Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить встановити факт прийняття [PERSON] , який помер [INFO] спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її баба [PERSON] . До складу спадщини після смерті [PERSON] входить цілий житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який належав останній на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.09.1984. За життя її батько [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , про що свідчить наявність у нього оригіналу правовстановлюючого документу на спадковий будинок, який в подальшому був переданий позивачці. Батько позивачки [PERSON] помер [INFO] , спадщину після смерті якого прийняла позивачка та приватним нотаріусом заведено спадкову справу за №33/2021. При зверненні до нотаріуса, останній повідомив, що видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок після смерті батька не має можливості, у зв`язку з тим, що не доведено факту прийняття останнім спадщини після смерті [PERSON] , а до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини батько позивача не звертався. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду за встановленням факту прийняття спадщини, який необхідний для оформлення моїх спадкових прав після смерті батька. Ухвалою судді від 15.07.2025 справу, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала заяву у якій просить суд розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача Радомишльської міської ради надіслав клопотання про розгляд справи у його відсутність та відсутність заперечень проти задоволення позовних вимог. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позов таким, що підлягає до задоволення. З матеріалів справи встановлено, що батько позивачки [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04 лютого 2021 року, виданого Радомишльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про що складено відповідний актовий запис за №47. Бабуся позивачки [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04 липня 2025 року, Радомишльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено відповідний актовий запис за №75. Батьками позивачки « [PERSON] » (дошлюбне прізвище [PERSON] ), [INFO] , є « [PERSON] » та « [PERSON] », про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 26.09.1969 року (свідоцтво видано на російській мові). Батьками « [PERSON] », [INFO] , є « [PERSON] » та « [PERSON] », про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 10.04.1949 року (свідоцтво видано на російській мові). 25 вересня 2017 року рішенням Миронівського районного суду Київської області у справі № 371/1024/17 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією рішення суду доданої до матеріалів справи. З довідки виданої виконавчим комітетом Радомишльської міської ради Житомирської області 10.02.2021 року за №81/01-37, слідує, що згідно розпорядження голови обласної державної адміністрації № 140 від 20.05.2016 року «Про перейменування топонімічних об`єктів та демонтаж пам`ятників та пам`ятних знаків у Житомирській області» вул. Блюхера в місті Радомишлі перейменовано на вул. Сергія Хаустовича. З витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за №81777015 від 07.07.2025 року спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилася. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті [INFO] « [PERSON] » « [PERSON] » звернулася до Радомишльської державної нотаріальної контори за прийняттям спадщини після смерті чоловіка та 29.09.1984 року отримала свідоцтво про право власності на житловий будинок в [ADDRESS] , зареєстрованого в реєстрі N1308 по справі N73. Відповідно до письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] , вони підтверджують факт, що [PERSON] проживала до смерті по [ADDRESS] . Її син [PERSON] безпосередньо перед її смертю проживав разом з нею за вказаною адресою та після її смерті продовжував проживати у належному їй будинку, здійснював за ним догляд та обробляв земельну ділянку. З матеріалів спадкової справи № 33/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] , вбачається, що спадкоємцями є [PERSON] та [PERSON] , однак спадщину прийняла тільки [PERSON] , а [PERSON] відмовився від прийнята спадщини, що підтверджується заявою, яка долучена до матеріалів спадкової справи. Згідно довідки виданої КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради за №118 від 09.03.2021 року, про наявність (відсутність) зареєстрованого майна слідує, що згідно наявних даних, що знаходяться в матеріалах інвентаризаційної справи № 1858 до моменту внесення даних в електронну базу Реєстр прав власності на нерухоме майно (2003 рік) за адресою: [ADDRESS] , право власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок, зареєстровано за громадянином: [PERSON] , книга №10, стор. 27, реєстр №2556, на підставі свідоцтва № [NUMBER] на право особистої власності на жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами виданого виконкомом Радомишльської міської ради 04.03.1975 року. Згідно копії заповіту від 11 липня 1984 року посвідченого державним нотаріусом Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області, [PERSON] заповіла все своє майно своєму синові [PERSON] . Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 63484413 від 09.02.2021 року вбачається, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа за номером 33/2021. Повідомленням від 09 липня 2025 року за № 303/02-14 нотаріусом роз`яснено позивачу про те, що згідно матеріалів спадкової справи, відсутня інформація щодо факту вступу [PERSON] у фактичне володіння та управління спадковим майном, та з відповідною заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріуса останній не звертався. Тому, рекомендовано звернутись до суду з питанням встановлення факту прийняття спадщини батьком [PERSON] після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно ст.ст. 1216-1222 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а ч. 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. З положень ст. 549 ЦК УРСР (в редакції Закону, який діяв на момент відкриття спадщини) вбачається, що для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Аналіз вказаних норм та судової практики дає підстави вважати, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути, зокрема, наявність у спадкоємця протягом шестимісячного терміну після смерті спадкодавця оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно чи права на нього, вчинення дій по управлінню та володінню спадковим майном. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 14 червня 1994 року, яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. За приписами ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо та в їх сукупності, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги, що метою встановлення таких фактів є врегулювання позивачем юридичних питань в сфері правовідносин спадкування, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної заяви.

Outcome: approved