Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

16.12.2025 року представник позивача [PERSON] адвокат Тарасенко В.Ю. звернулася до Новобаварського районного суду міста Харкова з позовною заявою до відповідача [PERSON] і просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами 06.09.2008 року, актовий запис №503, прізвище позивача після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне « [PERSON] » та судові витрати у розмірі 1 211,20 грн. стягнути з відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 06.09.2008 року позивач та відповідач уклали шлюб. Сторони мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, спільне життя між сторонами не склалось через несумісність характерів, шлюбні відносини фактично припинились кілька місяців тому, сторони проживають окремо, отже позивач вважає, що сім`я розпалась та збереженню не підлягає, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Новобаварського районного суду м. Харкова від 17.12.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у вищевказаній цивільній справі, призначено судове засідання. Представник позивача [PERSON] адвокат Тарасенко В.Ю. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] подав письмову заяву, в якій зазначив, що визнає позовні вимоги про розірвання шлюбу та просить розглянути справу у його відсутність. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 06.09.2008 року [PERSON] , [INFO] , уклав шлюб зі [PERSON] , [INFO] , який зареєстровано у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №503 і підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 06.09.2008 року. Прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с. 4-5). У позивача та відповідача народилися діти [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №26 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06.05.2011 року, [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №115 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.02.2009 року. Батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16-17). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач та відповідач наполягають на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи наведене, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши письмові докази, суд вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим, оскільки це може зашкодити інтересам позивача, неповнолітніх дітей та відповідача, який позов визнав, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин шлюб підлягає розірванню. Оскільки відповідач визнав позов, суд відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (а.с. 1) в розмірі 605,60 грн., а іншу частину судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 605,60 грн. - стягнути з відповідача на користь позивача на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved