Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Феодосіївська сільська рада про встановлення земельного сервітуту. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.01.2026 року позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення земельного сервітуту задоволено частково. Встановлено постійний, безоплатний земельний сервітут щодо частини земельної ділянки з кадастровим номером 3222487001:01:004:5189, загальною площею 0,0374 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху, прокладання та експлуатації трубопроводів, інших лінійних комунікацій від вулиці Південна, с. Ходосівка, Обухівського району, Київської області до земельної ділянки з кадастровим номером 3222487001:01:004:5454, загальною площею: 0,06 га згідно варіанту №1 висновку експерта за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи від 07 березня 2025 року № 06/17-24-25, складеного судовим експертом Черніним Яковом Олександровичем. Конфігурацію сервітуту встановити згідно Додатку №3, межі земельного сервітуту встановити в межах координат згідно п 4.4.2.1. Таблиця 27 вказаного Висновку, визначених у Національній системі. В іншій частині позову відмовлено. 30.12.2025 року на адресу суду від представника [PERSON] адвоката Правдюк В.М. надійшло клопотання про стягнення судових витрат. Просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 83 500,00 грн. в якості понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 83 500,00 грн. в якості понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги. 27.01.2026 року на адресу суду від представника відповідачів надійшло клопотання про зменшення судових витрат. Вказала, що відповідачі категорично не погоджуються із заявленою сумою судових витрат, вважають витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 167 000,00 грн., які позивач просить стягнути, є неспівмірними ні зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами, ні з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, ні з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Вказали, що орієнтований розмір витрат зазначений в позовній заяві значно перевищує реальні та фактичні понесені витрати позивача, що не відповідає принципам справедливості та співмірності. Відповідачі вважають, що заявлені позивачем 2 витрати на професійну правничу допомогу є завищеними, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, а тому підлягають зменшенню та повинні становити в загальному розмірі максимум 17 000 грн. Враховуючи викладені обставини у запереченнях просили суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які були заявлені [PERSON] до стягнення із [PERSON] , [PERSON] , до 17 000 грн. 06.02.2026 року на адресу суду від представника [PERSON] адвоката Правдюк В.М. надійшли заперечення щодо клопотання про зменшення розміру судових витрат. Вказав, що будь-яких доказів на підтвердження неспівмірності та нереальності визначених до розподілу судових витрат відповідачами до клопотання про зменшення розміру судових витрат додано не було. Просив суд відмовити у задоволенні клопотання представника відповідачів від 20.01.2026 року про зменшення судових витрат. Згідно з приписами ч.1ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України встановлено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд не вбачає необхідності у виклику учасників справи. Тому, оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За змістом ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій. Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат. Як вбачається з матеріалів справи 16 серпня 2024 року між [PERSON] та адвокатом Правдюк В.М. було укладено договір про надання правничої допомоги №16/08-2024-02. Звертаючись до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення представником позивача на підтвердження наданих витрат на правову допомогу було надано договорів про надання правничої допомоги №16/08-2024-02 від 16 серпня 2024 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 18 грудня 2025 року, звіт за період про надання послуг від 18 грудня 2025 року за договором про надання правничої допомоги №16/08-2024-02 від 16.08.2024 року, додаткову угоду №1 від 16.09.2024 року до договору про надання правничої допомоги 16/08-2024-02 від 16.08.2024 року, додаткову угоду №2 від 16.08.2025 року до договору про надання правничої допомоги 16/08-2024-02 від 16.08.2024 року, додаткову угоду №3 від 31.07.2025 року до договору про надання правничої допомоги 16/08-2024-02 від 16.08.2024 року. За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У свою чергу, в підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. Слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Дослідивши, додані представником позивача, докази щодо обсягу послуг, наданих адвокатом, враховуючи складність даної цивільної справи та часом витраченим адвокатом, кількість судових засідань, а також подані заперечення представника відповідачів, суд приходить до висновку про обґрунтованість понесених витрат позивача на професійну правничу допомогу та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі по 50 000 гривень. Разом з тим, щодо стягнення судових витрат з [PERSON] суд відмовить, оскільки судом було відмовлено в частині позовних вимог пред`явлених до даного відповідача, а відтак подана заява підлягає частковому задоволенню. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підставі викладеного та

Outcome: partial