Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що 04.07.2024 року між Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №4787658 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, доступ до якого забезпечується через вебсайт або мобільного застосунку «Credit7». На умовах, встановлених договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п. 1.2. тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 5000 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 04.07.2024 року по 29.06.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На пільговий строк 30 днів з позичальником погоджено умови пільгового кредитування (пониженої відсоткової ставки) на умовах 0,6 відсотків у день. Проте позичальником не виконано зазначених у договорі умов і до нього як результат застосовано повну ставку кредитування у розмірі 1,5 % у день. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. 27.02.2025 року між первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» було укладено договір факторингу №27/02/2025, відповідно до умов якого до ТОВ «Українські фінансові операції» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №27/02/2025 від 27.02.2025 року. Позивач вказує, що станом на день звернення із даним позовом до суду вказана заборгованість за кредитним договором №4787658 від 04.07.2024 року не погашена, а тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 32000,00 гривень, з яких 5000 грн. заборгованість за основним боргом (сумою кредиту), 17925,00, - заборгованість за нарахованими первісним кредитом процентами та 9075 грн. суми заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції». Ухвалою судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 28.10.2025 року передано позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції", в інтересах якого діє представник Дідух Є.О. до [PERSON] про стягнення заборгованості за підсудністю до Тячівського районного суду Закарпатської області. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 02.01.2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. Витребувано з АТ КБ "ПриватБанк", 01001, Україна, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1д, доказів, а саме інформацію щодо підтвердження належності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжної картки № [NUMBER] , а також підтвердження зарахування за період з 04.07.2024 року включно та протягом наступних п`яти календарних днів у сумі 5000,00 грн. за ініціативою ТОВ "Лінеура Україна" через платіжного провайдера ТОВ"Пейтек". Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив, провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка, будучи відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомленою про дату час та місце розгляду справи, як за адресою місця реєстрації, так і за адресою фактичного місця проживання, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення за штрих кодовими ідентифікаторами №R067073204159, №R067073564651, в судове засідання не з`явилася та про причини неявки, не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву не подавала. Суд, виконуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив, а також те, що представник позивача просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити та зазначив, що не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 04.07.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №4787658, відповідно до умов якого передбачено, що укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Вебсайт або мобільний застосунок «Credit7». Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Вебсайту/ІКС Товариства. Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 умов якого, товариство на умовах встановлених договором надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає 5000,00 гривень, тип кредиту - кредит. Строк кредиту - 360 днів. Пунктами 1.4.1., 1.4.2 встановлено, що стандартна процентна ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку, вказаного в п.1.3 цього договору. Знижена процентна ставка становить 0,60% за кожен день користування кредитом. Пунктом 1.5.1. 1.5.2 визначено, що стандартна процентна ставка становить 9541,79%, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 32000,00 грн. Згідно п. 2.1, 2.2 товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Суму кредиту (його частину) товариство перераховує протягом двох днів з моменту укладення цього договору. Дати надання кредиту: 04.07.2024 або 05.07.2024 У випадку, якщо товариство здійснює перерахування коштів не у день укладання договору, а у наступні календарні дні, графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредитування (кількість днів), зазначений в п.1.3 договору, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів. Новий графік платежів розміщується товариством в Особистому кабінеті та/або направляється на електронну адресу клієнта. Відповідно до п.3.1 договору проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт" (а.с.22-33). Згідно паспорту споживчого кредиту тип кредиту - кредит, сума кредиту - 5000,00 грн., строк кредитування - 360 днів, мета отримання кредиту - споживчі (особисті) потреби, стандартна процентна ставка 547,50 % річних (1,50% в день), реальна річна процентна ставка 9 541,79 % (а.с.18-20). Виконання первинним кредитором обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 5000,00 грн. відповідачу, підтверджується листом ТОВ «Пейтек» №20250306-1556 від 06.03.2025 року, номер транзакції в системі ТОВ «Лінеура Україна» - 47876581720113966, код транзакції - 182845 (а.с. 43). Згідно п.1.1., 1.2 правил надання коштів у позику ТОВ «Лінеура Україна» має діючу ліцензію на надання фінансових послуг, а саме: надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Ці правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», встановлюють порядок надання фінансових послуг товариством, визначених в п.1.1 Правил. Правила розроблені у відповідності до вимог Цивільного Кодексу України, Законів України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг», «Про захист прав споживачів», «Про електронну комерцію», «про захист персональних даних», «Про споживче кредитування», Положення про ліцензування та реєстрацію надавачів фінансових послуг та умови провадження ними діяльності з надання фінансових послуг, затвердженого Національним банком України, та інших нормативно-правових актів України, що регулюють порядок надання Товариством грошових коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту (а.с.48-56). Судом також встановлено, що 27 лютого 2025 року між первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» було укладено договір факторингу №27/02/2025, відповідно до умов якого до ТОВ «Українські фінансові операції» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №4787658 від 04.07.2024 року. Пунктом 1.1 цього договуру визначено його предмет, де фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою) пеню за порушення зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с.69-77). З реєстру боржників від 27.02.2025 року вбачається, що під порядковим номером 2477 міститься відповідачка [PERSON] , вказано суму заборгованості на дату відступлення права вимоги - 25 425,00 грн. за кредитним договором №4787658 (а.с.57-58). Відтак судом встановлено, наявність у позивача, як і первісного кредитора, права нарахування відсотків за кредитним договором. З повідомлення боржників про відступлення права вимоги за кредитними договорами від 28.02.2025 року ТОВ «Українські фінансові операції» вбачається, що в особистих кабінетах усіх боржників розміщена інформація про передачу права вимоги новим кредиторам, відповідно до договору факторингу та реєстру боржників та відправлено текстове повідомлення на мобільний номер боржників (а.с.39). З платіжних інструкцій №5, №1028 від 27.02.2025 року вбачається про перерахування грошових коштів ТОВ «Українські фінансові операції» на рахунок ТОВ «Лінеура Україна» за оплату про відступлення права вимоги згідно договору факторингу №27/02/2025 року (а.с.90-91). За змістом розрахунку заборгованості за кредитним договором №4787658 від 04.07.2024 року загальна заборгованість [PERSON] становить 25 425,00 грн. з яких: 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17 925,00 грн. - сума заборгованості за відсотками та 2500 грн. штрафні санкції (а.с.61-64). Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Українські фінансові операції» за договором №4787658 від 04.07.2024 року заборгованість за нарахованими процентами [PERSON] становить 9075,00 грн. (а.с.59-60). На виконання ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 02.01.2026 року представник АТ КБ "Приват Банк" надав інформацію в якій зазначає, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] відкрито картку № [NUMBER] та зазначено, що операція на суму 5000 грн. 04.07.2024 року проведена (а.с.140-141). Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційноправові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційнотелекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційнотелекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. За змістом ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошовї суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Матеріалами справи безспірно стверджується дійсність грошової вимоги до [PERSON] договором кредитної лінії №4787658 від 04.07.2024 року, як і договором факторингу, який є чинним, доказів погашення заборгованості ні позивачу, ні попереднім кредитодавцям відповідачем не надано, а тому вимога ТОВ "Українські фінансові операції" про стягнення з відповідача заборгованості підлягає до задоволення. Щодо вимог позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку частини 10 та 11 статті 265 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, а також роз`яснення даному органу чи особі, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні трати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, суд зазначає таке. Відповідно до частин 10 та 11 статті 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Тобто, при прийнятті рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд може вирішити питання нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. Однак, це є правом суду, а не обов`язком, та має вирішуватись з урахуванням обставин конкретної справи. Також суд зазначає, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Кредитні відносини між сторонами у справі виникли 04.07.2024 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час. Отже, суд вважає, що вимоги позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку частин 10, 11 статті 265 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, а також роз`яснення даному органу чи особі, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні трати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, є такими, що не підлягають задоволенню. У позовній заяві представник позивача просить покласти на відповідача витрати на професійну (правничу) допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі N 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі N 925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі N 317/1209/19. Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Вирішуючи питання про стягнення заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 суд враховує, що повноваження представника позивача у справі підтверджені належними документами, з урахуванням договору №01/08/2024-А від 01.08.2024, заявкою на виконання доручення до договору, акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №4787658 від 14.10.2025, детальним описом робіт (наданих послуг) №4787658 від 14.10.2025 та з фактично підтверджених та узгоджених з матеріалами справи наданих послуг адвоката, співмірності із складності справи, яка є малозначною, витраченого часу та обсягу виконаних робіт, засад розумності, виваженості та справедливості, те, що предмет спору в даній справі не є складним, та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів також не є значними, розгляд справи відбувся у спрощеному провадженні, та представником позивача було подано клопотання про розгляд справи без його участі, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн., які підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції». Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. На підставі ст.ст. 526, 530, 611, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1054, 1082, ЦК України, к еруючись статтями 4, 12, 76, 77, 78, 80, 81, 141, 258, 259, 264, 265, 280, 282, 354, 355 ЦПК України, суд,

Outcome: partial