Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Короткий виклад обставин справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором №R01.00117.005398547 від 21.06.2019 у розмірі 10138,31 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 4797,93 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 5340,38 грн., понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3028,00 грн., а також судові витрати на правову допомогу у розмірі 70000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.06.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] укладено договір кредиту №R01.00117.005398547. Відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 7176,66 грн., включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і оплатою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною. Згідно п.п. 1.3 договору кредиту за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 35,23%. річних від залишкової суми кредиту. Також, відповідно до п.п. 1.4 договору кредиту за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі відповідно до графіку платежів. Банк на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 7176,66 грн. строком на 21.12.2020 року, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами згідно з умовами цього договору. В п.6 договору кредиту наведено «Графік щомісячних платежів за кредитним договором». Банк свої зобов`язання за договором кредиту виконав у повному обсязі надавши позичальнику кредитні кошти в розмірі 7176,66 грн. в строки визначені умовами договору. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. У зв`язку з не поверненням отриманих коштів за договором кредиту та відповідно до довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за договором №R01.00117.005398547 від 21.06.2019 року станом на 19.12.2023 р. (дата відступлення) заборгованість становить 10138,31 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 4797,93 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 5340,38 грн. 19.12.2023 року між Акціонерне товариство «Ідея Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу № 19/12-2023. Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. 22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» прийняв права вимоги до за Кредитним договором №R01.00117.005398547 від 21.06.2019 року. Відповідно до п. 2.1 за цим договором ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах, визначених цим договором. На виконання вимоги даного договору, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «Оптіма Факторинг» 11861032,61,00 грн. та відповідно були здійснено передачі реєстру боржників (реєстру боржників надається). За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22.12.2023 року відповідно до договору факторингу №22/12-2023 перейшло право за Договором №R01.00117.005398547 від 21.06.2019 року, що укладено між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Процесуальні дії по справі, заяви сторін Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.01.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Виклик відповідача [PERSON] про дату, час і місце судового засідання у справі здійснювався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України . Представник позивача ТОВ «ФК «Профіт Капітал» у судове засідання 19.02.2026 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотань про відкладення судового засідання на адресу суду не надходило. Разом з тим, в п.5 прохальної частини позовної заява представник ТОВ «ФК «Профіт Капітал» просить у випадку неявки позивача або його представника в судове засідання розглядати справу без участі позивача та його представника. Крім того, вказано, що у випадку неявки відповідача у судове засідання не заперечують проти винесення заочного рішення. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторони позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач у судове засідання 19.02.2026 повторно не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в тому числі, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи зайогої відсутності та відзиву не подавав. Так, за останнім відомим місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження та судові повістки, які повернулись до суду з відміткою "невірна адреса". Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За приписами ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що 21.06.2019 року [PERSON] звернувся до ПАТ «Ідея Банк» з анкетою заявою про розмір щомісячного доходу, та вказаної дати шляхом підписання заяви №R01.00117.005398547 акцептувала публічну оферту ПАТ «Ідея Банк» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку, а також надала Згоду-повідомлення фізичної особи-клієнта банку на обробку її персональних даних, їх обсягу та Згоду на доступ банка до її кредитної історії. 21.06.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №R01.00117.005398547. Відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 7176,66 грн., а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і оплатою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною. Згідно п.п. 1.3 договору кредиту за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 35,23%. річних від залишкової суми кредиту. Також, відповідно до п.п. 1.4 договору кредиту за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі відповідно до графіку платежів. В п.6 договору кредиту наведено «Графік щомісячних платежів за кредитним договором». До позовної заяви додано Паспорт споживчого кредиту, який також підписано відповідачем [PERSON] , де вказано порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність внесення. Згідно виписки по рахунку та довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №R01.00117.005398547 від 21.06.2019 року станом на 19.12.2023 року така становить 10138,31 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 4797,93 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 5340,38 грн. 19.12.2023 року Акціонерне товариство «Ідея Банк» (Клієнт) та Товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» (Фактор) уклали Договір факторингу №19/12-2023, відповідно до якого Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим Договором відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед Клієнтом, та визначені в друкованому реєстрі боржників (Додаток №2), що підписується сторонами в день укладення цього договору. Та в Реєстрі Боржників в електронному вигляду (Додаток №1). Пунктом 5.1. Договору факторингу права Вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора саме в день підписання Сторонами друкованого Реєстру Боржників та Договору за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно», за умови виконання Фактором зобов`язань передбачених п. 4.1 цього Договору. Згідно доданого представником позивача Друкованого реєстру Боржників №1 від 19.12.2023 року до Договору Факторингу №19/12-2023 від 19.12.2023 вбачається що Клієнт передав, а Фактор прийняв наступні права вимоги, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №R01.00117.005398547 від 21.06.2019 року на загальну суму 10138,31 грн. На виконання умов вищевказаного договору факторингу ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» було у повному обсязі сплачено на користь ТОВ «Ідея Банк» суму фінансування, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією від 20.12.2023 №45 та від 17.10.2023 №611 («Гарантійний внесок Договору про участь в торгах від 17.10.2023 р.»). 22.12.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» (Клієнт) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» (Фактор) уклали Договір факторингу №22/12-2023, відповідно до якого Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим Договором відступаються (передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед Клієнтом, та визначені в друкованому реєстрі боржників (Додаток №2), що підписується сторонами в день укладення цього договору. Та в Реєстрі Боржників в електронному вигляду (Додаток №1). Пунктом 5.1. Договору факторингу права Вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора саме в день підписання Сторонами друкованого Реєстру Боржників та Договору за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно», за умови виконання Фактором зобов`язань передбачених п. 4.1 цього Договору. Згідно доданого представником позивача Друкованого реєстру Боржників №2 від 22.12.2023 року до Договору Факторингу №22/12-2023 від 22.12.2023 вбачається що Клієнт передав, а Фактор прийняв наступні права вимоги, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №R01.00117.005398547 від 21.06.2019 року на загальну суму 10138,31 грн. На виконання умов вищевказаного договору факторингу ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» було у повному обсязі сплачено на користь ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» суму фінансування, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією від 26.12.2023 №376. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до положень ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Як вбачається з матеріалів справи 21.06.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №R01.00117.005398547, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 7176,66 грн., включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і оплатою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною. Згідно п.п. 1.3 договору кредиту за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 35,23%. річних від залишкової суми кредиту. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. З матеріалів справи вбачається, що банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі надавши відповідачу кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 128538,03 грн. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до положень ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Водночас, розрахунком заборгованості підтверджується, що у відповідача перед ПАТ «Ідея Банк» наявна заборгованість в розмірі 10138,31 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 4797,93 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 5340,38 грн. Окрім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за відсотками 5340,38 грн., що відображено у договорі №R01.00117.005398547 від 21.06.2019 та Паспорті споживчого кредиту. У відповідності до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно положень ч.1, ч.2 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). На підтвердження вимог в частині стягнення процентів, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, надано кредитний договір, паспорт споживчого кредиту, які підписані відповідачем, у яких міститься інформація щодо процентної ставки за кредитом. Оскільки сторонами було обумовлено у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, тому ці умови кредитування вважаються узгодженими сторонами та мають виконуватись позичальником належним чином. Вказаний розрахунок судом приймається до уваги, оскільки будь-яких інших доказів щодо відсутності заборгованості чи її наявність у іншому розмірі суду надано не було. Крім того, суд звертає увагу на те, що Договір №R01.00117.005398547 від 21.06.2019 року та його умови в судовому порядку не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін. Саме відповідач повинен був спростувати наданий Товариством розрахунок заборгованості, у зв`язку з його неправильністю або невідповідністю умовам укладеного між сторонами договору. Однак відповідач цієї обставини не спростував, як і не спростував інших наданих Товариством доказів отримання кредитних коштів (постанова Верховного Суду від 30.06.2021 року у справі №690/328/20-ц). Окрім того, з матеріалів справи встановлено, що 19.12.2023 року Акціонерне товариство «Ідея Банк» (Клієнт) та Товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» (Фактор) уклали Договір факторингу №19/12-2023. Так, ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» зобов`язання за договором факторингу виконало в повному обсязі та перерахувавши визначену у договорі суму на користь AT «Ідея Банк». 22.12.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» (Клієнт) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» (Фактор) уклали Договір факторингу №22/12-2023. Так, ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» зобов`язання за договором факторингу виконало в повному обсязі та перерахувавши визначену у договорі суму на користь AT «ОПТІМА ФАКТОРИНГ». Відтак, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22.12.2023 відповідно до договору факторингу №22/12-2023 перейшло право за договором №R01.00117.005398547 від 21.06.2019 року, що укладено між ПAT «Ідея Банк» та [PERSON] . Так, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК та ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги та до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «... боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. При цьому, як встановлено з матеріалів справи відповідач не виконав свого зобов`язання за договором. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» відповідач не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок ТОВ «ФК «Профіт Капітал», ні попередніх кредиторів. За наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «ФК «Профіт Капітал». Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасив, відтак кредитор має право вимагати його виконання, що свідчить про порушення його прав. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та стягнення із відповідача заборгованості за Договором №R01.00117.005398547 від 21.06.2019 року в розмірі 10138,31 грн. Щодо судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов ТОВ «ФК «Профіт Капітал» задоволено, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3028,00 грн. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved