Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач Кредитна спілка «Істок» (далі - КС «Істок») звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення з останнього заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 13021 грн. 00 коп., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту складає 8377 грн. 00 коп. та по процентах - 4644 грн. 00 коп.. Позов обгрунтовується тим, що 11 серпня 2021 року відповідач по справі [PERSON] , сплативши вступний та обов`язковий пайовий внески, на підставі рішення спостережної ради КС «Істок» та у відповідності до ст.10, ч.2 ст.16 Закону України «Про кредитні спілки» набув членства в КС «Істок». В цей же день між [PERSON] , як позичальником, та КС «Істок», як кредитором, був укладений договір про споживчий кредит №ДКН-2808 зі строком дії 12 календарних місяців, за умовами якого кредитор надає позичальнику грошові кошти у розмірі 16400,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом за процентною ставкою 15,0% річних, а позичальник зобов`язується повернути наданий кредит шляхом щомісячної сплати планових платежів, вказаних в Графіку повернення кредиту, який є невід`ємною частиною договору. Позивач КС «Істок» належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, надавши відповідачу [PERSON] , як позичальнику, кредитні кошти в сумі 16400,00 грн., натомість позичальник несвоєчасно та в неповному обсязі здійснював оплату по кредитному договору, здійснивши замість 12 платежів на загальну суму 17879,81 грн. лише 6 платежів на загальну суму 9000,00 грн.. Враховуючи неналежне виконання позичальником [PERSON] умов кредитного договору, позивач прохав стягнути із відповідача на його користь зазначену вище суму заборгованості, а також понесені судові витрати в сумі 3028 грн. 00 коп. сплаченого судового збору. Відповідач по справі [PERSON] відзиву на позовну заяву КС «Істок» разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог та розміру судових витрат у встановлений судом строк не подав. ІІ. Заяви та клопотання. Представник позивача КС «Істок» згідно письмового клопотання, поданого до суду 13 листопада 2025 року прохав розглянути справу без його участі та не заперечував проти винесення судом заочного рішення (а.с.40). Заяв та клопотань від відповідача по справі [PERSON] в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі, про розгляд справи за його відсутності чи відкладення судового розгляду, витребування доказів, на дату проведення судового засідання не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 01 січня 2026 року постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.46-47). В зв`язку з тим, що в судове засідання відповідач [PERSON] , будучи повідомленим про дату, час і місце його проведення в порядку ст.128 ЦПК України, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзиву на позовну заяву, судом за наявності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, 19 лютого 2026 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 11 серпня 2021 року гр-н [PERSON] звернувся до позивача КС «Істок» із письмовою заявою прийняття його в члени цієї кредитної спілки, підтвердивши свою відповідність всім вимогам законодавства та статуту КС «Істок» для набуття такого членства (а.с.11). 11 серпня 2021 року гр-н [PERSON] сплатив вступний внесок та обов`язковий пайовий внесок, що підтверджується прибутковим касовими ордерами №301 від 11 серпня 2021 року та № 302 від 11 серпня 2021 року (а.с.14). Рішенням правління КС «Істок» від 11 серпня 2021 року №91 в межах наданих йому загальними зборами повноважень, гр-на [PERSON] прийнято до членів КС «Істок» (а.с.12, 13). 11 серпня 2021 року [PERSON] подав до позивача заявку про надання кредиту члена КС «Істок» в розмірі 16400,00 грн., яка рішенням кредитного комітету КС «Істок» цього ж дня була задоволена (а.с.10, 15). 11 серпня 2021 року між позивачем КС «Істок», як кредитором, та відповідачем [PERSON] , як позичальником, був укладений договір про споживчий кредит №ДКН-2808 (далі по тексту - Договір, кредитний договір)), за умовами якого: 1) кредитор надає позичальнику грошові кошти (кредит) в сумі 16400,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути наданий кредит і виконати обов`язки за даним договором в повному обсязі та у терміни встановлені даним Договором (пункт 1.1); 2) строк дії договору становить 12 календарних місяців, з 11 серпня 2021 року до 11 серпня 2022 року (пункт 1.2); 3) процентна ставка за користування кредитом становить 15,00 % річних та є фіксованою (пункт 3.2); 4) базою для нарахування процентів є залишок заборгованості позичальника за основною сумою кредиту; при розрахунку за Договором приймається рік, що містить 365 календарних днів (пункт 3.3 Договору) (а.с.16-17). Одержання 11 серпня 2021 року позичальником [PERSON] на виконання Договору кредиту в сумі 16400,00 грн. підтверджується видатковим касовим ордером, що містить його підпис (а.с.18). Судом також встановлено, що згідно з пунктом 4.1 Договору позичальник зобов`язувався щомісячно сплачувати кредитору платежі, вказані в Графіку повернення кредиту та сплати зобов`язань (далі по тексту - Графік платежів), що є додатком до Договору та його невід`ємною частиною, а згідно з пунктами 4.2, 4.3 Договору платежі мали проводитись позичальником щомісячно, в повному обсязі, шляхом внесення готівки в касу або зарахування коштів на рахунок кредитора. Згідно з визначеним у пункті 4.1 Договору графіком платежів, повернення позичальником [PERSON] кредиту здійснюється шляхом внесення ним щомісячних платежів за період з 27 вересня 2021 року по 11 серпня 2022 року, в розрізі кожного платежу, який включає платіж основної суми кредиту та процентів за користування кредитом, визначений в розмірі по 1490,00 грн. за кожний з 11 розрахункових періодів, крім останнього (12-го) в сумі 1489,00 грн. (а.с.17 зворот). Відповідно до пункту 6.10. Договору у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів більш як на один календарний місяць, кредитор набуває право вимагати від позичальника: дострокового повного погашення кредиту та нарахованих процентів згідно умов Договору до дня повного виконання зобов`язань за Договором; вимагати відшкодування збитків, завданих кредитору внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього Договору. У зв`язку з порушенням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору, позивачем на адресу його місця проживання, вказану в розділі 6 Договору, була направлена вимога про погашення заборгованості в розмірі 12949,80 грн. (а.с.21, 22). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором за період з 27 вересня 2021 року по 11 серпня 2022 року загальний розмір заборгованості члена КС «Істок» [PERSON] становить 13021,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 8377,00 грн., заборгованість за процентами - 4644,00 грн.. Сума внесених коштів на виконання Договору становить 9000,00 грн., з яких: 8023,00 грн. - на погашення основної суми кредиту та 977,00 грн. - на погашення процентів (а.с.19, 20). Під час судового розгляду справи відповідачем [PERSON] , з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України, не спростовані надані позивачем докази укладення ним 11 серпня 2021 року кредитного договору, а також отримання від позивача КС «Істок» кредитних коштів у зазначеному вище розмірі. Доказів здійснення погашення заборгованості за наданим кредитом в повному обсязі відповідачем під час судового розгляду також надано не було. Належні та допустимі докази того, що вищезазначена сума заборгованості раніше стягувалась чи була стягнута з відповідача в матеріалах цивільної справи відсутні. V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1055 ЦК України). Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). Відповідно до п.п.2, 5 ч.1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (в редакції, чинній на дату укладення кредитного договору), кредитна установа - фінансова установа, яка відповідно до закону про діяльність відповідної фінансової установи має право за рахунок залучення коштів надавати фінансові кредити на власний ризик; фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Відповідно до ст.1 Закону України «Про кредитні спілки» (в редакції, чинній на дату укладення кредитного договору, далі - Закону) кредитна спілка - це не прибуткова організація, заснована, в тому числі, фізичними особами, на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Згідно з ч.1 ст.21 Закону та п.п. «б» п.5.1 ст.5 Статуту КС «Істок» кредитна спілка надає кредити своїм членам на умовах платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі (а.с.29). Отже, кредитний договір між позивачем КС «Істок», як кредитором, та [PERSON] , як позичальником, був укладений у відповідності до вимог ст.638 ЦК України, що свідчить про згоду останнього з усіма його умовами, в тому числі і щодо отримання та повернення кредиту. Згідно положень ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене, укладення 11 серпня 2021 року кредитного договору обумовило виникнення у позичальника [PERSON] стосовно КС «Істок», як кредитора, зобовязання, згідно з яким позичальник зобовязаний був повернути одержаний кредит в повному обсязі та сплатити проценти за користування ним в строки та в розмірі, встановлені графіком платежів, як невідємною частиною кредитного договору. Відповідно до ст.610, ч.1 ст.612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Судом встановлено, що позивач КС «Істок» згідно умов укладеного між сторонами кредитного договору, виконав взяті на себе зобов`язання щодо надання позичальнику [PERSON] грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених кредитним договором. Відповідно до п.1.1 Договору позичальник [PERSON] зобов`язаний був повернути наданий КС «Істок» кредит в сумі 16400,00 грн. до 11 серпня 2022 року. Відповідно до п.4.1 Договору та графіку платежів до нього, позичальник [PERSON] зобов`язаний був здійснювати щомісячні платежі на погашення основної суми кредиту та процентів за користування ним в межах 12-ти розрахункових періодів, починаючи з 27 вересня 2021 року по 11 серпня 2022 року, в загальному розмірі по 1490,00 грн. (за перші 11 періодів) та в сумі 1489,00 грн. - за останній розрахунковий період з 28 липня по 11 серпня 2022 року. Натомість [PERSON] на виконання своїх зобов`язань за кредитним договором станом 08 лютого 2022 року було здійснено шість платежів на загальну суму 9000,00 грн., з яких: 8023,00 грн. були зараховані позивачем на погашення заборгованості за основною сумою кредиту, а 977,00 грн. - на погашення нарахованих процентів за користування кредитом. Доказів здійснення інших платежів на виконання умов кредитного договору відповідачем суду надано не було. З огляду на викладене, позичальник [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконав належним чином, оскільки не здійснив повернення кредиту та сплати процентів за користування ним в обсязі та в строки, передбачені Договором. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором загальна сума заборгованості по кредиту становить 8377,00 грн., за процентами за користування кредитом - 4644,00 грн.. Кількість днів прострочення - 1146 дні. Сума нарахованих процентів з 11 серпня 2021 року по 11 серпня 2022 року становить 1554,86 грн., з 12 серпня 2022 по 30 вересня 2025 року - 4066,09 грн.. Суд частково погоджується з наведеним позивачем розрахунком заборгованості за Договором з огляду на наступне. Як вбачається зі змісту пункту 1.2 Договору строк його дії становить 12 календарних місяців - до 11 серпня 2022 року, але не може бути менше, ніж строк повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим Договором. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді строк дії договору, тобто кінцевий термін повернення відповідачем кредитних коштів. За змістом ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до абз.2 ч.1 ст.1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України). Згідно з правовим висновком, викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №149/1499/18 (пункти 35, 37), правовідносини стосовно здійснення позикодавцем права на визначену договором плату за користування позикою за час, на який він її надав, та правовідносини щодо здійснення позикодавцем права на проценти внаслідок невиконання позичальником обов`язку повернути кошти до визначеного терміну є різними за змістом. Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібний висновок щодо застосування приписів ЦК України про стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами викладений також і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (пункти 53-54, 90-91). Як вбачається зі змісту позовної заяви, 20 травня 2025 року позивачем на адресу місця проживання відповідача був направлений лист з вимогою погашення заборгованості по кредитному договору. Згідно з трекінгом про доставку поштового відправлення зазначена вимога була отримана відповідачем [PERSON] 24 травня 2025 року. Доказів на спростування зазначеної обставини відповідачем суду надано не було. Отже, з урахуванням моменту пред`явлення позивачем, як позикодавцем, вказаної вимоги відповідач мав повернути суму кредиту до 24 червня 2025 року включно. Враховуючи наведені вище висновки Верховного Суду щодо застосування норм права до спірних правовідносин, право позивача, як кредитодавця, на нарахування процентів за користування наданим відповідачу [PERSON] кредитом припинилось по закінченню тридцятиденного терміну з дня одержання ним вимоги КС «Істок» про повернення кредиту. З огляду на викладене, нарахування позивачем процентів за користування кредитом після 24 червня 2025 року не є правомірним, а тому сума нарахованих процентів за період з 25 червня 2025 року по 30 вересня 2025 року підлягає виключенню із загального розміру заборгованості відповідача за кредитним договором. Отже, розрахунок заборгованості відповідача, проведений судом, становить: 1) розмір наданого позичальнику кредиту 16400,00 грн., сума грошових коштів, внесених ним на оплату основної суми кредиту в період з 27 вересня 2021 року по 08 лютого 2022 року - 8022,59 грн. (6 платежів: 1304,55 грн. + 1326,30 грн. + 1330,25 грн. + 1341,53 грн. + 1308,46 грн. + 1411,50 грн.), отже, сума заборгованості за наданим кредитом становить 8377,41 грн.; 2) розмір нарахованих процентів за користування кредитом за період з 27 вересня 2021 року по 11 серпня 2022 року - 1554,86 грн., виходячи із процентної ставки 15% річних, що відповідає 0,041096% в день, бази нарахування 365 днів та з урахуванням шести зазначених вище платежів відповідача; 3) розмір процентів за користування кредитом в період з 12 серпня 2021 року по 24 червня 2025 року включно становить 3570,54 грн. (0,041096 % від 8307,44 грн. (тіло кредиту з урахуванням внесених відповідачем сум погашення) = 3,414026 грн. х 1047 днів); 4) загальний розмір заборгованості за процентами 4148,40 грн. (5125,40 грн. (1554,86 грн. + 3570,54 грн.)) - 977,00 грн. (сума внесених відповідачем платежів)); 5) загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 12525,81 грн., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту - 8377,41 грн. та заборгованість за процентами - 4148,40 грн.. Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010, а також від 19 червня 2019 року у справі №643/17966/14-ц, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обовязки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обовязки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Судом встановлено, що матеріали цивільної справи не містять, а відповідачем [PERSON] не надано належних та допустимих доказів на спростування презумпції правомірності договору про споживчий кредит №ДКН-2808 від 11 серпня 2021 року, укладеного між ним та КС «Істок». Зазначений договір з огляду на відсутність доказів протилежного не визнавався судом недійсним. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі №127/23910/14, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцією - є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Судом враховується, що у даній справі позичальник [PERSON] здійснював часткове виконання умов договору шляхом внесення грошових сум на погашення заборгованості за кредитом; дії КС «Істок» щодо виконання договору відповідачем не оскаржені; клопотання про призначення судово-економічної експертизи під час судового розгляду справи не заявлялось, а позивачем при цьому доведено обставини, на які він посилався як на підтвердження своїх вимог, в частині наявності підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором. На підставі викладеного, виходячи з презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України) та презумпції обов`язковості договору (ст.629 ЦК України), суд вважає встановленим факт невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань за договором про споживчий кредит №ДКН-2808 від 11 серпня 2021 року щодо сплати кредиту та інших платежів у передбачених ним розмірі та строки (зокрема, процентів), внаслідок чого приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача по справі [PERSON] , як позичальника, на користь позивача КС «Істок» заборгованості за: тілом кредиту в сумі 8377,41 грн. та процентами за користування кредитом в сумі 4148,40 грн., а всього в загальному розмірі 12525,81 грн.. VI. Розподіл судових витрат. У відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем по справі КС «Істок» при зверненні до суду з позовною заявою був сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп. (а.с.1). З огляду на викладене, враховуючи часткове задоволення судом позову, з відповідача по справі [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача по справі КС «Істок» кошти по сплаті судового збору в розмірі 2912 грн. 84 коп. (3028 грн. 00 коп. (100%) - 115 грн. 16 коп. (3,803011 %), при цьому 3,803011 % = 495 грн. 19 коп. (сума заборгованості, у стягненні якої судом відмовлено), що були сплачені позивачем при подачі ним позову до суду та підтверджені належним письмовим доказом по справі. Інші судові витрати, повязані з розглядом даної справи, передбачені ч.3 ст.133 ЦПК України, відсутні.

Outcome: dismissed