Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Заявниця [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою, в якій послалася на таке. [INFO] в с. Беречино Кольчугинського району Володимирівської області російської федерації померла [PERSON] , [INFO] . [PERSON] незадовго до повномасштабного вторгнення переїхала проживати до своїх родичів до російської федерації з с. Жовтий Яр Білгород-Дністровського району Одеської області. Близько декілька тижнів тому заявниця дізналася про смерть [PERSON] через її далеких родичів, а також від них дізналася про існування заповіту на її ім`я, який вони знайшли в її документах. 16 серпня 2018 року [PERSON] склала заповіт на ім`я заявниці, який був посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Гайдаржи А.А., зареєстрований у реєстрі за № 1248, та яким заповіла земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,8691 га, кадастровий номер: 5125082400:01:001:0348, належну спадкодавиці на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 064576, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією, що розташована на території Дивізійської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами с.Жовтий Яр Білгород-Дністровського району Одеської області). Для звернення до нотаріуса, з метою оформлення спадкових прав, заявниці необхідно подати свідоцтво про смерть спадкодавиці, яке отримати вона не має можливості через об`єктивні причини, а саме повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України та як наслідок розірвання дипломатичних відносин та обміном інформацією в рамках міжнародних договорів. Через далеких родичів померлої заявниця попросила надіслати їй копію свідоцтва про її смерть. Через декілька днів вона отримала копію свідоцтва про смерть, виданого мовою оригіналу: «Отделом ЗАГС администрации Кольчугинского району Владимирской области» 06 вересня 2022 року та фото могили [PERSON] , інших доказів отримати не має можливості. Оскільки не представлено документу, форма якого відповідає умовам діючого законодавства та не створює правових наслідків, та через необхідність оформлення спадкових прав, заявниця просить встановити факт смерті [PERSON] , яка народилася [INFO] в с. Дивізія Татарбунарського району Одеської області, та померла [INFO] в с. Беречино Кольчугинського району Володимирівської області російської федерації; зобов`язати Саратський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) поновити актовий запис про смерть [PERSON] та видати заявниці свідоцтво про її смерть. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 12 січня 2026 року, справу передано у провадження судді Луцюка В.О. Відповідно до ухвали судді від 16 січня 2026 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду; заінтересованим особам роз`яснено право на подання письмових пояснень. У судове засідання учасники процесу не з`явилися. Представник заявниці Давиденко К.В. подав суду заяву про слухання справи у його та заявниці відсутність, заяву підтримали та просили про її задоволення. Представник заінтересованої особи Саратського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Н.Ніколаєнко, будучи належним чином та завчасно повідомленою, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подала. Представник заінтересованої особи Дивізійська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області В.Скалозуб просив справу розглядати у його відсутність. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до такого. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України). Відповідно до роз`яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Судом встановлено, що [INFO] в «с. Беречино, Кольчугинский район, Владимирская область, российская федерація» (мовою оригіналу документа) померла [PERSON] , 1941 року народження, на підтвердження чого заявницею надано копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого «93300018 Отдел ЗАГС администрации Кольчугинського района Владимирской области» (мовою оригіналу документа) 06 вересня 2022 року (а.с. 8). На підтвердження факту смерті [PERSON] заявницею надано також копії фотознімків могили з табличкою ПІБ померлої « [PERSON] , [INFO] » та її фото (а.с. 13). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва що розташована на території Дивізійської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, площею 7,8691 га, кадастровий номер: 5125082400:01:001:0348, належну спадкодавиці на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 064576, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією на підставі рішення №172/А-2004 від 08 квітня 2004 року (а.с. 12). За життя [PERSON] 16 серпня 2018 року склала заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Гайдаржи А.А., зареєстрований у реєстрі за № 1248, та яким заповіла вказану земельну ділянку [PERSON] (заявниці у справі) - а.с. 9-10. Тобто, заявниця є спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] . З моменту повномасштабного вторгнення військ російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року, органи України, які уповноважені проводити державну реєстрацію смерті громадян України на території російської федерації, не функціонують. Відтак, державну реєстрацію смерті [PERSON] компетентними органами України не проведено, запис про смерть в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутній. Листом начальника Саратського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Н. Ніколаєвої від 19 листопада 2025 року за вих.47/24.5-118 заявниці роз`яснено про звернення до органу реєстрації за місцем проживання для подачі заяви про поновлення актового запису про смерть та вирішення питання у судовому порядку (а.с. 11). В п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» зазначено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті громадянки України [PERSON] в порядку, що встановлений законодавством України, проведена не була. У зв`язку з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, та триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, відділами державної реєстрації актів цивільного стану України припинено будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами юстиції російської федерації на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних і кримінальних справах та у галузі міжнародного приватного права. На підставі наведеного, відділи державної реєстрації актів цивільного стану України не надають правову допомогу у вирішенні питання щодо витребування документів про реєстрацію актів цивільного стану компетентними органами російської федерації. Факти збройної (військової) агресії російської федерації відносно України, окупації частини території України, є загальновідомими, закріпленими на державному рівні на підставі нормативно-правових актів, а тому не підлягають доказуванню згідно з приписами частини третьої статті 82 ЦПК України. Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини від 18 грудня 1996 року у справі «Лоізида проти Туречинни», міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей і дій, наприклад, реєстрації народження, смерті і шлюбу, «наслідки яких можуть ігноруватися лише на шкоду мешканцям тієї чи іншої території», посилаючись на консультативний висновок Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, та на території російської федерації, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ. Враховуючи наведене, суд приймає як доказ у даній справі інформацію, що викладена у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 06 вересня 2022 року, що видане на території російської федерації, а саме, що [PERSON] , [INFO] , уродженка Одеської області, громадянка України, померла [INFO] в с. Беречино Кольчугинського району Володимирівської області російської федерації. Встановлення факту смерті [PERSON] заявниці потрібно для отримання свідоцтва про смерть встановленого зразку, що має юридичне значення, з метою оформлення у подальшому спадщини після її смерті за заповітом. Свідоцтво про смерть [PERSON] видане державним органом російської федерації. За такого, суд вважає підтвердженим факт смерті особи у певний час і в певному місці, а тому вимоги заявника підлягають задоволенню, з огляду на те, що [PERSON] померла на території російської федерації, що підтверджується наданими доказами. Дипломатичні відносини між Україною та російською федерацією розірвані. Отримати оригінал свідоцтва про смерть та надати йому необхідної юридичної сили на території України заявниця не може, як і отримати спадкові права. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч. 1,4 ст. 6 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану від 01 липня 2010 року № 2398-УІ (далі по тексту Закон № 2398), відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану. Приписами статті 9 Закону № 2398 визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акту цивільного стану. Відповідно до ст. 23 Закону № 2398 поновлення актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану у разі його відсутності, що підтверджується документально. Право на подання заяви про поновлення актового запису цивільного стану мають особи, зазначені в частині другій статті 22 цього Закону. Поновлення актового запису цивільного стану проводиться за місцем його первинного складення. У разі якщо витребувати документи про державну реєстрацію актів цивільного стану від компетентних органів іноземної держави неможливо, поновлення актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. На підставі поновленого актового запису цивільного стану повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Пунктом 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті фізичної особи проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Актовий запис про народження, смерть, складений на підставі рішення суду про встановлення факту народження, смерті, включається до книги поновлених актових записів цивільного стану, якщо з дня народження або дня настання смерті минуло більше одного року. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до роз`яснень п. 13 цієї Постанови, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Відповідно до ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 315 ЦПК України. Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті у даному випадку є рішення суду про встановлення факту смерті. Оскільки смерть особи є юридичним фактом, який має наслідки припинення, зміни або виникнення багатьох правовідносин, тому має безпосереднє значення для реалізації особою своїх прав, а саме, встановлення факту смерті матері має для заявниці юридичне значення, оскільки це необхідно для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу, а саме: свідоцтва про смерть згідно з вимогами чинного законодавства України. Частиною 4 ст. 49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органами державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до п. 1 глави 5 розділу ІІІ «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених Наказом МЮУ 18.10.2000 № 52/5, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до частин 4 ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», у разі якщо витребувати документи про державну реєстрацію актів цивільного стану від компетентних органів іноземної держави неможливо, поновлення актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. Порядок поновлення актових записів цивільного стану регулюється Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5. Відповідно до п. 1.2. Правил поновлення актових записів цивільного стану, складених органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану в разі втрати цих записів. Згідно п.1.8. Правил поновлення актового запису цивільного стану проводиться за місцем його первинного складення, за винятком випадків, встановлених в абзацах третьому - п`ятому пункту 3.13 розділу III цих Правил. Абзац 3 п. 3.13 Правил встановлює, що у разі якщо втрачено актовий запис цивільного стану, складений компетентним органом іноземної держави, з якою Україною не укладено договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, або якщо законодавством іноземної держави встановлено інший порядок поновлення, відмінний від передбаченого законодавством України, а також у разі якщо витребувати документи про державну реєстрацію актів цивільного стану від компетентних органів іноземної держави неможливо (відповідь не надходить тривалий час, стихійне лихо, військові дії тощо), що підтверджується відповідними документами, актовий запис цивільного стану поновлюється відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. Згідно з п. 3.9 Правил для правильного написання відомостей у поновлених актових записах цивільного стану здійснюється необхідна перевірка, під час якої з`ясовуються число, місяць і рік народження заявника, а також ті відомості про його батьків, які істотно впливають на цивільно-правові відносини. У разі якщо неможливо витребувати копії актових записів цивільного стану або підтвердження відповідності відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян даним паперового носія актового запису цивільного стану у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, державна реєстрація актів цивільного стану підтверджується відповідними свідоцтвами про державну реєстрацію актів цивільного стану, витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, якщо вони не містять незастережених виправлень, дописок чи явних ознак підробки. Враховуючи наведене та неможливість заявниці в інший спосіб отримати свідоцтво про смерть спадкодавиці, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до переконання, що є всі законні підстави за встановлення факту державної реєстрації смерті [PERSON] на території російської федерації та поновлення Саратським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) актового запису про смерть про її смерть з наступною видачею такого свідоцтва. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved