Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

В квітні 2024 року позивач Служба у справах дітей Боярської міської ради в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , звернулася до суду із позовом до гр. [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивували тим, що Служба у справах дітей Боярської міської ради розглянула питання про неналежне виконання батьківських обов`язків гр. гр. [PERSON] відносно своїх малолітніх дітей, а саме: неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та про доцільність позбавлення гр. [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження, серія [NUMBER] від 01 вересня 2022 року, видане Боярським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження, серія [NUMBER] від 01 вересня 2022 року, видане Боярським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Службою у справах дітей Боярської міської ради Київської області розглянуто питання про неналежне виконання батьківських обов`язків гр. [PERSON] , [INFO] , по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Мати малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Питання про неналежне виховання дітей в сім`ї неодноразово піднімалося сусідами, які зверталися до старости села Жорнівка в усній формі зі скаргами, що діти в цій родині потерпають від фізичного домашнього насилля. Відповідно до п. 8 Питань діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини затвердженої Постановою № 866 від 24.09.2018 року, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. 06.04.2021 року для прийняття рішення про негайне відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у батька, [PERSON] , Служба у справах дітей Боярської міської ради, після повідомлення про загрозу життю та здоров`ю дітей разом з уповноваженим підрозділом органів Національної поліції, представниками закладу охорони здоров`я провела оцінку рівня безпеки дітей. За результатами оцінки рівня безпеки дітей були виявлені факти безпосередньої загрози їх життю, здоров`ю та потреб вжитих невідкладних заходів для забезпечення їх безпеки. 06.04.2021 року діти були невідкладно направлені до КНП КОР «Київська обласна дитяча лікарня» для обстеження їх стану здоров`я, надання необхідної медичної допомоги в стаціонарних умовах та документування фактів жорстокого поводження з ними. Були виявлені множинні ссадини тулуба, спини та ніг у формі побоїв. За час перебування малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в КНП КОР «Київська обласна дитяча лікарня» батько - гр. [PERSON] , дітей не відвідував, не телефонував, не цікавився, матеріально не допомогав. У малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є старша сестра по матері, [PERSON] , яка після смерті матері проживає в родині рідного батька, гр. [PERSON] та гр. [PERSON] . Малолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , часто приходять в родину сестри. 09.04.2021 року наказом № 01-21 «Про тимчасове влаштування малолітніх дітей», влаштувати на тимчасове проживання до гр. [PERSON] та гр. [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] , малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , до моменту встановлення опіки над малолітніми. Наказом № 02-21 від 09.04.2021 року Служби у справах дітей Боярської міської ради малолітні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , були взяті на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах служби у справах дітей виконавчого комітету Боярської міської ради. 31.08.2022 року Рішенням Виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області № 5/18 малолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , отримали статус дітей, позбавлених Батьківського піклування, у зв`язку з рішенням суду, та встановлення опіки над дітьми, у зв`язку з рішенням суду про відібрання малолітніх дітей від батька. Також, встановити опіку над малолітніми дітьми та призначити громадянку гр. [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , опікуном над її племінниками, малолітніми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Наказом № 30-по від 31.08.2022 року Служби у справах дітей Боярської міської ради малолітнього [PERSON] , [INFO] , та наказом № 30-по від 31.08.2022 року Служби у справах дітей Боярської міської ради малолітню [PERSON] , [INFO] , поставлені на первинний облік дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Закон передбачає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Тому неналежне виховання малолітнього [PERSON] , [INFO] , та неповнолітньої [PERSON] , [INFO] - це правопорушення батька і, як наслідок, настання відповідальності. Обов`язки батьків визначено в ст. 150 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідальність щодо виховання дітей покладена на обох батьків, незалежно від того проживають вони разом чи окремо, оскільки обов`язок здійснювати належне виховання та нагляд за малолітнім є рівним для обох з них. Тому неналежне виховання неповнолітнього - це правопорушення батьків і, як наслідок, настання відповідальності. За невиконання або неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей батьки можуть бути притягнені до різних видів юридичної відповідальності, а саме: адміністративну відповідальність, кримінальну відповідальність та сімейно-правову відповідальність. Гр. [PERSON] , свідомо нехтує в даному випадку своїми обов`язками батька. З моменту відібрання та за весь час проживання у гр. [PERSON] , рідної тітки малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , гр. [PERSON] нічого не зробив для того, щоб діти мали бажання повернутися в родину батька. 14.03.2024 року прийнято рішення Виконавчим комітетом Боярської міської ради № 9/64 «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ». Просили суд прийняти позовну заяву до свого провадження. Позбавити гр. [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Стягнути з гр. [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на користь гр. [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Від представника відповідача в грудні 2024 році надійшов відзив на позовну заяву. Просили суд відмовити позивачу - Службі у справах дітей Боярської міської ради Київської області в задоволенні позовних вимог про позбавлення [PERSON] , батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів. Від Служби у справах дітей Боярської міської ради в січні надійшла відповідь на відзив. Просили суд: прийняти відповідь на відзив та долучити до матеріалів справи 369/7170/24. Задовольнити позов Служби у справах дітей Боярської міської ради про позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів, в повному обсязі. Від Служби у справах дітей Боярської міської ради в січні надійшло клопотання до приєднання матеріалів (характеристики гр. [PERSON] ; копії Акту обстеження житлово-побутових умов проживання гр. [PERSON] ; копії характеристики гр. [PERSON] та копії висновку спеціаліста щодо психоемоційного стану [PERSON] , [INFO] ) до справи. Представник відповідача подав заперечення на клопотання позивача в порядку ст. 43 ЦПК України. Просили суд відмовити в задоволені клопотання позивача про долучення для приєднання до матеріалів справи: копії характеристики гр. [PERSON] ; копії Акту обстеження житлово-побутових умов проживання гр. [PERSON] ; копії характеристики гр. [PERSON] та копії висновку спеціаліста щодо психоемоційного стану [PERSON] , [INFO] . Відмовити в задоволені позову Служби у справах дітей Боярської міської ради про позбавлення [PERSON] , батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів у зв`язку з недоведеністю позовних вимог допустимими доказами. Служба у справах дітей Боярської міської ради надала відповідь на заперечення. Просили суд прийняти відповідь на заперечення та долучити до матеріалів справи 369/7170/24. Відмовити в задоволені заперечення на клопотання позивача в порядку ст. 43 ЦПК України. Долучити до матеріалів справи копії характеристики гр. [PERSON] ; копії Акту обстеження житлово-побутових умов проживання гр. [PERSON] ; копії характеристики гр. [PERSON] та копії висновку спеціаліста щодо психоемоційного стану [PERSON] , [INFO] . Задовільнити позов Служби у справах дітей Боярської міської ради про позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів, в повному обсязі. У судовому засіданні 05.02.2026 року представник позивача підтримав задоволення позовних вимог повністю. Крім того, судом була заслухано дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та підтвердили факт відсутності участі батька у їх вихованні та надання батьком надання батьком матеріальної допомоги дітям. Пояснили, що повністю перебувають на утриманні рідної тітки [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суду першої інстанції» від 12.06.2009 № 2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походження дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно частини другої ст. 155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці . Закон передбачає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Відповідальність щодо виховання дітей покладена на обох батьків, незалежно від того проживають вони разом чи окремо, оскільки обов`язок здійснювати належне виховання та нагляд за малолітнім є рівним для обох з них. Тому неналежне виховання малолітнього або неповнолітнього - це правопорушення батьків і, як наслідок, настання відповідальності. Обов`язки батьків визначено в ст. 150 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150, ст. 164 та ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. З моменту відібрання та за весь час проживання у гр. [PERSON] , рідної тітки малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , гр. [PERSON] нічого не зробив для того, щоб діти мали бажання повернутися в родину батька. 14.03.2024 року прийнято рішення Виконавчим комітетом Боярської міської ради № 9/64 «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ». За невиконання або неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей батьки можуть бути притягнені до різних видів юридичної відповідальності, а саме: адміністративну відповідальність, кримінальну відповідальність та сімейно-правову відповідальність. Батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання батьківських обов`язків по вихованню дітей, не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини (ст. 164 Сімейного кодексу України). Правові наслідки позбавлення батьківських прав (ст. 166 Сімейного кодексу України). Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначена відповідальність батьків за розвиток дитини, а саме: 1.Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини як особистості. 2.На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки та особи, які їх замінюють, зобов`язані: постійно дбати про фізичне здоров`я, психічний стан дітей, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей; поважати гідність дитини, виховувати працелюбність, почуття доброти, милосердя, шанобливе ставлення до державної і рідної мови, сім`ї, старших за віком, до народних традицій та звичаїв; виховувати повагу до національних, історичних, культурних цінностей українського та інших народів, дбайливе ставлення до історико-культурного надбання та навколишнього природного середовища, любов до своєї країни; сприяти здобуттю дітьми освіти у навчальних закладах або забезпечувати повноцінну домашню освіту відповідно до вимог щодо її змісту, рівня та обсягу; виховувати повагу до законів, прав, основних свобод людини. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. Згідно з приписами пунктів 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінки. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні, прийнятому у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09), Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від сусідів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, виключними підставами позбавлення батьківських прав матері або батька є: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитини доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В пункті 18 постанови зазначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, з урахуванням її характеру, особи батька, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органом надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні розраховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». У рішенні по справі «Хант проти України» п. 54 зазначено, що суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden») і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітніх дітей. Виходячи з наведеного, враховуючи інтереси дитини, позицію відповідача, та те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дітей. Суд вважає, що позивачем повністю доведено необхідність позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітніх дітей, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків. Крім того, діти відповідача підтвердили факт самоусунення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків. Тому позовні вимоги позбавлення батьківських прав підлягають до задоволення. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданого позову. За ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідач є працездатним, відомостей про наявність на утриманні відповідача, непрацездатних членів сім`ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину, останнім не надано. У зв`язку з тим, що відповідач, як батько дитини, зобов`язаний надавати допомогу на її утримання до досягнення нею повноліття, але не надає її у повному обсязі, суд доходить висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову (26.04.2024 року) і до повноліття дитини. Відповідачем не спростовано вищевикладених висновків суду. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З відповідача в доход Державного бюджету підлягає стягнення 2 422,40 грн (1 211,20 грн + 1 211,20 грн) судового збору за задоволенні судом 2 вимоги немайнового характеру (позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів).

Outcome: approved