Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" ( далі ТОВ "ФК "ЄАПБ") звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, мотивуючи позовні вимоги тим, що 27.08.2024 між ТОВ "МАНІФОЮ" та відповідачем було укладено договір позики №7912923, за умовами якого позикодавець передє позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. 11.01.2024 між ТОВ "МАНІФОЮ" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір факторингу № 11-01/2024, у відповідності до умов якого ТОВ "МАНІФОЮ" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "МАНІФОЮ" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №9 від 11.12.2024 до договору факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024 ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 62790 грн, з яких: 29900 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17940 грн - сума заборгованості за процентами за користування позикою; 14950 грн - сума заборгованості за процентами на прострочену позику. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачеві права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК "ЄАПБ", ні на рахунки первісного кредитора. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК "ЄАПБ" за договором позики №7912923 в розмірі 62790 грн. У зв`язку з даними обставинами ТОВ "ФК "ЄАПБ" змушено звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за договором позики №7912923 від 27.08.2024 в розмірі 62790 грн та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, згідно позовних вимог остання просила розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України та оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав. За таких обставин суд ухвалив розглянути справу заочно, за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 27.08.2024 відповідач ознайомився із паспортом позики, про що свідчить його копія (а.с.13-15) та того ж дня між ним та ТОВ "МАНІФОЮ" було укладено договір позики №7912923, який був підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора z26614, про що свідчить його копія (а.с.5-10) , за умовами якого сторони погодили наступні умови: - п.2.1. позикодавець передє позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору; - п.2.2. позика надається на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України - гривні; - п.2.3.1. тип позики - довгострокова; - п.2.3.3. мета отримання позики - придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; - п.2.3.3. сума позики - 29900 грн; - п.2.3.4. строк позики - до 26.10.2024 (60 днів). Строк позики складається з розрахункових періодів, визначених Розрахунком; - п.2.4. процентні ставки, що застосовуються в межах строку позики: - п.2.4.1. Акційна процентна ставка, фіксована - 0,95 % на день- застосовується протягом першого розрахункового періоду у разі наявності акційних пропозицій та діє лише за умови дотримання позичальником умов оплати заборгованості за цією ставкою відповідно до п.3.1.1. цього договору; - п.2.4.2. Базова процентна ставка, фіксована - 1 % на день- застосовується протягом першого розрахункового періоду відповідно до п.3.1.2. цього договору, а також у разі продовження строку позики протягом першого розрахункового періоду згідно з умовами відповідної Додаткової угоди, укладеної сторонами цього договору; - п.2.4.3. Основна процентна ставка, фіксована - 1 % на день- застосовується протягом усього строку позики, окрім першого розрахункового періоду; - п.2.5. позика надається позичальнику в день підписання сторонами договору позики шляхом безготівкового перерахування на рахунок позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) [NUMBER] , зареєстрованого позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті; - п.6.2. за неправомірне користування позикою/її частиною позикодавець має право нарахувати, а позичальник зобов`язаний на вимогу позичальника сплатити проценти на прострочену позику: - п.6.2.1. в розмірі 12 % від суми позики на 4-й день неправомірного користування; - п.6.2.2. в розмірі 3 % від суми позики, починаючи з 5-го дня за кожен день неправомірного користування; - п.9.1. договірпозики укладається в інформаційно-телекомунікаційній системі позикодавця в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію" шляхом попереднього розміщення позикодавцем в особистому кабінеті позичальника договору позики для вивчення та прийняття його умов позичальником шляхом введення одноразового ідентифікатора з метою підписання запропонованого позикодавцем договору у відповідне поле. Згідно копії Додатку №1 до договору позики №7912923 від 27.08.2024 - Розрахунку за договором позики №7912923 від 27.08.2024 (а.с.10-12) вбачається, що сума позики - 29900 грн, дата повернення позики 26.10.2024, загальні витрати за позикою 5083 грн. За перший розрахунковий період - до 06.09.2024 (10 днів) сума нарахованих процентів становить 2840,50 грн, за другий розрахунковий період - до 26.10.2024 (50 днів) сума нарахованих процентів становить 2242,50 грн. Загальна вартість позики становить 34983 грн, з яких: 29900 грн - сума позики; 5085 грн - проценти за користування позикою. 11.01.2024 між ТОВ "МАНІФОЮ" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір факторингу № 11-01/2024, про що свідчить його копія (а.с. 16-18). Згідно п. 1.1. договору факторингу за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату запозикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору. Згідно п. 1.2 договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно копії Додаткової угоди №10 до договору факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024, укладеної 11.12.2024, (а.с.19) вбачається, щов якості ціни продажу згідно з Реєстром Боржників №9 від 11.12.2024 фактор сплачує клієнту суму грошових коштів, яка становить 1911320,78 грн. Відповідно до копії Акту прийому-передачі Реєстру Боржників №9 за договором факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024, укладеної 11.12.2024, (а.с.20) вбачається, що ТОВ "МАНІФОЮ" передало, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" прийняло Реєстр Боржників №9 від 11.12.2024 в кількості 5072. Відповідно до копії витягу з Реєстру боржників №9 від 11.12.2024 (а.с.22) позивач набув 11.12.2024 право вимоги до відповідача за договором позики №7912923 в розмірі 62790 грн, з яких: 29900 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17940 грн - сума заборгованості за процентами за користування позикою; 14950 грн - сума заборгованості за процентами за прострочену позику, що також підтверджується копією розрахунку заборгованості за договором позики, складеного ТОВ "МАНІФОЮ" станом на дату продажу 11.12.2024 (а.с.23). У зв`язку з невиконанням відповідачем його зобов`язань за договором позики №7912923 від 27.08.2024 представник позивача звернулася до суду з даним позовом. Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів ( змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Норми ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Статтею 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України, встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України, передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність. Згідно ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.1 та 2 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. На підставі наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що позивач правомірно набув право вимоги до відповідача за договором позики №7912923 від 27.08.2024. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором позики №7912923 від 27.08.2024 належним чином не виконав, оскільки не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов договору. Таким чином, ухиляючись від сплати заборгованості за договором позики, відповідач порушує свої зобов`язання за ним. В той же час, вирішуючи питання щодо стягнення суми заборгованості за процентами на прострочену позику у розмірі 14950 грн, суд зазначає наступне. За умовами договору позики сторони узгодили, що позика в розмірі 29900 грн була надана відповідачу на 60 днів до 26.10.2024, базова та основна процентні ставки визначені в розмірі 1 % на день. Відтак розмір процентів за вищевказаний період мав становити 17940 грн ( 29900 х 1% х 60 = 17940 ), як і визначило ТОВ "МАНІФОЮ". Згідно копії розрахунку заборгованості, проведеного ТОВ "МАНІФОЮ" на дату продажу 11.12.2024 (а.с.23), вбачається, що проценти на прострочену позику в розмірі 14950 грн нараховані відповідачу в період дії договору позики. Водночас відповідно до умов даного договору (п.6.2.1. та п.6.2.2.) вбачається, що вказані нарахування за своєю природою є відповідальністю за порушення грошового зобов`язання - процентами за неправомірне користування боржником грошовими коштами у порядку, передбаченому ч.2 ст.625 ЦК України. Слід зазначити, що надання позики наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від позикодавця грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати останньому борг протягом певного часу (строку позики, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми позики), а позикодавець, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми позики передбачає ч.2 ст.1050 ЦК України). Саме за це благо (можливість правомірно не повертати позикодавцю борг протягом певного часу) позичальник сплачує останньому плату - проценти за договором позики відповідно до ст.1048 ЦК України. Уклавши договір позики, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно "користуватися позикою", натомість позикодавець розраховує, що він отримає плату (проценти за "користування кредитом") за надану позичальнику можливість не повертати всю сумупозики одразу. У постанові від 23.05.2018 по справі №910/1238/17 Великою Палатою Верховного Суду розмежовано поняття "проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами" та "проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами", причому останні проценти кваліфіковано саме в якості плати боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, врегульованої частиною 2 статті 625 ЦК України. Плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встанволено, що у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання, а саме неправомірним користуванням позикою, позикодавцем ТОВ "МАНІФОЮ" були нараховані проценти на прострочену позику в сумі 14950 грн, які за своєю суттю є процентами, які передбачені ч.2 ст.625 ЦПК України. В той же час, пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Тобто, законодавець визначив, що на період дії в Україні воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 ЦК України. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України з 24.02.2022 строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. З огляду на вищевказані норми законодавства, відповідач, як позичальник є звільненим від відповідальності, визначеної ст.625 ЦК України. Тому її нарахування є незаконним. Відтак правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за процентами на прострочену позику в розмірі 14950 грн немає, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника лишезаборгованості в розмірі 47840 грн, з яких: 29900 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17940 грн - сума заборгованості за процентами за користування позикою. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. В свою чергу, відповідач будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції представника позивача до суду не надав, як і не спростував. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оскільки станом на день розгляду справи спір між сторонами не врегульований, відповідач заборгованість за договором позики в добровільному порядку не сплатив, тому суд приходить до висновку, що з відповідача, як позичальника, підлягає стягненню сума заборгованості за договором позики №7912923 від 27.08.2024 лише в розмірі 47840 грн. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач не надав суду будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції представника позивача, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог представника позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, тому з врахуванням вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме, 2307,05 грн (47840 х 3028/62790 = 2307,05 грн). На підставі викладеного,

Outcome: partial