Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки та третьої особи, мотивуючи його тим, що з 02.06.2009 року по 02.11.2018 рік він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. За час шлюбу за спільні кошти, набуті від праці на сезонних роботах за кордоном, було придбано земельну ділянку площею 0,0512 га (кадастровий номер 2110800000:01:065:0110) та збудовано житловий будинок [ADDRESS] . Незважаючи на те, що майно зареєстроване на ім`я [PERSON] , воно є об`єктом спільної сумісної власності. В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] посилається на те що з [PERSON] уклали шлюб 02 червня 2009 року зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Хустського районного управління юстиції Закарпатської області, про що зроблено актовий запис за № 124. 25 квітня 2014 року [PERSON] відповідно договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Чіжмарь С.І. зареєстрованого в реєстрі за №3617 придбала земельну ділянку загальною площею 0,0512 га, кадастровий номер - 2110800000:01:065:0110, за адресою [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу земельної ділянки укладений за письмової згоди зазначеної земельної ділянки, що підтверджується письмовою заявою [PERSON] посвідченої приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Чіжмарь С.І. зареєстрованої в реєстрі за №3465. На вказаній земельній ділянці під час шлюбу подружжям « [PERSON] » було побудовано будинок, який зданий до експлуатації та оформлено на [PERSON] право власності під час спільного шлюбу. 20 квітня 2017 року було здійснено реєстрацію права власності на спірний будинок [ADDRESS] на [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 85623312 від 24.04.2017 року. 02 листопада 2018 рішенням Хустського районного суду Закарпатської області у справі №309/1072/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Тому [PERSON] просить визнати земельну ділянку, кадастровий номер, - 2110800000:01:065:0110, та будинок за адресою [ADDRESS] об`єктом спільної сумісної власності майном набутим під час шлюбу із визначенням 1/2 частки за кожним. Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 17 квітня 2019 року у справі за №309/1172/19 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] ( [ADDRESS] ) до [PERSON] ( [ADDRESS] ), третя особа виконком Хустської міської ради (м.Хуст вул.900-річчя Хуста №27 Закарпатської області) про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя, визнання права особистої приватної власності на 1/2 частку спільно набутого майна під час шлюбу. Під час судового розгляду справи позивач подав до суду клопотання про часткову відмову від позовних вимог, а саме відмовившись від вимоги про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - на житловий будинок [ADDRESS] , в іншій частині позовних вимог просив розгляд продовжити без його участі та задовольнити в цій частині позовні вимоги. Ухвалою від 19.02.2026 року у даній справі, вказане клопотання позивача задоволено та в частині позовних вимог про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно провадження закрито за відмовою позивача від даної позовної вимоги. Представник відповідача адвокат Іляшкович Н.В. в судове засідання подала письмову заяву, про визнання частини позовних вимог, а саме про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя, визнання права особистої приватної власності на 1/2 частку спільно набутого майна під час шлюбу. В частині вимоги про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме на житловий будинок [ADDRESS] сторона відповідача ці вимоги не визнала та просила у їх задоволенні відмовити. Розгляд справи в подальшому просила провести без її участі та без участі її довірительки, з врахуванням наявних у справі доказів. Тому подальший розгляд справи за позовом [PERSON] , суд вирішував з врахуванням ухвали суду від 19.02.2026 року, про закриття провадження в частині позовних вимог пов`язаних із скасуванням реєстрації права власності на нерухоме майно, що є предметом спору в справі. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши обставини у даній справі та дослідивши наявній у ній матеріали, надавши оцінку зібраним доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 02 червня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Хустського районного управління юстиції Закарпатської області, про що зроблено актовий запис за № 124. За час перебування в шлюбі [PERSON] та [PERSON] , зокрема 25.04.2014 році [PERSON] за письмової згоди [PERSON] , за спільні грошові кошти придбано земельну ділянку загальною площею 0,0512 га, кадастровий номер земельної ділянки 2110800000:01:065:0110 яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Чіжмарь С.І. зареєстрованого в реєстрі за № 3617. На придбаній земельній ділянці [PERSON] та [PERSON] побудовано будинок, який введено в експлуатацію та 20 квітня 2017 року було здійснено реєстрацію права власності на спірний будинок [ADDRESS] на [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 85623312 від 24.04.2017 року. Заочним рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 02 листопада 2018 року у справі №309/1072/18 шлюб зареєстрований 02 червня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Хустського районного управління юстиції Закарпатської області, за актовим записом №124, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після реєстрації розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище « [PERSON] ». У травні 2019 року у справі №309/1688/19, рідна сестра [PERSON] , [PERSON] звернулася до Хустського районного суду Закарпатської області про стягнення боргу з [PERSON] та [PERSON] в сумі 40 000 /сорок/ тисяч доларів США за договором позики у вигляді боргової розписки від 22 квітня 2012 року, згідно якої [PERSON] отримала зазначену суму для придбання земельної ділянки та будівельних матеріалів для будівництва будинку. Грошові кошти [PERSON] зобов`язалася повернути на протязі п`яти років до 31.12.2018 року. У січні 2020 року [PERSON] звернувся до Хустського районного суду Закарпатської області до [PERSON] та її рідної сестри [PERSON] з позовом про визнання договору позики у формі боргової розписки недійсним та стягнення моральної шкоди. Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 21 лютого 2020 року справа №309/1688/19 була зупинена - до набрання законної сили судовим рішенням по справі №309/189/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання договору позики недійсним та стягнення моральної шкоди. Згідно висновку від 21 лютого 2024 року №15201 «Київського експертно-дослідного центру» за результатами проведення фізико-хімічної експертизи, в рамках розгляду справи №309/189/20, давність виконання рукописного тексту розписки, датованої 22 квітня 2012 року, від імені [PERSON] про отримання в борг 40000 доларів США не відповідає вказаній даті. Рукописний текст розписки виконано не раніше 2019 року, та має ознаки штучного зістарення. Будинок введено в експлуатацію 20.04.2017 року та було здійснено реєстрацію права власності, але згідно експертного висновку на момент написання розписки «не раніше 2019 року» спірний будинок вже був побудований і введений в експлуатацію. 23 червня 2025 року рішенням Хустського районного суду Закарпатської області у справі № 309/189/20 за позовом [PERSON] , до [PERSON] та [PERSON] про визнання договору позики недійсним та стягнення моральної шкоди позовні вимоги задоволено частково. Визнано недійсним договір позики укладений між [PERSON] та [PERSON] на суму 40000 (сорок тисяч) доларів США у формі боргової розписки від 22.04.2012 року. Стягнено з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь [PERSON] судові витрати за проведення судово-технічної експертизи документів від 23.04.2021 року №1609/21-34 в сумі 6 864,40 (шість тисяч вісімсот шістдесят чотири), 40 грн., за проведення судової фізико-хімічної експертизи від 21.02.2024 року №15201 в сумі 28 000 (двадцять вісім тисяч) грн. та 2041 ( дві тисячі сорок одну) гривню витрат понесених на сплату судового збору. Стягнено з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 35000 (тридцять п`ять тисяч) гривень. Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 15 жовтня 2025 року поновлено провадження у цивільній справі за №309/1172/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: виконком Хустської міської ради про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя, визнання права особистої приватної власності на 1/2 частку спільно набутого майна під час шлюбу. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 20988623 від 25.04.2014 року зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер 2110800000:01:065:0110 по [ADDRESS] за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт громадянина України серія та номер [NUMBER] виданий Хустським МВ ГУ МВС України в Закарпатській області 16.07.2009 року в цілому. Згідно рішення №300 виконавчого комітету Хустської міської ради від 01.08.14 року [PERSON] , мешканці [ADDRESS] надано дозвіл на будівництво житлового будинку, господарських будівель та споруд на власній земельній ділянці розташованій у [ADDRESS] . 20 квітня 2017 року було здійснено реєстрацію права власності на спірний будинок [ADDRESS] на [PERSON] , в цілому, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №85623312 від 24 квітня 2017 року. У підпунктах п.1,3 ст.129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. У статті 68 СК України закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності. Як роз`яснено в пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст.81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК України). 26.01.2026 року [PERSON] подано клопотання про часткову відмову від позовних вимог, а саме Позивач відмовляється від позивних вимог в частині скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: № 348169521108 на земельну ділянку кадастровий номер 2110800000:01:065:0110 яка розташована по [ADDRESS] , розміром 0,0512 га. зареєстрованого на ім`я [PERSON] та № 1231331621108 на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] зареєстрованого на [PERSON] РНОКПП [NUMBER] . Представник відповідача адвокат Іляшкович Н.В. також подала письмову заяву, про визнання частини позовних вимог, а саме про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя, визнання права особистої приватної власності на 1/2 частку спільно набутого майна під час шлюбу. В частині вимоги про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме на житловий будинок [ADDRESS] сторона відповідача не визнала та просила у їх задоволенні відмовити. Ухвалою Хустського районного суду від 19.02.2026 року у даній справі, вказані клопотання сторін вирішено, в частині позовних вимог про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, провадження закрито за відмовою позивача від даної позовної вимоги. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частинами першою та другою ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1339,43 грн. Ураховуючи, що позовні вимоги в частині їх визнання відповідачем задоволені, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1339,43 грн.

Outcome: approved