Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

17.12.2025 представник ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором №454696 від 19.10.2022 у розмірі 14272 грн. В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що 19.10.2022 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] у порядку, визначеному Законом України "Про електронну комерцію", в електронній формі укладено Кредитний договір №454696 згідно якого [PERSON] були надані кредитні кошти у тимчасове платне користування на поточні потреби в сумі - 1600 грн. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 14272 грн., яка складається з наступного: 1600 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 12672 грн - прострочена заборгованість по відсотках. За договором відступлення прав вимоги №01022024-1 від 01.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» останнє набуло прав вимоги до позичальників за кредитними договорами, серед яких відповідач. Посилаючись на норми ЦК України та умови кредитних договорів, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 14272 грн. Відповідач подав відзив. Позов визнав частково у розмірі 1600 гривень - лише заборгованість за тілом кредиту. Проти стягнення процентів заперечував, посилаючись на те, що з 04.05.2024 він призваний на військову службу за мобілізацією, проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] . У зв`язку з цим, на нього поширюються положення ч. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" щодо звільнення від нарахування процентів за користування кредитом. Заявлені позивачем до відшкодування витрати на правничу допомогу в сумі 8000 грн. вважає надмірно завищеними. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 625 ЦК України). У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Наданими доказами підтверджується, що 19.10.2022 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] у порядку, визначеному Законом України "Про електронну комерцію", в електронній формі укладено Кредитний договір №454696 згідно якого [PERSON] були надані кредитні кошти у тимчасове платне користування на поточні потреби в сумі - 1600 грн. Переказ коштів на рахунок відповідача підтверджується інформацією АТ "Універсал Банк". Таким чином, первинний кредитор ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за договором виконали повністю, надавши кредитні кошти [PERSON] . Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 14272 грн., яка складається з наступного: 1600 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 12672 грн - прострочена заборгованість по відсотках. Розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору. Суд визнає необґрунтованим посилання відповідача на те, що він має право на звільнення від сплати процентів за кредитним договором. Згідно наданої відповідачем довідки від 27.05.2024, яка видана Військовою частиною [NUMBER] , [PERSON] проходив військову службу за мобілізацією з 04.05.2024. З інформації, внесеної до військового квитка [PERSON] , він звільнений з військової служби 12.12.2024 та користується відстрочкою на час мобілізації. Суду не надано доказів перебування відповідача на військовій службі станом на день подання позовної заяви або під час розгляду даної справи. Крім того, спірні правовідносини виникли між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] на підставі кредитного договору №454696 від 19.10.2022, коли позичальник не мав статусу військовослужбовця. Строк повернення кредиту настав у жовтні 2023 року - до мобілізації [PERSON] . Таким чином, відсутні підстави для застосування до заборгованості відповідача положень ч. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". За договором відступлення прав вимоги №01022024-1 від 01.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» останнє набуло прав вимоги до позичальників за кредитними договорами, серед яких відповідач. Отже, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази, надаючи їм належну оцінку згідно із положеннями ЦПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Згідно платіжної інструкції від 12.12.2025 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 8000 грн. До позовної заяви додано копію договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 між позивачем та Адвокатським об`єднанням "Апологет" з актом наданих послуг №308 від 08.12.2025 на суму 8000 грн. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Предметом спору в дані справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. На теперішній час судова практика розгляду даної категорії справ є поширеною. Її вивчення, аналіз обставин справи та складання процесуальних документів, на думку суду, за наявності звичайної професійної підготовки в галузі права, об`єктивно не вимагає витрачання значного часу та зусиль адвоката. Враховуючи фактично надані послуги, суд визнає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача відшкодування витрат зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. Таким чином, загальна сума судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 4422,40 грн.

Outcome: approved