Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі також [PERSON] , позивач) звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі також [PERSON] , відповідач 1), [PERSON] (далі також [PERSON] , відповідач 2) про зменшення розміру аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що судовим наказом Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03.11.2017 по справі № 697/2357/17 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.11.2017 та до досягнення дитиною повноліття. На даний час заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Згідно виконавчого листа Канівського міськрайонного суду Черкаської області по справі № 697/1114/23 виданого 28.06.2023, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] [INFO] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/5 (однієї п`ятої) частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 26.05.2023 і до досягнення дитиною повноліття. На даний час заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Наразі обставини змінилися таким чином, що немає змоги сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 12.10.2024 він зареєстрував шлюб з [PERSON] в Канівському ВДРАЦС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) серії [NUMBER] від 12.10.2024, актовий запис № 181. Від шлюбу в них народилася дитина дочка [PERSON] , [INFO] . Його дружина [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дочкою та не має власного доходу. Позивач зазначає про те, що зросли витрати на утримання сім`ї, оплату комунальних послуг, лікування дружини після пологів. Він справно виконує свої зобов`язання перед дітьми та не має заборгованості. Дана ситуація вимагає витрачати значну суму на утримання дружини та новонародженої доньки. Підтримувати стан здоров`я дружини та новонародженої доньки у стабільному стані. Також дуже багато витрачається на гігієнічні засоби, харчування, одяг для дитини, купівля коляски. Сплата комунальних послуг також займає значну суму. Крім того, виникли додаткові фінансові зобов`язання щодо забезпечення достатнього рівня життя для всіх дітей. В його дружини [PERSON] на утриманні перебуває дочка [PERSON] , [INFO] . На користь його дружини на утримання дочки були стягнуті аліменти з [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. На даний час, колишній чоловік його дружини не сплачує аліменти та має заборгованість 124 871,08 грн., тому утримання [PERSON] лягає на нього. Зазначає, що працює санітаром (ветеринарна медицина) 1 категорії на ПрАТ «Миронівська птахофабрика», заробітної плати, яку він отримує не вистачає для утримання трьох дітей та дружини, яка не має свого доходу та перебуває у відпустці по догляду за дитиною. З огляду на зазначені обставини, просить: - зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] , [INFO] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.11.2017 та до досягнення дитиною повноліття до 1/8 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; - зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] , [INFO] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 26.05.2023 і до досягнення дитиною повноліття, до 1/8 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28.09.2025 відкрито провадження у даній справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.54). 10.10.2025 від представника відповідача 1 адвоката Хорошун О.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Звертає увагу на ту обставину, що в поданому позові [PERSON] підставою для зміни розміру аліментів зазначає про погіршення матеріального становища в зв`язку з народженням ще однієї дитини від наступного шлюбу. Разом з тим, зміна сімейного стану позивача, а саме народження в нього іншої дитини не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Також в 2023 році позивач звертався з аналогічним позовом до Канівського міськрайонного суду Черкаської області (справа № 697/1986/23) та рішенням суду від 28.05.2024 у задоволенні позову [PERSON] в інтересах якого діє адвокат Васянович В.В. до [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру аліментів відмовлено. На той час позивач звертався до суду та зазначав, що розмір утримань за виконавчими листами з його заробітної плати перевищують 50% його заробітної плати, а саме загальна сума, що відлягає стягненню з позивача за трьома виконавчими листами становить 1/4 + 1/5 + 1/6 = 37/60 або 61,66% всіх його доходів. Наразі, виконавче провадження № 72138556 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання, в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 23.05.2023 і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] закінчене, оскільки [PERSON] виповнилося 3 роки. Таким чином, матеріальне становище позивача не погіршилося, а навпаки покращилося, оскільки сукупний розмір аліментів, які стягуються з його доходів становить наразі не 61,66 %, а 45%. [PERSON] належними та допустимими доказами не підтвердив при поданні позову до суду погіршення його майнового стану. На час розгляду справи про стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] було враховано рішення суду, а саме судовий наказ, за яким стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх спільної дитини сина [PERSON] . Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок власного збагачення. Відповідно до рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26.06.2023 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має інші виконавчі листи і в сукупності їх стягнення перевищують 50% його заробітної плати без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини сина [PERSON] , та суперечитиме його інтересам. Крім того, відповідач у справі [PERSON] є багатодітною матір`ю і вона не може нести тягар утримання та виховання дітей одноосібно. За таких обставин, відповідач [PERSON] вважає, що на даний час відсутні підстави для зміни розміру аліментів, визначених на підставі рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23.06.2023, оскільки позивачем при поданні позову не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про зміну його матеріального чи сімейного стану, підтверджували не спроможність сплати аліментів у визначеному раніше рішенням суду розмірі. З огляду на викладені обставини представник відповідача 1 адвокат Хорошун О.В. просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу, які остання понесла в зв`язку з розглядом справи в сумі 6000 грн. (а.с.100-108). Позивач [PERSON] та його представник адвокат Дяченко В.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав, які викладені в позовній заяві. Відповідач 1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання та розміщенням оголошення на веб-сайті суду. Однак на адресу суду повернувся поштовий конверт із судовою повісткою із зазначенням причин повернення: «адресат відсутній за вказаною адресою». Свої інтереси в суді уповноважила представляти адвоката Хорошун О.В. Представник відповідача 1 адвокат Хорошун О.В. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача 1, позицію, яка викладена у відзиві на позовну заяву підтримує. Відповідач 2 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином шляхом направлення судової повістки за останнім відомим місцем проживання та розміщенням оголошення на веб-сайті суду. Однак на адресу суду повернувся поштовий конверт із судовою повісткою із зазначенням причин повернення: «адресат відсутній». Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача та його представника, врахувавши позицію, яка викладена у відзиві на позовну заяву представника відповідача 1, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 07.10.2009 виконавчим комітетом Таганчанської сільської ради Канівського району Черкаської області (а.с.13). Також, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 20.10.2021 Канівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Згідно судового наказу виданого Канівським міськрайонним судом Черкаської області у справі № 697/2357/17 від 03.11.2017 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.11.2017 та до досягнення дитиною повноліття (а.с.209). Крім того, рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 697/1114/23 від 26.06.2023 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 (однієї п`ятої) частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 26.05.2023 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.210-211). 12.10.2024 позивачем [PERSON] укладено шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 12.10.2024 Канівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №181. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.9). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 08.04.2025 Канівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.15). Також, як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 12.06.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, [INFO] в м. Канів Черкаської області народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.30). Заочним рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.06.2020 у справі №697/395/20 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця, починаючи з 03.03.2020 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.26-27). Відповідно до довідки ПрАТ «Миронівська птахофабрика» від 11.07.2025 №633, [PERSON] дійсно працює на ПрАТ «Миронівська птахофабрика» на посаді санітар (ветеринарна медицина) виробничої дільниці з вирощування птиці №1 з 08.02.2021 та з 01.07.2025 по даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років (а.с.16). Згідно довідки Немирівського відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 01.08.2025 № 17063 виданої [PERSON] , за виконавчим провадженням №62706842 наявна заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , що становить 124871,08 грн. (а.с.31). З довідки Канівського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12.10.2023 за № 38413 вбачається, що на виконанні у даному відділі перебуває: - виконавче провадження № 72138413 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 26.05.2023 і до досягнення дитиною повноліття; - виконавче провадження № 72138556 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання, в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 23.05.2023 і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] (а.с.19). Згідно довідки виданої [PERSON] Канівським відділом ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 15.08.2025 № 28814, заборгованість зі сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] відсутня (а.с.18). Відповідно до довідки, виданої [PERSON] Канівським відділом ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 15.08.2025 № 28815, заборгованість зі сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] відсутня (а.с.17). Як вбачається з довідки про доходи від 22.07.2025 № 51, позивач [PERSON] працює в ПрАТ «Миронівська птахофабрика» на посаді санітар (ветеринарна медицина), загальна сума доходу за період з 01.01.2025 по 30.06.2025 без урахування аліментів становить 139 995,53 грн., сплачені аліменти за вказаний період становлять 50 950,42 грн (а.с.20). Відповідно до опису звітів про здійснення відрахування та виплати за період з січня по червень 2025 року ПрАТ «Миронівська птахофабрика» здійснювалися відрахування з [PERSON] за трьома виконавчими провадженнями: ВП №57959984 від 28.07.2022, ВП №72138413 від 29.06.2023, ВП №76473826 від 10.02.2025 (а.с.21). Згідно звіту про здійснення відрахувань та виплат №50 від 21.07.2025 за ВП №76473826 за період з 01.02.2025 по 30.06.2025 сплачені аліменти становлять 3 788,87 грн. (а.с.22). Згідно звіту про здійснення відрахувань та виплат №48 від 21.07.2025 за ВП №57959984 за період з 01.01.2025 по 30.06.2025 сплачені аліменти становлять 26 200,86 грн. (а.с.23). Згідно звіту про здійснення відрахувань та виплат №49 від 21.07.2025 за ВП №72138413 за період з 01.01.2025 по 30.06.2025 сплачені аліменти становлять 20 960,69 грн. (а.с.24). Позивач вважає, що розмір аліментів, які з нього стягуються на двох дітей від попередніх шлюбів для нього є досить значним. Він не в змозі виплачувати такі суми аліментів у зв`язку із погіршенням майнового стану, що є підставою для зміни розміру стягуваних з нього аліментів на кожну дитину до 1/8 частини від доходу щомісячно, тому звернувся до суду з вищевказаним позовом про зменшення розміру аліментів на утримання дітей. Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд виходить з наступних мотивів. Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (далі СК України), мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з положеннями ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як у бік погіршення так і у бік покращення. Аналізуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Представник відповідача 1 адвокат Хорошун О.В. у поданому до суду відзиві на позовну заяву зазначила, що позовні вимоги [PERSON] про зменшення розміру аліментів відповідач 1 не визнає. Звертає увагу на ту обставину, що в позові представник як на підставу для зміни розміру аліментів зазначає про погіршення матеріального становища у зв`язку з народженням ще однієї дитини від наступного шлюбу позивача. Разом з тим, зміна сімейного стану позивача, а саме: народження у нього іншої дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Матеріальне становище позивача не погіршилося, а навпаки покращилося, оскільки сукупний розмір аліментів, які стягуються з його доходів становить наразі 45%. [PERSON] належними та допустимими доказами не підтвердив при поданні позову до суду погіршення його майнового стану. [PERSON] є багатодітною матір`ю і вона не може нести тягар утримання та виховання дітей одноосібно. З приводу зазначених доводів, аналізуючи норми ст. 192 СК України, суд зазначає, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі № 682/2454/22 (провадження № 61-10748св23), від 19 червня 2024 року у справі № 686/22677/23 (провадження 61-5022св24) та від 08 січня 2025 року у справі № 567/1462/23 (провадження № 61-6943св24). Відповідно до частини четвертої ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, з урахуванням наявності на утриманні позивача третьої дитини, яка народилася після ухвалення рішення та видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання синів, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів на утримання до 1/6 частини від всіх видів заробітку позивача, на кожну дитину. При визначенні розміру аліментів судом враховуються зобов`язання платника аліментів щодо утримання всіх неповнолітніх дітей чи інші аліментні зобов`язання. Суд зауважує, що відсутність судових рішень щодо обов`язку [PERSON] утримувати свою малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка народилася в шлюбі з [PERSON] , не виключає його обов`язку щодо її утримання. Доказів про перебування у власності позивача рухомого чи нерухомого майна, а також існування інших джерел доходу, крім заробітної плати, матеріали справи не містять. Посилання представника відповідача 1 на відсутність підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються на користь відповідача 1 з позивача на утримання їхнього сина, оскільки позивачем не доведено погіршення його матеріального стану та неспроможність сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі, раніше визначеному рішенням суду і необхідності зменшення їх розміру не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону. Отже, зменшення розміру аліментів до 1/6 на кожну дитину, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав всіх дітей позивача з урахуванням потреб позивача, а також інших осіб, що перебувають на його утриманні. Саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення суд вважає необхідним та достатнім для забезпечення потреб дітей, їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. У свою чергу такий розмір аліментів не буде порушувати права та інтереси дітей, а також не буде надто обтяжливим для платника аліментів та буде дотримана вимога щодо гарантованого мінімального розміру аліментів не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім того, відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати, у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У такому випадку розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 128 КЗпП України, при відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинною другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цьому випадку розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Отже, згідно вищевказаних положень закону, при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей допускається загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника до 70 відсотків. Обмеження, встановлені статтею 128 Кодексу законів про працю України та частиною третьою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені при відрахуванні із заробітної плати при виконанні судових рішень, визначають межі стягнення державним виконавцем аліментного платежу під час кожної виплати заробітної плати платнику аліментів і не є обставиною, що зумовлює зменшення розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Інші доводи позивача [PERSON] суд відхиляє як такі, що не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів. Суд звертає увагу, що у майбутньому у разі настання обставин, передбачених ст. 192 СК України одержувачі аліментів не обмежені у праві звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, стягнення аліментів у зміненому розмірі необхідно розпочати з дня набрання рішенням суду законної сили. Що стосується вимоги представника [PERSON] адвоката Хорошун О.В., яка заявлена у відзиві на позовну заяву про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн., суд зазначає наступне. Згідно з вимогами ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Але обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат. Статтею 141 ЦПК передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Такий же правовий висновок зробила Велика Палата ВС у справі № 755/9215/15-ц (постанова від 19.02.2020). Представником відповідача 1 до відзиву на позовну заяву було надано лише свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серія ЧК № 001042 (а.с.109), ордер серія СА № 1086958 від 08.06.2024 та договір № 84 про надання правової допомоги від 16.11.2023, проте документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, детальний опис роботи, акт-прийому передачі правових послуг та ін.), які б засвідчували факт того, що [PERSON] дійсно понесла витрати на правничу допомогу, матеріали справи не містять. При цьому в п.4.3. договору про надання правової допомоги визначено, що розмір гонорару буде визначений згідно розрахунків та оформлений Актом наданих послуг на основі даних якого клієнт зобов`язаний буде перераховувати кошти, що становлять у сумі розмір гонорару та понесені адвокатом документально підтверджені оперативні витрати, на банківський рахунок, який буде визначено адвокатом у акті наданих послуг або оплачені готівкою. Однак, у матеріалах справи відсутні відповідні розрахунки та акти здачі-приймання робіт із зазначенням обсягу та вартості виконаних адвокатом робіт. Таким чином, оскільки витрати на правову допомогу також підлягають доказуванню, однак відповідачем 1 та її представником не надано жодного документального підтвердження щодо витрат на правову допомогу та їх розрахунку, тому суд вважає за необхідне у задоволенні вимог представника [PERSON] адвоката Хорошун О.В. про стягнення з [PERSON] витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн. відмовити за недоведеністю.

Outcome: partial