Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом та просить стягнути з [PERSON] на його користь шкоду в порядку регресу у розмірі 33208,08 грн. Вимоги обгрунтовує тим, що вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської обл. від 01.02.2021 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.286 ч.1 КК України та призначено покарання у виді 1 р. обмеженння волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 р. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувалним строком на 1 р. З нього, як з власника транспортного засобу та роботодавця стягнуто на користь потерпілої моральну шкоду в розмірі 30000 грн. Відповідач під час скоєння ДТП перебував з ним у трудових відносинах. Він, як ФОП, відшкодував потерпілій моральну шкоду в сумі 30000 грн., що і змусило звернутись з позовом до суду. [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, винесенню заочного рішення не заперечує. [PERSON] в судове засідання не з"явився, про місце, дату та час розгляду справи належним чином повідомлений. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін в порядку заочного розгляду справи на підставі зібраних у справі доказів, згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 282 ЦПК України. Встановлено судом, що 01.02.2021 р. вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської обл. [PERSON] засуджено за ст.ст.286 ч.1, 75, 76 КК України до 01 р. обмеження волі, з іспитовим строком 01 р., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 01 р. Стягнуто з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] 30000 грн. моральної шкоди (а.с.5-10). Згідно трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 03.08.2020 р. [PERSON] перебував в трудових відносинах з ФОП [PERSON] (а.с.11). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України, ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Позивач ФОП [PERSON] виплатив потерпілій у ДТП суму завданої шкоди в розмірі 33208,08 грн. (а.с.12-13), у зв`язку з чим позивач заявив регресні вимоги до [PERSON] , який не виявив наміру в добровільному порядку здійснити таке відшкодування (а.с.16). Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, є доведеними належними та допустимими доказами і підлягають задоволенню шляхом стягнення із відповідача на користь позивача коштів в розмірі 33208,08 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 1211,20 грн. за звернення до суду із позовом.

Outcome: approved