Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором № 1334232 від 22.04.2021 в розмірі 21 893,71 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн та на професійну правову допомогу в розмірі 13 000,00 грн. Позов обгрунтований тим, що 22.04.2021 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] в електронному вигляді був укладений договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1334232, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський рахунок, сума позики складає 6500,00 грн, строк дії договору 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Позивач зазначає, що відповідач від Т ОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» отримала в тимчасове платне користування грошові кошти згідно з укладеним договором, умови якого не виконує, отримані кредитні кошти в строк не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість. Позивач посилається на те, що на підставі ст. 512, 514 ЦК України право вимоги за договором № 1334232 від 22.04.2021 до нього перейшло на підставі договору факторингу №22/02/2022 від 22.02.2022, укладеного між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал»; договору про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», а тому просить стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість. ІІ. Процедура та позиції сторін Відповідно до ухвали суду від 22.12.2025 у справі відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін (а. с. 92). Копія ухвали про відкриття провадження у справі неодноразово направлялась відповідачу за зареєстрованим місцем її проживання, однак поштові відправлення повернулись на адресу суду не врученими з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 92, 96-99), а відтак відповідно до положень п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України відповідачка вважається такою, що копію процесуального рішення отримала. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суда клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За правилами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтями 626, 628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду Судом встановлено, що 22.04.2021 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] дистанційно, в електронній формі був укладений договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 1334232, який відповідачем підписаний з накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (а. с. 6). Відповідно до п. 1. договору позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджений умовами договору строк (строк позики) шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Згідно з п. 2. договору сума позики складає 6500,00 грн, строк позики 30 днів - до 22.05.2021 з процентною ставкою у розмірі 1,99 % (фіксована), орієнтовна загальна вартість позики 8040,50 грн. ???На виконання умов договору 22.04.2021 відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 6500,00 грн шляхом перерахування на її банківську карту [NUMBER] , що підтверджується змістом довідки ТОВ «ФК «Фінекспрес» № КД-000065310/ТНПП від 22.0.2025 (а. с. 7). Отже, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на виконання умов укладеного між сторонами договору надало відповідачці кредит в сумі 6500,00 грн. 22.02.2022 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладений договір факторингу № 22/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права грошової вимоги до боржників, в тому числі до [PERSON] за договором № 1334232 від 22.04.2021, що підтверджується змістом самого договору та Реєстром боржників № 1 (а. с. 15-19, 27-30). Після чого, 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» був укладений договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, згідно з умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» шляхом продажу належні права грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором № 1334232 від 22.04.2021, що підтверджується змістом самого договору та Реєстром боржників № 1 (а. с. 31-36, 46-49). Частиною 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З урахуванням викладеного, на підставі ст. 512, 514 ЦК України до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 1334232 від 22.04.2021. Згідно з наданими позивачем розрахунками заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 21 893,71 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 6500,00 грн, за процентами, які нараховані з 22.04.2021 по 10.02.2022, в розмірі 15 392,65 грн (а. с. 9-11, 13-14). Таким чином, суд вважає обгрунтованими вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6500,00 грн, оскільки відповідачка отримавши кредитні кошти у визначений договором строк їх не повернула, що призвело до порушення майнових прав позивача. Щодо нарахування процентів, нарахованих за користування позикою Звертаючись з позовом, позивач просить стягнути заборгованість за процентами в розмірі 15 392,65 грн, які нараховані за період з 22.04.2021 по 10.02.2022 (а. с. 9-11). Суд не погоджується з вимогами позивача в цій частині, оскільки нарахування таких відсотків суперечить умовам укладеного між сторонами договору та нормам матеріального права. Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до ст. 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу, визначеного цим договором строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, від 23.10.2019 у справі № 723/304/16-ц, від 26.05.2020 у справі № 638/13683/15-ц, від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, тобто судова практика є сталою, змін не зазнавала, яка в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. За умовами договору позики № 1334232 від 22.04.2021 сторонами погоджено суму кредитних коштів - 6500,00 грн, строк користування кредитом 30 днів до 22.05.2021, за зазначений період відповідачка відповідно до умов договору повинна була сплатити відсотки в розмірі 1540,50 грн. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення відсотків із застосуванням пролонгації строку кредитування в позовній заяві посилався на п. 6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), з якими відповідачка повинна була ознайомитися на відповідному сайті в електронному вигляді. Разом з тим, суд звертає увагу, що до позовної заяви позивач долучив Правил надання надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), які не містять підпису відповідачки, не скріплені навіть електронним цифровим підписом, хоча договір позики сторонами укладений в електронному вигляді. Отже, докази того, що відповідачка ознайомлювалась саме з ними, що саме ці Правила є невід`ємною частиною укладеного між сторонами кредитного договору, матеріали справи не містять, позивач такі обставини не довів належними та допустимими доказами, що є його обов`язком відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України. Також суд вважає не доведеним, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачкою договір позики укладався шляхом приєднання в порядку ст. 634 ЦК України, а долучені Правила є його складовими елементами, оскільки сторони підписали окремий договір позики, а Правила не є стандартними формулярами, які містять однакові для всіх умови кредитування, приєднання до яких свідчить про укладення кредитного договору. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді порядок сплати процентів за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування, який відповідно до умов укладеного договору становить 30 днів, їх розмір і порядок нарахування, а відтак суд вважає, що відсотки, заявлені до стягнення, які нараховані поза межами строку кредитування, нараховані без достатніх правових підстав. Наведене цілком узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, який викладений в постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17. Таким чином, суд вважає, що відсотки підлягають стягненню з відповідачки згідно з умовами укладеного договору в межах строку кредитування після отримання кредитних коштів за період з 22.04.2021 по 22.05.2021, які становлять 1540,50 грн, що підтверджується змістом кредитного договору (а.с. 6). Дослідивши надані позивачем докази в обґрунтування заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості за договором позики № 1334232 від 22.04.2021, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, суд визнає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 8040,50 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6500,00 грн, проценти - 1540,50 грн, які нараховані відповідно до умов договору позики та в межах строку кредитування з 22.04.2021 по 22.05.2021. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє за безпідставністю. V. Розподіл судових витрат Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з правилами п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених позивачем витрат з надання правничої допомоги представник позивача надала: копію договору про надання правничої допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024; копію заявки на надання юридичної допомоги № 826 від 01.10.2025; копію витягу з акту № 15 від 31.10.2025, за змістом якого вбачається, що правнича допомога надана на суму 13 000,00 грн (а. с. 52-54, 57, 58). Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати з надання правничої допомоги підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 4810,00 грн (37%х13 000,00 грн). На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом позов задоволений частково, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 896,29 грн (37%х2422,40 грн).

Outcome: approved