Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

27 грудня 2024 року до суду в порядку окремого провадження надійшла зазначена заява. Заявник свої вимоги мотивує тим, що його сестра - [PERSON] , [INFO] , є інвалідом ІІ групи з 01.01.1994 року з діагнозом F71.00 розумова відсталість з дитинства по даний час, страждає стійким хронічним психічним захворюванням внаслідок розумової відсталості. Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 10.11.2022 у цивільній справі №135/372/22 [PERSON] було визнано недієздатною та призначено опікуном [PERSON] , однак рішення втратило свою дію, оскільки ухвалювалося на два роки, а заява в порядку ч. 7 ст. 300 ЦПК України заявником не подавалася. Внаслідок стійкого, хронічного психічного розладу у виді розумової відсталості помірного ступеня із значними відхиленнями у поведінці, його сестра невзмозі працювати, не може орієнтуватися в простих життєвих ситуаціях, потребує постійного стороннього догляду, турботи, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Тростянецької селищної ради №368/1 від 20.12.2024, затверджено висновок опікунської ради щодо можливості призначення заявника опікуном [PERSON] , у випадку визнання її судом недієздатною. Інших осіб у родині, які можуть здійснювати опіку над сестрою заявника немає, стверджує, що він єдиний член сім`ї, який може виконувати обов`язки сестри у випадку визнання її недієздатною. Зазначає, що їхня мати [PERSON] за станом здоров`я не може здійснювати догляд за [PERSON] , що підтверджується рішенням ЛКК, протокол №218 від 04.12.2024, а батько [PERSON] помер. Ухвалою суду від 16 січня 2025 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 17 лютого 2025 року у справі призначено судово психіатричну експертизу, провадження зупинено. 12 січня 2026 року надійшов висновок судово-психіатричного експерта №880 від 13.11.2025. Ухвалою суду від 13 січня 2026 року провадження у справі поновлено, призначено судове засідання на 02 лютого 2026 року. У зв`язку із відсутністю складу суду, розгляд справи відкладено на 17 лютого 2026 року. Заявник у судове засідання не прибув, однак від його представника адвоката Бодачевського Р. В. надійшла заява про розгляд справи без участі заявника та його представника, водночас висловився, що заяву підтримують, просить задовольнити. Представник особи, відносно якої вирішується клопотання адвокат Рябокінь В. О., в судове засідання не прибув, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримав, зазначив, що рішення відповідатиме інтересам [PERSON] . Заінтересована особа Орган опіки та піклування Тростянецької селищної ради про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, представник у судове засідання не з`явився, у письмовій заяві просить розглядати справу без участі їхнього представника, висловились, що не заперечують проти задоволення заяви. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не прибула, хоча повідомлена про дату, час та місце розгляду справи в порядку передбаченому ЦПК України. Враховуючи неприбуття всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд за правилом ч.1 ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8, 17, 18). [PERSON] , дійсно є інвалідом другої групи з дитинства, непрацездатна, що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК серії 2-18 АБ №144394, виданої 06.02.1996 безтерміново (а.с.13). Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 10.11.2022 у цивільній справі №135/372/22 [PERSON] було визнано недієздатною терміном на два роки та призначено опікуном [PERSON] (а.с. 3-4). Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №880 від 13.11.2025, [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді розумової відсталості помірного ступеня з відхиленнями у поведінці (F71.8). [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] потребує опіки (а.с.82-84). Відповідно до вимог ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. У постанові Верховного Суду від 17 травня 2021 року у справі № 636/398/19 (провадження №61-5685св20) зазначено, що за положеннями частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39 ЦК України передбачено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. Враховуючи, що [PERSON] внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, з огляду на висновки експертизи щодо фізичного та розумового стану [PERSON] , суд вважає, що заява про визнання [PERSON] [INFO] , недієздатною підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Статтею 300 ЦПК України передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Згідно із ч.2, ч.3, ч.4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Заявник [PERSON] у заяві про визнання недієздатною [PERSON] просить призначити його опікуном. В якості доказів родинних відносин з особою, якій варто призначити опікуна, а саме брата та сестри, заявником надано суду копію свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16), копію свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). Відповідно до висновку опікунської ради щодо доцільності призначення опікуна (подання) виконавчого комітету Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області від 20.12.2024 №368/1 орган опіки та піклування вважає за доцільне призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] (а.с. 20-23). В якості доказів можливості бути опікунами над хворою [PERSON] , заявником надано довідки №329, 336 з КНП «Тростянецька лікарня» про те, що [PERSON] на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та під наглядом в психіатричному кабінеті не перебуває; довідку до акта огляду МСЕК серії 2-18 АБ №144394, виданої 06.02.1996; Акт №126 від 09.12.2024 обстеження матеріально-побутових умов проживання; витяги з реєстру територіальної громади про реєстрацію місця проживання заявника та [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №736/1508/17 (провадження №61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі №751/9572/19 (провадження №61-3053св21). Зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною, а тому є необхідність встановлення над нею опіки. Судом не встановлено обставин, передбачених статтею 64 ЦК України щодо неможливості [PERSON] бути опікуном сестри. Більше того суду надано докази на підтвердження того, що мати [PERSON] , [INFO] , за станом здоров`я не може здійснювати догляд за [PERSON] (а.с. 7). Тому суд вважає необхідним призначити заявника опікуном [PERSON] . Ст. 67 ЦК України визначені права та обов`язки опікуна, а саме: 1) Опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун малолітньої особи зобов`язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток; 2) Опікун має право вимагати повернення підопічного від осіб, які тримають його без законної підстави; 3) Опікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного; 4) Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Згідно із ч.3 ст.72 ЦК України опікун самостійно здійснює витрати, необхідні для задоволення потреб підопічного, за рахунок пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника, допомоги на підопічну дитину та інших соціальних виплат, призначених на підопічну дитину відповідно до законів України, доходів від майна підопічного тощо. Відповідно до ст.76 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. За правилами ч.1 ст.65 ЦК України до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Враховуючи вид психічного захворювання, тривалість захворювання, суд вважає необхідним встановити строк дії рішення про визнання [PERSON] недієздатною - два роки. На підставі п. 2 ч. 3 ст.133, ч. 2 ст. 299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною, відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved