини. Графік побачень з дитиною після звільнення позивача або демобілізації з військової служби, або скасування воєнного стану просить суд на цей час не визначати, оскільки встановлення будь-якого графіку є передчасним, і не зможе врахувати обставини, які можуть виникнути в процесі відновлення після завершення воєнних дій, а також потреб та інтересів дитини, що можуть змінюватися залежно від обставин. Щодо заявлених судових витрат зазначив, що позивач, серед інших судових витрат бажає покласти на відповідачку витрати на професійну правничу допомогу, та транспортні, банківські, канцелярські та інші витрати у розмірі 4800 гривень. Вважає, що такий розмір витрат, у будь-якому разі не може бути задоволений до стягнення, оскільки позивач не надає доказів які підтверджують, що він їх поніс або доказів, що він їх може понести в майбутньому. Відповідачка не очікує нести витрати, пов`язані із розглядом справи у суді першої інстанції. Враховуючи вищевикладене, просить: визначити позивачу спосіб його участі у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] , та час спілкування батька з донькою шляхом побачень або розмов за допомогою телефону, соціальних месенджерів за наявності технічної можливості, тощо наступним чином: під час проходження позивачем військової служби: понеділок, четвер у період з 15.00 до 20.00 години та неділя у період часу з 10.00 до 20.00 години розмовляти з дитиною за телефонним зв`язком 15 хвилин по мірі можливості, з урахуванням режиму дитини, графіку її навчання, позашкільних заходів, відпочинку, стану здоров`я та бажання дитини на спілкування; у випадку приїзду у відпустку позивача - побачення у понеділок, середу, четвер в період часу з 10.00 до 16.00 години, з урахуванням режиму дитини, графіку її навчання, позашкільних заходів, відпочинку, стану здоров`я та бажання дитини, та першу і третю суботу місяця з 12.00 до 18.00 години, з урахуванням режиму дитини, графіку її навчання, позашкільних заходів, відпочинку, стану здоров`я та бажання дитини із правом батька забрати дитину із місця проживання дитини або закладу освіти та обов`язку повернути назад до місця проживання дитини (закладу освіти); дні народження дитини, батька, матері батька, а також інші святкові дні проводити за взаємною домовленістю батьків з урахуванням віку дитини та її бажання; покласти обов`язок на позивача під час зустрічей та побачень з донькою не відвідувати заклади, установи, місця, не передбачені для дітей, а саме: станції технічного обслуговування, будівельні майданчики, бари, місця розливу та вживання алкогольних напоїв, іншу сім`ю батька, тощо. 05 червня 2025 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява про зміну предмету позову (уточнення позовних вимог), у якій зазначено, що позивач, не змінюючи підстав позову, вважає за необхідне уточнити позовні вимоги та змінити предмет позову. До заяви про зміну предмету позову додав уточнену позовну заяву. В уточненому позові, обгрунтування якого аналогічне початковому позову, позивач просить: усунути позивачу перешкоди в реалізації права на виховання та спілкування з донькою [PERSON] , [INFO] , зобов`язавши відповідачку не чинити перешкоди в спілкуванні батька [PERSON] з дитиною [PERSON] , [INFO] ; визначити позивачу спосіб його участі у вихованні доньки [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення визначених місяців, днів та часів спілкування батька з дитиною таким чином: 1) на період дії в Україні воєнного стану та проходження позивачем військової служби по мобілізації та під час перебування його у відпустці визначити такий спосіб участі позивачу у спілкуванні із його дочкою [PERSON] , [INFO] : - безперешкодного спілкування із дочкою засобами телефонного зв`язку та відеозв`язку, у тому числі за допомогою месенджерів Viber, WhatsApp, Телеграм, для чого зобов`язати відповідачку забезпечити спілкування між батьком [PERSON] та дочкою [PERSON] , [INFO] , по телефону та відеозв`язку, шляхом приймання на своєму телефоні вхідних дзвінків від батька або шляхом телефонування батькові [PERSON] за його номером мобільного зв`язку « [NUMBER] » кожного тижня у понеділок, четвер у період з 15.00 до 20.00 години, у неділю у період часу з 10.00 до 20.00 години та в будь-який інший час, коли дитина цього забажає, із тривалістю розмов 15 хвилин по мірі можливості; - особистих зустрічей із дитиною у випадку приїзду у відпустку або прибуття до міста Кам`янське позивача, протягом 2 годин кожного дня: в робочі дні, в період часу з 15.00 до 19.00 години, у вихідні та святкові дні в період часу з 11.00 до 15.00 години, з урахуванням стану здоров`я дитини, її графіка сну та відпочинку; всі зустрічі проводити в перші шість місяців з дня набрання рішенням суду законної сили у присутності матері дитини [PERSON] , за її попереднім повідомленням, а потім без її участі; 2) на період після закінчення в Україні воєнного стану та звільнення позивача з військової служби у Збройних Силах України визначити йому такий спосіб участі у спілкуванні із його дочкою [PERSON] , [INFO] : - безперешкодного спілкування із дочкою засобами телефонного зв`язку та відеозв`язку, у тому числі за допомогою месенджерів Viber, WhatsApp, Телеграм, для чого зобов`язати відповідачку забезпечити спілкування між батьком [PERSON] та дочкою [PERSON] , [INFO] , по телефону та відеозв`язку шляхом приймання на своєму телефоні вхідних дзвінків від батька або шляхом телефонування батькові [PERSON] за його номером мобільного зв`язку « [NUMBER] » кожного тижня у понеділок, четвер у період з 15.00 до 20.00 години, у неділю у період часу з 10.00 до 20.00 години та в будь-який інший час, коли дитина цього забажає, із тривалістю розмов 15 хвилин по мірі можливості; - систематичних побачень наступним чином: у робочі дні (понеділок, середа, п`ятниця) з 15.00 до 19.00 години; у вихідні та неробочі дні з 10.00 до 16.00 години, з урахуванням стану здоров`я дитини, її графіка сну та відпочинку; кожну першу і третю п`ятницю місяця з 15.00 години до 12.00 години суботи та кожну другу та четверту суботу місяця з 12.00 години до 14.00 години неділі, з можливістю ночівлі доньки [PERSON] за місцем проживання батька [PERSON] ; у святкові дні з 10.00 до 16.00 години; у день народження доньки [PERSON] , [INFO] кожного року, з 11.00 до 15.00 години; у день народження батька [PERSON] , [INFO] кожного року, з 10.00 до [INFO] , з можливістю спільного відпочинку із батьком; у період хвороби доньки [PERSON] безперешкодно відвідувати її за місцем її проживання; всі зустрічі проводити в перші шість місяців з дня набрання рішенням суду законної сили у присутності матері дитини [PERSON] , за її попереднім повідомленням, а потім без її участі; всі судові витрати, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25000 грн. покласти на відповідачку [PERSON] 17 лютого 2026 року представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Також зазначив, що він, у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, має намір подати докази щодо понесених позивачем судових витрат на протязі 5 днів після ухвалення рішення. До заяви додав компромісний графік, з урахуванням графіку зустрічей, запропонованого відповідачкою у відзиві, згідно якого: 1.На період воєнного стану: - телефонні/відеодзвінки за графіком: понеділок, четвер, неділя у фіксований час з 18.00 до 20.00 години, тривалістю до 15 хвилин, оскільки важливо організувати дзвінки, контакт із дитиною важливий для відновлення та збереження емоційного зв`язку. фіксована година (вечір) дозволяє матері не «чекати» дзвінка весь день і підготувати дитину. - особисті зустрічі (під час відпустки) за графіком: щодня з 11.00 до 14.00 (3 години) у перші 6 місяців у присутності матері в громадських місцях, за її попереднім повідомленням, за умови належного емоційного стану дитини, стану її здоров`я, графіку її сну, оскільки 3 години оптимальний варіант, що дозволяє дитині не перевтомлюватися та провести якісний час; 2. На період після закінчення воєнного стану: - телефонні/відеодзвінки за графіком: понеділок, четвер, неділя у фіксований час з 18.00 до 20.00, тривалістю до 15 хвилин; - особисті зустрічі за графіком: понеділок, середа, четвер з 12.00 до 16.00 (4 години), перша і третя субота місяця з 12.00 до 18.00 (6 годин), за попереднім повідомленням матері, за умови належного емоційного стану дитини, стану її здоров`я, графіку її сну, із правом батька забрати та повернути дитину до місця проживання; - дні народження дитини, батька, матері батька, інші святкові дні - 3 години спілкування за домовленістю, за попереднім повідомленням матері, за умови належного емоційного стану дитини, стану її здоров`я, графіку її сну, із правом батька забрати та повернути дитину до місця проживання. 17 лютого 2026 року представник відповідачки [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, у задоволенні позову просив відмовити, оскільки запропонований графік не відповідає інтересам дитини, не заперечував проти встановлення графіку, який викладений у відзиві на позов. Просив враховувати бажання дитини на зустрічі з батьком. Заперечував проти стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки заявлений розмір не підтверджений документально та є неспівмірним з цією справою. Представниця третьої особи Служби у справах дітей Кам`янської міської ради подала клопотання про розгляд справи без представника відділу. На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу за наявними у справі матеріалами. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з відповідачкою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 13) та актом № 56/3/3 від 08 березня 2023 року (а.с. 14), а також визнається відповідачкою. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Позивач є військовослужбовцем та наразі проходить військову службу у лавах Збройних Сил України, що підтверджується копіями мобілізаційного розпорядження та обліково-послужної картки (а.с. 15). Позивач, як батько, намагається приймати участь в житті та вихованні доньки, однак вважає, що через перешкоди, які чинить відповідачка, він не в повному обсязі реалізує своє право на участь у житті та вихованні доньки, у зв`язку з чим він звертався до Служби у справах дітей КМР, що підтверджується листом за вих. № Т-237/01-15 від 09 травня 2023 року (а.с 16). Оскільки батьки не можуть прийти до обопільної згоди в порядку участі у вихованні дитини, то дане питання може бути вирішене в судовому порядку. При вирішенні заявлених позовних вимог, з урахуванням поданого відзиву, суд приймає до уваги те, що статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно зі статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно зі статтею 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Суд, при встановленні способу спілкування, має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Батько та мати мають рівні права та обов`язки і при вирішенні питання про періодичність побачень, можливість спільного відпочинку, відвідування місця проживання того з батьків, з ким дитина не проживає, слід виходити виключно з інтересів дитини. У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29 травня 2019 року в справі № 357/17852/15-ц (провадження № 14-199цс19) вказала, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитись на шкоду інтересам дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, та у справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Судом встановлено, що позивач виявляє активне бажання спілкуватись із донькою, та в ході розгляду справи не було встановлено негативного впливу батька на неї, а відтак у суду відсутні підстави для усунення його від спілкування з дитиною. Суд вважає, що батькам дитини слід налагодити відносини між собою в частині досягнення належного спільного виховання дитини та знайти спільні мирні шляхи вирішення питання щодо можливості спілкування батька із донькою. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що судом встановлено, що з боку відповідачки дійсно періодично чиняться перешкоди щодо надання можливості позивачу спілкуватись з дитиною, що зумовило, в тому числі, звернення позивача до органу опіки та піклування із заявою, суд вважає, що позовні вимоги в частині усунення перешкод відповідачкою у спілкуванні позивача з дитиною є обґрунтованими та законними, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Визначаючи способи участі батька у вихованні дитини у даній справі, суд приймає до уваги інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, та вважає, що обґрунтування позовних вимог в частині необхідності визначення участі батька у спілкуванні з донькою та встановлення такого графіку є слушними. В ході розгляду справи судом не було встановлено обставин, які б беззаперечно свідчили про те, що спілкування позивача з донькою буде перешкоджати нормальному її розвитку, у зв`язку з чим, приходить до переконання, що спілкування позивача із дитиною буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб. Суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні дитини, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дитини. Відповідно до ч. 6 ст. 7 Сімейного кодексу України рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі "Зоммерфельд проти Німеччини" ("Sommerfeld v. Germany") від 08.07.2003 р., "Цаунеггер проти Німеччини" ("Zaunegger v. Germany") від 03.12.2009 р.). Згідно із частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 14 квітня 2025 року органом опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради складено висновок (а.с. 49 оберт 50) про доцільність визначення [PERSON] порядку участі у вихованні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з урахуванням її режиму таким чином: понеділок, четвер та неділя розмовляти з дитиною за телефонним зв`язком 15 хвилин по мірі можливості; у випадку приїзду у відпустку або прибуття до міста протягом 2 годин кожного дня. Всі зустрічі проводити за попередньою домовленістю з матір`ю дитини [PERSON] та перші півроку у її присутності, а потім без її участі. Суд, при вирішенні питання щодо участі батька у спілкуванні з дитиною, враховує думку сторін і рекомендації органу опіки та піклування, викладені у висновку, вік дитини, яка досягла 7-ми річного віку, необхідність дотримання розпорядку дня та відпочинку, враховуючи рівні права батьків на участь у вихованні дитини та виходячи з інтересів дитини, вважає за необхідне усунути перешкоди позивачу в спілкуванні та вихованні дитини і визначити [PERSON] спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] . Окремо суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на сталу практику Верховного Суду в такій категорії справ, яка вказує на те, що незалежно від вирішення спору, сторони не позбавлені в майбутньому права на зміну встановленого судом способу участі у вихованні дитини із врахуванням змін поведінки позивача, відповідних вікових змін дитини, її розвитку та потреб, що буде відповідати, насамперед, засадам якнайкращого забезпечення інтересів дитини ( Постанова Верховного Суду від 29 травня 2024 року в справі № 354/608/15). Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: partial