Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 08.07.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та відповідачем укладено Кредитний договір №145576 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. У вказаному Кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки. Всупереч умов Договору, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, що створило заборгованість у розмірі 10 212,88 грн., з яких: 6 057,08 грн. заборгованість за тілом кредиту; 3 755, 80 грн. заборгованість за відсотками; 400,00 грн. - комісія. 10.10.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» уклали Договір факторингу №10102024, згідно умов якого, позивач набув право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором в розмірі 10 212,88 грн., та витрати по справі, які складаються з судового збору 2 422,40 грн., витрат на професійну правничу допомогу 7 000,00 грн. Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 11.12.2025 провадження по справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує у повному обсязі, просив задовольнити позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила, відзиву суду не надала. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечував позивач. На підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 08.07.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] укладено Кредитний договір №145576 з використанням електронного підпису a301b4b3. Згідно п.2.2.1 Договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 6 945, 00 грн., надається не пізніше наступного дня після укладання договору у наступному порядку: у розмірі 5000, 40 грн. на № рахунку/картки позичальника № [NUMBER] , у національній валюті; у розмірі 1944, 60 шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Згідно виписки з особового рахунку, наданого позивачем, заборгованість відповідача складає 10 212, 88 грн., з яких: 6 057, 08 грн. заборгованість за тілом кредиту; 3 755, 80 грн. заборгованість за відсотками; 400,00 грн. - комісія. 10.10.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» уклали Договір факторингу №10102024, згідно умов якого, позивач набув право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. (Витяг з Додатку №1 до Договору факторингу №10102024 від 10 жовтня 2024 року Реєстр прав вимог №3). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Встановлено, що сторонами визначені істотні умови договору (в тому числі сума та строк кредиту, розмір відсотків, загальні витрати за кредитом, строк дії договору). У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Встановлено, що боржник не виконав зобов`язання за договором, вчасно отримані в кредит кошти не повернув, відсотки за користування такими коштами не сплатив, заборгованість погашена не була. Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч.1ст. 1977 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.1ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачем Договору та порушення ним взятих на себе зобов`язань. Відповідач доказів на спростування вимог позивача суду не надав. Оцінивши кожен доказ з точки зору їх належності та допустимості, та сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд керується таким. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до приписів ст.ст. 133, 137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27червня 2018року по справі №826/1216/16та не одноразово наголошено у постановах Верховного Суду, зокрема у постанові від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18. Відповідно до матеріалів справи судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 7000,00 грн., які підтверджуються Договором про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 року з додатковою угодою до нього №25770855260 та актом прийому-передачі наданих послуг. При вирішенні питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд враховує обсяг фактично наданих адвокатом послуг, складність справи, кількість витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірність обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу. Суд дійшов висновку, що розмір заявленої позивачем суми витрат на правничу допомогу не є співмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, відтак з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 5000 грн.. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved