Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

24 листопада 2025 року в провадження судді Тростянецького районного суду Вінницької області Борейко О. Г. надійшла позовна заява Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 84847,11 грн. Стислий виклад позиції позивача. 18.06.2020 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено угоду про надання споживчого кредиту №500832952 у межах договору банківського обслуговування. Кредит надано на таких умовах: сума 78204,54 грн, строк 36 місяців, процентна ставка 43% річних (фіксована), із щомісячним платежем 3900,56 грн. Кошти були перераховані на рахунки для погашення попередніх кредитних зобов`язань, що підтверджується банківськими документами. Позичальник підтвердив ознайомлення з умовами кредитування та отримав кредит, однак належним чином зобов`язання не виконав, припинивши здійснення платежів. 12.08.2022 рішенням загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» змінено найменування на АТ «СЕНС БАНК», що зареєстровано 30.11.2022. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача становить 84847,11 грн, з яких: 46557,34 грн основний борг; 38289,77 грн проценти. Банк направляв [PERSON] вимогу про усунення порушень, яка залишилась без виконання. У зв`язку із вищевикладеним позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення з [PERSON] боргу за кредитним договором та понесених судових витрати у справі. Процесуальні дії у справі. Заперечення відповідача та заяви (клопотання) учасників справи. Ухвалою суду від 26 листапада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 23 січня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав заяву у якій просить розгляну справу за відсутності представника позивача, висловився, що підтримує позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялася належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України. Заяв та відзиву від відповідача до суду не надходило. З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно із ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 18.06.2020 [PERSON] (позичальник) уклала з АТ «Альфа Банк» угоду про надання кредиту №500832952 (а.с. 13-16). Відповідно до умов договору АТ «Альфа Банк» надало позичальнику кредит в сумі 78204,54 грн (а.с. 17). Боржник свої зобов`язання за кредитним договором №500832952 належним чином не виконав, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором, що підтверджується зокрема випискою по особовому рахунку (а.с. 18-38). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №500832952 від 18.06.2020 вбачається, що загальна заборгованість відповідача станом на 19.09.2025 становить 84847,11 грн з яких: 46557,34 грн - заборгованість по тілу кредиту, 38289,77 грн - заборгованість по відсотках (а.с. 39). 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадянських формувань 30.11.2022. На адресу відповідача позивачем направлена досудова вимога щодо виконання договірних зобов`язань, однак відповідачем дана вимога не виконана (а.с. 40). ?Суд, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності, дійшов висновку про доведення укладення кредитного договору між відповідачем та позивачем. Таким чином, спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем за договором, що призвело до утворення заборгованості. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Оцінка та висновки суду. Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. 526, 527, 530, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з вимогами ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України та умов Договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору, Позичальник зобов`язаний сплатити Позивачу неустойку (штраф, пеню). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до умов Договору у разі невиконання чи неналежного виконання Відповідачем будь-яких обов`язків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобов`язання з повернення Кредиту за Договором. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. На підставі зазначеного вище, суд дійшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які належать до договірних зобов`язань, а саме випливають з договору кредиту, встановив, що права позивача відповідачем [PERSON] порушені, а тому вони підлягають захисту, тобто позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до меморіального ордеру №853553 від 07.11.2025, позивач під час звернення до суду сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн (а.с. 10). З огляду на викладене, необхідно стягнути з [PERSON] на користь АТ «СЕНС БАНК» витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. Крім цього, при зверненні до суду з позовною заявою, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7260,50 грн. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Водночас пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Як вбачається з матеріалів справи, позивач на підтвердження витрат на правничу допомогу надав договір про надання послуг №1006 від 28.01.2025 (а.с. 43-46), свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю №129 від 29.03.2024 та довіреність №024537/25 від 22.07.2025 (а.с. 47). Таким чином, оскільки позивач скористався допомогою адвоката, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7260,50 грн.

Outcome: approved