Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

У листопаді 2025 року [PERSON] звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до відповідача громадянина Франції [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між громадянином Франції [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований 12.06.2019 року Будинком муніципалітету департаменту О-ДЕ-СЕН мерії Неї-сюр-Сен Французької Республіки, акт про реєстрацію шлюбу № 152. Свої вимоги мотивує тим, що 12.06.2019 позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем. Від вказаного шлюбу дітей не мають. Сімейне життя не склалося, сімейні стосунки припинені, можливості зберегти шлюб немає, тому просить розірвати шлюб. 02.02.2026 ухвалою Печерського районного суду м. Києва відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) учасників справи. У судове засідання сторони не з`явились. 18.05.2026 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність сторони позивача, вимоги підтримала, просила задовольнити вимоги про розірвання шлюбу. 18.02.2026 до суду надійшов електронний лист у якому викладена позиція відповідача щодо позовних вимог про розірвання шлюбу. У даному листі відповідач, громадянин Франції [PERSON] ( [PERSON] ) повідомляє, що обізнаний про розгляд справи в суді, вимоги позовної заяви про розірвання шлюбу визнає, не заперечує щодо задоволення позову. Суд дослідивши матеріали справи, докази у справі, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 58 Закону України "Про Міжнародне приватне право України" шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Шлюб між іноземцями, шлюб між іноземцем та особою без громадянства, шлюб між особами без громадянства, що укладені відповідно до права іноземної держави, є дійсними в Україні. Згідно ст. 63 Закону України "Про Міжнародне приватне право України" припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України "Про Міжнародне приватне право України" правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Процедура легалізації в Україні свідоцтва про укладення шлюбу або розірвання шлюбу, або рішення суду про розірвання шлюбу, скоєних за кордоном, відбувається на підставі Інструкції про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном (затв. Наказом МЗС України №113 від 04.06.2002 р.). Відповідно до наказу Мін`юсту №52/5 від 18.10.2000 р. (в ред. від 18.11.2003 р. №140/5) "Про затвердження Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні", документи, видані компетентними органами іноземних держав, на посвідчення актів цивільного стану, вчинені за межами України за законами іноземних держав, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана ВР України. Відповідно до міжнародного договору ст. 1 Гаазької Конвенції від 5 жовтня 1961 року передбачено, що її умови поширюються на офіційні документи, які були видані на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави. Такими документами визнаються: 1) документи, що походять від прокуратури, секретаря суду або судового виконавця; 2) адміністративні документи; 3) нотаріальні акти та інші. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампа, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був виданий (ст.3 Конвенції). При цьому апостиль повинен відповідати вимогам Доповнення до Конвенції. Відповідно до ст. ст. 2,3 Гаазької Конвенції (набрання чинності в Україні 22.10.2003 р.) кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Згідно з положенням вказаної Конвенції документ, на якому проставлено апостиль, не потребує жодного додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний в будь-якій іншій державі - учасниці цієї Конвенції. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно достатті 110цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 12.06.2019 року між громадянином Франції [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , Будинком муніципалітету департаменту О-ДЕ-СЕН мерії Неї-сюр-Сен Французької Республіки зареєстрований шлюб, акт про реєстрацію шлюбу № 152. Сторони від шлюбу дітей не мають. Сторони не оспорюють, що стосунки між ними припинені та не бажають вчиняти дії, спрямовані на примирення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи те, що позивачка разом із відповідачем уклали шлюб у Французькій Республіці, на сьогоднішній день сторони разом не мешкають, тривалий час не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків, до того ж сторони мають взаємне бажання припинити зареєстрований шлюб, що на думку суду є достатніми підставами для розірвання шлюбу, а тому позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню, отже шлюб між [PERSON] та [PERSON] ( [PERSON] ) слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved