Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

30.09.2025 позивач через свого представника, адвоката Прудникову Н.Г., засобами поштового зв`язку звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] , у якому просить змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.04.2015 у справі №750/1971/15-ц. Позов мотивовано, зокрема, тим, що з моменту ухвалення згаданого рішення змінився сімейний стан позивача, оскільки він вдруге уклав шлюб, від якого народилося дві дитини, а дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Супрун О.П. ухвалою від 15.10.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, яку призначив до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 26.11.2025. 05.11.2025 представник відповідача, адвокат Підмогильна Я.Я., подала відзив, у якому позов не визнала, мотивуючи це відсутністю доказів на підтвердження погіршення матеріального стану позивача. Також зазначає, що 27.06.2019 [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». [PERSON] є учнем 7а класу школи Шуле ам Лхер Маркт Обершуле з 01.08.2023, членом в OSC Блемергафен (футбольного клубу) із 01.03.2024 із місячним внеском 12 Євро та відвідує плавання. Окрім цього, відповідач для навчання придбала сину ноутбук, сплачує за заняття з футболу та плавання, купує необхідний спортивний одяг та інвентар, а тому потребує матеріального забезпечення в розмірі заробітку (доходу) позивача, оскільки в Німеччині значно більші витрати на утримання дитини. Син сторін росте та потребує додаткового матеріального забезпечення, а позивач має великий заробіток і має можливість допомагати своїй дитині. Деснянський районний суд м. Чернігова ухвалою від 26.11.2025, унесеною до протоколу судового засідання, закрив підготовче провадження, а справу призначив до судового розгляду по суті на 20.01.2026. 20.01.2026 розгляд справи відкладений до 12.02.2026, за клопотанням представника відповідача. У судовому засіданні 12.02.2026 представник позивача позов підтримала, представник відповідача просила відмовити в позові. Сторони до суду не з`явилися, про причини неявки не повідомили. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.12.2011, який рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.05.2015 у справі № 750/2920/15-ц було розірваний. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Деснянський районний суд м. Чернігова своїм рішенням від 03.04.2015 у справі № 750/1971/15-ц частково задовольнив позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, стягнув із [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Чернігова, на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.03.2015 та до досягнення дитиною повноліття, та на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходів) щомісяця до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трьох років. Вищевказане рішення про стягнення аліментів на утримання дитини перебуває на примусовому виконанні в Новозаводському відділі державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ВП №47290291, про що свідчать постанова старшого державного виконавця Ткач О.В. від 16ю.04.2015 та лист відділу від 29.10.2025 № 47290291. Стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходів) щомісяця до досягнення сином трьох років припинено 13.07.2015. 26.11.2015 [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , яка змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 20). Від шлюбу у відповідача та [PERSON] народилося дві дитини: [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26.01.2016 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції), та [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.08.2024 Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) (а.с. 21, 22). Наразі [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку до [INFO] , що підтверджується копією довідки ТОВ «Рівнетеплоенерго» № 03-04/2463 від 14.08.2025 (а.с. 23). Позивач уважає, що з моменту прийняття судового рішення про стягнення з нього аліментів змінився його сімейний стан через одруження та народження двох дітей, що є підставою для зменшення аліментів на утримання першої дитини, [PERSON] . Згідно з копією довідки про доходи № 080725 від 07.08.2025 сума нарахованої позивачеві заробітної плати з 01.02.2025 по 31.07.2025 становить 784 050,00 грн, а після оподаткування 603 718,50 грн (а.с. 18). Відповідно до звіту про здійснення відрахування та виплати в період із 01.03.2025 по 31.08.2025 утримана сума на виплату аліментів становить 145 349,65 грн (а.с. 19). 27.06.2019 [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Згідно довідки зі школи від 19.08.2025 [PERSON] , [INFO] , є учнем 7а класу школи Шуле ам Лхер Маркт Обершуле з 01.08.2023. Згідно Довідки від Олімпішер Спорт-Клуб від 24.10.2025 [PERSON] є членом в OSC Блемергафен (футбольного клубу) із 01.03.2024 із місячним внеском 12 Євро. Згідно членського квитка від 29.11.2023 [PERSON] відвідує плавання. Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (стаття 182 СК України). Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У справі встановлено, що після ухвалення Деснянським районним судом м. Чернігова 03.04.2015 рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] сімейний стан позивача змінився через народження двох дітей та укладення іншого шлюбу. Із огляду на викладене, не є слушними доводи відзиву про те, що позивачем не доведено істотного погіршення матеріального стану, оскільки народження ще двох дітей та перебування на утриманні дружини очевидно потребує додаткових фінансових витрат та безумовно спричинило зміну матеріального стану позивача. Посилання відповідача на судову практику Верховного Суду про обов`язок позивача довести погіршення матеріального стану в разі народження іншої дитини суд уважає нерелевантними, оскільки відповідні правові висновки викладені у справах з обставинами, відмінним від обставин у даній справі. До того ж, касаційна інстанція робила і протилежний висновок, згідно якого зміна сімейного стану є самостійною підставою для зміни розміру аліментів: «Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому такому положенні закону не виключають одночасне встановлення обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від змін матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.» (постанови Верховного Суду від 14.12.2022 у справі №727/1599/22, від 10.10.2023 у справі № 6282/2454/22). У даній справі суд керується єдиним можливим підходом до розуміння статті 192 СК України, оскільки сполучник «або» це розділовий сполучник в українській мові, який указує на вибір між двома чи кількома варіантами. Натомість, вимагати від платника аліментів доводити ще й погіршення матеріального стану було б свавільним тлумаченням згаданої вище правової норми. Таким чином, сама по собі зміна сімейного стану позивача дає йому право на зменшення розміру стягнутих судовим рішенням аліментів. За змістом статті пункту 4 частини першої статті 161 ЦПК України рекомендований розмір аліментів на трьох і більше дітей становить половину заробітку (доходу) платника аліментів. Також, суд звертає увагу, що відповідно до статті 7 Закону України "Про державний бюджет на 2026 рік" прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років становить 3 512,00 грн. Отже, ураховуючи середньомісячний дохід позивача в розмірі 130 675,00 грн, суд визначає аліменти на одну з трьох дітей позивача в розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) (1/2 : 3 = 1/6), отримання яких у сумі 21 779,17 грн щомісячно цілком забезпечить рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку [PERSON] , із урахуванням того, що відповідачем у ході судового розгляду не доведено зворотного, а також гарантує рівність у матеріальній підтримці батька всіх його дітей. Із огляду на викладені правові норми, установлені обставини та дослідженні під час судового розгляду докази, суд знаходить можливим зменшити розмір стягнутих із позивача на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] до 1/6 частки його заробітку (доходу). Частиною п`ятою статті 183 Сімейного кодексу України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Отже, позовна вимога щодо визначення розміру аліментів у частині його обмеження десятьма прожитковими мінімумами на дитину відповідного віку є необґрунтованою, оскільки така граничний розмір аліментів передбачений частиною п`ятою статті 183 СК України та пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України при розгляді справи в наказному, а не позовному провадженні. На підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог (75%).

Outcome: partial