Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача В листопаді 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обгрунтована тим, що позивачка з 05 серпня 2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В шлюбі народилося двоє дітей, які є неповнолітніми. Підставою для розірвання шлюбу зазначає те, що останній період часу стосунки між ними погіршилися через різні погляди на життя, ведення способу життя, кожен з них живе в своїх інтересах, спільне сімейне життя відсутнє, примирення неможливе. Оскільки шлюб носить формальний характер, просила його розірвати. Відповідач [PERSON] не подав відзив на позовну заяву. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 11 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового засідання з викликом сторін на 11 грудня 2025 року о 14 год 00 хв. Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 11 грудня 2025 року сторонам по справі надано строк для примирення тривалістю чотири місяці. 13 січня 2026 року позивачка [PERSON] подала заяву про відновлення провадження та скорочення строку для примирення. В заяві зазначила, що заходи щодо примирення не дали позитивного результату, оскільки відповідач продовжує зловживати алкогольними напоями, не змінює своєї поведінки та не виявляє бажання зберегти сім`ю. Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 13 січня 2026 року провадження у справі поновлено, призначено справу до розгляду з викликом сторін . В судовому засіданні 19 лютого 2026 року позивачка [PERSON] позов підтримала, з підстав наведених у позовній заяві та в заяві про відновлення провадження у справі від 13 січня 2026 року. Окрім того просила залишити їй прізвище [PERSON] та не стягувати з відповідача понесені нею судові витрати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 19 лютого 2026 року при вирішенні позову про розірвання шлюбу покладався на розсуд суду. Фактичні обставини справи [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 05 серпня 2009 року у виконавчому комітеті Новороздільської міської ради Львівської області, про що складено актовий запис за № 108. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим 05 серпня 2009 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Позивачка зазначає, що вона з відповідачем не ведуть спільне господарство та не підтримують подружніх відносин. Отже між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який позивачка, враховуючи наявність неповнолітніх дітей не може розірвати в позасудовому порядку. Застосовані норми права та висновки суду за результатами розгляду справи У статті 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України ( далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини першої статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно з частиною третьою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до частини другої статті 104 СК України та частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. В частині першій статті 110 СК України зазначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом вживалися заходи для примирення подружжя з метою збереження сім`ї, однак примирення не відбулося. Пленум Верховного Суду України у п.10 постанови від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" дав судам роз`яснення, якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Згідно статті 112 СК України підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя є з`ясування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначені підстави для розірвання шлюбу, зокрема те, що подружжя спільного господарства не веде, не підтримує подружніх відносин, враховуючи, що позивачка не бажає зберегти сім`ю, наполягає на розірванні шлюбу, вважає примирення з відповідачем неможливим, тому суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечило б її інтересам, а відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка бажає залишите прізвище [PERSON] , тому суд після розірвання шлюбу залишає за нею, для подальшого іменування набуте у шлюбі прізвище [PERSON] . Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З врахуванням думки позивачки суд залишає судові витрати за нею.

Outcome: approved