Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Комунальне підприємство "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради звернулось до Корольовського районного суду м. Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить: -стягнути з [PERSON] , [INFO] , в особі законного представника, який діє в інтересах неповнолітньої (на момент утворення заборгованості з 01 грудня 2017 року по 01 липня 2019 року) [PERSON] на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованість за послуги із централізованого опалення, постачання теплової енергії у розмірі 1 911 грн. 96 коп; -стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованість за послуги із централізованого опалення, постачання теплової енергії в період з 01 липня 2019 року по 01 червня 2025 року у розмірі 12 292 грн. 63 коп. та витрати на оплату судового збору у розмірі 432 грн. 56 коп; -стягнути з [PERSON] , [INFO] , в особі законного представника, який діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованість за послуги із централізованого опалення, постачання теплової енергії у розмірі 14 204 грн. 59 коп. та витрати на оплату судового збору у розмірі 432 грн. 56 коп; -стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованість за послуги із централізованого опалення, постачання теплової енергії у розмірі 14 204 гри. 59 коп. та витрати на оплату судового збору у розмірі 432 грн. 56 коп; -стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованість за послуги із централізованого опалення, постачання теплової енергії у розмірі 14 204 грн. 59 коп. та витрати на оплату судового збору у розмірі 432 грн. 56 коп; -стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованість за послуги із централізованого опалення, постачання теплової енергії у розмірі 14 204 гри. 59 коп. та витрати на оплату судового збору у розмірі 432 грн. 56 коп; -стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованість за послуги із централізованого опалення, постачання теплової енергії у розмірі 7 102 грн. 30 коп. та витрати на оплату судового збору у розмірі 216 грн. 28 коп; -стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованість за послуги із централізованого опалення, постачання теплової енергії у розмірі 21 306 грн. 88 коп. та витрати на оплату судового збору у розмірі 648 грн. 84 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , співвласниками якої є відповідачі, забезпечується послугами централізованого опалення та постачання теплової енергії, які надає позивач. З 01 грудня 2017 року по 01 червня 2025 року відповідачі в повному обсязі не сплачували кошти за надані послуги позивачем, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 99432,14 грн. Позивач вказав, що підприємство неодноразово нагадувало відповідачам про необхідність оплати заборгованості за надані послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії, проте, відповідачі борг не сплатили. Тому просить стягнути з відповідачів на свою користь 99432,14 грн. боргу за спожиті послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії, витрати з оплати судового збору. Розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просить справу розглядати за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі. В заяві також вказала, що позовні вимоги не визнає, оскільки в квартирі не проживає. Відзиву на позовну заяву не подавала. Від інших відповідачів відзив на позов до суду також не надходив, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження, разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідачів. Крім того, відповідачів повідомлено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У призначені судові засідання відповідачі не з`явилися, про причини неявки суд не повідомляли. Враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що відповідачі належним чином повідомлені про порядок розгляду справи. Згідно з ч.1 ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторони. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , що надаються Комунальним підприємством "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №428076336 від 22.05.2025р. [PERSON] належить 1/7 (2/14) частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 08.10.2007 року; [PERSON] належить 1/7 (2/14) частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 08.10.2007 року; [PERSON] належить 1/7 (2/14) частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 08.10.2007 року; [PERSON] належить 1/7 (2/14) частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 08.10.2007 року; [PERSON] належить 1/7 (2/14) частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 08.10.2007 року; [PERSON] належить 1/14 частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 08.10.2007 року; [PERSON] належить 3/14 частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 08.10.2007 року та свідоцтва про право на спадщину №2-184 від 15.06.2011 року (а.с.10-11). 10.11.201 року між Комунальним підприємством "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради та [PERSON] укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води (а.с.12-13). З довідки про склад сім`ї від 03.06.2025 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] доводиться донькою [PERSON] . Також з довідки вбачається, що [PERSON] , [INFO] доводиться донькою [PERSON] (а.с. 18). Згідно із наявними у матеріалах справи розрахунками заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , в період з 01 грудня 2017 року по 01 червня 2025 року у відповідачів утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії, яку на момент пред`явлення позову відповідачами добровільно сплачено не було. Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно статті 358 ЦК України передбачає, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Стаття 360 ЦК України передбачає зобов`язання співвласника, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном, тобто нести витрати, які є об`єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані. Згідно статті 162 ЖК України власники (споживачі) повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 №2189-VIII (далі - Закон №2189-VIII). Відповідно до статті 5 Закону №2189-VIII, до житлово - комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. За змістом частини першої статті 9 Закону №2189-VIII, споживач здійснює оплату за спожиті житлово - комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово -комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно із частиною першою статті 10 Закону №2189-VIII, ціни (тарифи) на житлово -комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. Частинами другою, третьою та п`ятою статті 21 Закону №2189-VIII передбачено, що виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Відносини щодо майна малолітніх та неповнолітніх осіб визначаються нормами сімейного законодавства. Малолітнім та неповнолітнім особам може належати будь-яке майно, яке відповідно до закону є об`єктом права приватної власності фізичних осіб. Проте, будучи власниками, малолітні не здатні здійснювати свої права самостійно, оскільки мають неповну цивільну дієздатність (ст. 31 ЦК України). За ч. 1 ст. 177 СК України, батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов`язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах. Відповідно до ч.3 ст. 177 СК України, батьки мають право дати згоду на вчинення неповнолітньою дитиною правочинів, передбачених частиною другою цієї статті, лише з дозволу органу опіки та піклування. Згідно ч. 1 ст. 59 ЦПК України. права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі в таких справах неповнолітню особу чи особу, цивільна дієздатність якої обмежена (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Матір`ю малолітньої [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] є відповідач [PERSON] . Одночасно статтею 99.2 Податкового кодексу України визначено, що грошові зобов`язання малолітніх/неповнолітніх осіб виконуються їх батьками (усиновителями), опікунами (піклувальниками) до набуття малолітніми/неповнолітніми особами цивільної дієздатності в повному обсязі. Батьки (усиновителі) малолітніх/неповнолітніх і малолітні/неповнолітні у разі невиконання грошових зобов`язань малолітніх/неповнолітніх несуть солідарну майнову відповідальність за погашення грошових зобов`язань та/або податкового боргу. Тому відповідач [PERSON] та [PERSON] несуть майнову відповідальність за зобов`язаннями своїх дітей як власників майна за період до їх повноліття. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в статті 81 ЦПК України, відповідно до положень якої доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до наявних у матеріалах справи доказів, у відповідачів за період з 01 грудня 2017 року по 01 червня 2025 року утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, доказів на спростування наявності якої відповідачами надано не було. За наведених обставин, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачів на користь Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради заборгованості за послуги з централізованого опалення відповідно до їх частки у праві власності на квартиру. Щодо заперечень відповідача [PERSON] з приводу заявленої заборгованості з тих підстав, що вона не проживає в квартирі [ADDRESS] , то суд зазначає наступне. Статтею 21 Закону №2189-VIII передбачено, що одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти споживачів для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, з урахуванням перерв, визначених статтею 16 цього Закону. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової Отже, опалення багатоквартирного будинку є цілісною системою й навіть за умови непроживання особи у квартирі, тепло продовжує подаватися для підтримки належного температурного режиму всієї будівлі. Опалення це підтримка цілісності будівлі й теплопостачання багатоквартирного будинку, яка забезпечує належний санітарно-гігієнічний стан всієї будівлі. Навіть за відсутності мешканця, квартира забезпечується теплом через внутрішньобудинкові мережі та від суміжних приміщень. Хоча стаття 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» звільняє споживачів від обов`язку сплачувати за деякі послуги ( водопостачання, вивезення сміття) у разі відсутності понад 30 днів, проте це не стосується послуги з теплопостачання. Оскільки послуга з постачання тепла надається на весь будинок безперервно, факт проживання чи непроживання конкретної особи у певній квартирі цього будинку не впливає на обсяг наданої послуги всьому будинку. Оскільки [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] , а також зареєстрована за вказаною адресою й не ставила питання про зняття з реєстрації за цією адресою, вона зобов`язана нести обов`язок зі сплати наданих позивачем комунальних послуг. Відомості про фактичне проживання відповідачки за іншою адресою не охоплюють всього періоду надання послуг та виникнення боргу, крім того не позбавляють обов`язку сплачувати кошти на отримання власного майна. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути судові витрати на користь позивача.

Outcome: approved