Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Стислий виклад позовних вимог [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , Горохівської міської ради Луцького району Волинської області про визнання недійсним рішення Скобелківської сільської ради Луцького району Волинської області від 21 лютого 2020 року № 37/5, визнання недійсним рішення Горохівської міської ради Луцького району Волинської області від 21.12.2023 р. № 35-77/2023, скасування державної реєстрації на земельні ділянки кадастровий номер 0720887400:01:001:0200 та 0720887400:01:001:1322 та витребування земельної ділянки. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 05.04.1996 року їй передано у приватну власність земельну ділянку площею 0.25 га для ведення особистого селянського господарства в с. Скобелка Луцького району Волинської області. Земельна ділянка використовувалась нею за призначенням. Зі сторони суміжного землекористувача [PERSON] була встановлена металева сітка, яка багато років слугувала межею. 09 червня 2017 року рішенням Скобелківської міської ради Горохівського району Волинської області позивачу надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0.25 га для ведення особистого селянського господарства. В подальшому була розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для ведення селянського господарства та проведено державну реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі. 21 лютого 2020 року рішенням Скобелківської міської ради Горохівського району Волинської області технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж вказаної земельної ділянки затверджено та передано земельну ділянку у приватну власність позивача. 25 червня 2020 року земельна ділянка була зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У листопаді 2024 року суміжний землекористувач [PERSON] звернулась до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. У позові зазначила, що частина земельною ділянки, якою вона користувалась з 1996 року, передана їй у власність згідно рішення Горохівської міської ради від 21.12.2023 року № 35-77/2023. Позивач провела судову земельно-технічну експертизу, за результатами якої встановлено невідповідність розробленої [PERSON] технічної документації вимогам земельного законодавства та рішенню Скобелківської міської ради Горохівського району Волинської області в частині характеристик сформованої та переданої у приватну власність [PERSON] земельної ділянки. Експертом встановлено, що частина земельної ділянки, яка належить [PERSON] , сформована в межах земельної ділянки, якою користується [PERSON] . Площа накладення складає 421 кв.м. Відтак, позивач вважає, що рішення Скобелківської міської ради Горохівського району Волинської області № 37/5 від 21.02.2020 р. є незаконним та підлягає скасуванню, а частина земельної ділянки, яка незаконно передана у власність відповідача, підлягає витребуванню. Стислий виклад заперечень відповідача [PERSON] 22 серпня 2025 року на адресу суду від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просить у задоволенні позову відмовити. Заперечуючи проти позову, відповідач [PERSON] зазначає, що нею було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500 га за адресою: [ADDRESS] . Технічна документація була затверджена рішенням Горохівської міської ради від 21.12.2023 р. № 35-77/2023, земельну ділянку безоплатно передано у її приватну власність. Стверджує, що на момент розроблення та затвердження технічної документації земельна ділянка не була нікому передана у приватну власність або користування, перебувала у комунальній власності територіальної громади. Те, що частина земельної ділянки площею 421 кв.м. перебувала у фактичному користуванні позивача, не спростовує факту її перебування у комунальній власності. Станом на час ухвалення рішення від 21.12.2023 р. № 35-77/2023 про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу їй у приватну власність земельної ділянки, [PERSON] уже скористалась своїм правом на приватизацію земельної ділянки, а саме, 21.02.2020 р. Скобелківська сільська рада своїм рішенням № 37/5 передала у приватну власність позивача земельну ділянку площею 0,1740 га для ведення селянського господарства в с. Скобелка. Згідно інформації ГУ Держгеокадастру у Волинській області, межі суміжних земельних ділянок не перетинаються. Відповідач звертає увагу на той факт, що [PERSON] в 2002 році добровільно відмовилась від частини земельної ділянки площею 0.03 га для проїзду [PERSON] . Окрім того, із заяви [PERSON] від 26.02.2018 р., яка міститься в технічній документації, вбачається, що остання просить виконати комплекс робіт із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі загальною площею 0,1740 га. Тобто, за власним бажанням, [PERSON] просила передати їй у власність земельну ділянку площею 0,1740 га, а не 0,25 га. Тому твердження позивача про незаконність позбавлення її частини земельної ділянки є помилковим. Окрім того, звертає увагу суду, що на час проведення експертизи [PERSON] фактично користується земельною ділянкою площею 0,3374 га, з яких 0,1740 належить їй на праві приватної власності, а земельною ділянкою площею 0,1634 га позивач користується без законних на те підстав. Станом на час розгляду справи в суді, позивач користується ( за мінусом частини земельної ділянки площею 421 кв.м.) земельною ділянкою площею 0,2953 га. (0,1740 належить їй на праві власності). Відтак, земельна ділянка площею 0,1213 га знаходиться у комунальній власності, що дозволяє позивачу виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі площею 0,25 га для ведення особистого селянського господарства. З твердженням експерта щодо накладення земельних ділянок відповідач не погоджується, оскільки дана обставина спростовується відомостями Державного земельного кадастру про те, що межі суміжних земельних ділянок не перетинаються. Позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів того, що частина земельної ділянки площею 421 кв.м., ще до передачі відповідачу у приватну власність, була передана їй у користування чи у власність. Вважає, що витребування земельної ділянки порушить її право власності на землю. З врахуванням наведеного вважає, що підстави для задоволення позову в частині визнання недійсним рішення Горохівської міської ради № 35-77/2023 від 21.12.2023 р., скасування в ДЗК держаної реєстрації земельної ділянки та державної реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку, витребування від [PERSON] у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0.0421 га - відсутні. Водночас, просить суд стягнути з [PERSON] на її користь понесені витрати на правничу допомогу. Відзив на позов відповідача-2 - Горохівської міської ради Луцького району Волинської області 22 липня 2025 року надійшла заява Горохівської міської ради Луцького району Волинської області про розгляд справи без участі їхнього представника. Відповідач -2 вважає позов необгрунтованим, оскільки долучені до позову письмові докази не підтверджують порушення права позивача. Рішення Горохівської міської ради прийняті відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідь на відзив 22 серпня 2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач, з посиланням на висновки Верховного Суду, покликається на неправильність тверджень відповідача щодо відсутності у неї права власності на земельну ділянку, яка була передана їй у приватну власність у 1996 році на підставі рішення Скобелківської сільської ради № 5/3. При цьому зазначає, що відповідач не заперечує, що частина земельної ділянки площею 421 кв.м. перебувала у фактичному користуванні [PERSON] . Таким чином, на час прийняття Горохівською міською радою рішення № 35-77/2023 від 21.12.2023 р., земельна ділянка площею 421 кв.м. була передана їй у приватну власність. Вважає, що рішення Скобелківської сільської ради № 5/3 від 05.04.1996 р., яке не скасоване, та висновок експерта № 3000525-1 ЮШ від 09.05.2025 р. судової земельно-технічної експертизи є належними та допустимими доказами, які підтверджують її право власності на вказану земельну ділянку, незалежно від оформлення права власності (зокрема, державної реєстрації). Також зазначає, що твердження відповідача про відмову від частини земельної ділянки на підставі рішення Скобелківської сільської ради № 1/19 від 16.04.2002 р. «Про припинення права користування земельною ділянкою» є безпідставними, оскільки відповідач не надала жодних доказів, що земельна ділянка площею 0,03 га була у неї вилучена та надалі передана [PERSON] в користування чи у власність. Звертає увагу, що рішенням Скобелківської сільської ради від 09.06.2017 р. їй надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0.25 га. Зазначила, розраховувала, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі виготовлена згідно вимог законодавства та площа 0.1740 га, яка була в ній вказана, відповідає фактичному користуванню, існуючим межам та рішенню Скобелківської сільської ради № 5/3 від 05.04.1996 р. Була впевнена, що документація відповідає існуючим межам. Однак, така технічна документація із землеустрою не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою щодо складу, змісту та якості виконаних робіт; не відповідає фактичним межам землекористування ділянкою для ведення особистого селянського господарства та рішенню Скобелківської сільської ради № 5/3 від 05.04.1996 р. в частині передачі земельної ділянки площею 0,25 га; в частині характеристик сформованої земельної ділянки (площа, конфігурація, суміжники). За натурними даними перешкод на дату формування у відведенні 0,25 га землі не виявлено. Щодо можливості, на думку відповідача, виготовити технічну документацію площею 0,25 га за рахунок фактичного користування, то позивач зазначає, що хоче відновити своє право на земельну ділянку, яка перебувала у її користуванні та була їй виділена згідно рішення Скобелківської сільської ради № 5/3 від 05.04.1996 р., а не за рахунок земельної ділянки, яка їй не виділялась. Рух справи в суді Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 01 липня 2025 року забезпечено позов шляхом накладення заборони відчуження земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер 0720887400:01:001:0200. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 07 липня 2025 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, з повідомленням сторін. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 27.10.2025 р. підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 03.12.2025 р. Протокольними ухвалами суду розгляд справи відкладено на 13.01.2026 р., 16.02.2026 р. Позиція учасників судового розгляду Представник позивача Ольховський М.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві та запереченнях на відзив. Представник відповідача Міщук І.В. в судовому засіданні частково заперечувала проти задоволення позову через його необґрунтованість та недоведеність. Фактичні обставини справи, встановлені судом Згідно архівного витягу з рішення 5-ї сесії Скобелківської сільської ради Горохівського району від 05 квітня 1996 року № 5/3, [PERSON] 05.04.1996 року передана у приватну власність земельна ділянка площею 0.25 га для ведення особистого та підсобного господарства в с. Скобелка Луцького району Волинської області. 09 червня 2017 року рішенням Скобелківської сільської ради Горохівського району Волинської області [PERSON] надано дозвіл на складання технічної інвентаризації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки орієнтовно площею 0.25 га для ведення особистого та підсобного господарства, що розташована в селі Скобелка. На підставі вказаного рішення та договору від 26.02.2018 р. Горохівським районним виробничим відділом «Центру Державного земельного кадастру» Волинської РФ ДП «Центр державного земельного кадастру» розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для ведення особистого селянського господарства в селі Скобелка, кадастровий № 0720887400:01:001:1322. Згідно пояснювальної записки, яка міститься в матеріалах технічної документації, підставою для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) була заява гр. [PERSON] та рішення Скобелківської сільської ради від 05 квітня 1996 року № 5/3. Із змісту заяви [PERSON] від 26.02.2018 р. вбачається, що остання просить виконати комплекс робіт із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,1740 га за адресою: Волинська область, Горохівський район, с. Скобелка. Технічне завдання на встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості площею 0,1740 га затверджено замовником гр. [PERSON] , про що свідчить її підпис. Надалі представник Горохівського РВ ВРФ ДП «Центр ДЗК» Сукманський М.Г. провів обстеження в натурі меж земельної ділянки площею 0,1740 га, що передається у приватну власність гр. [PERSON] . При погодженні меж земельної ділянки було встановлено, що спірних питань і претензій з боку суміжних землекористувачів не має. Межі закріплені межовими знаками в кількості 4 шт. Комісія у складі представника Скобелківської сільської ради, виконавця, землекористувача та представників суміжних землекористувань, зокрема Янюк Р., підписали Акт встановлення в натурі і погодження меж земельної ділянки від 26.02.2018 р. Відсутність претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки власника земельної ділянки підтверджується також Актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання, підписаним ПавлікЛ.О. На підставі вказаної документації 27.11.2019 р. проведено державну реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та присвоєно кадастровий номер 0720887400:01:001:1322. Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] , площею 0,1740 га, кадастровий номер 0720887400:01:001:1322, для ведення особистого селянського господарства, що розташована в селі Скобелка затверджено рішенням Скобелківської сільської ради від 21.02.2020 р. №37/5. 25 червня 2020 року проведено державну реєстрацію права власності за [PERSON] на вищевказану земельну ділянку, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Судом також встановлено, що рішенням Горохівської міської ради Луцького району Волинської області від 21.12.2023 р. № 35-77/2023 відповідачу [PERSON] затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500 га в [ADDRESS] , кадастровий номер 0720887400:01:001:0200. Підставою для виготовлення технічної документації, згідно пояснювальної записки, є заява [PERSON] та Витяг про державну реєстрацію прав від 26.10.2010 р. № 24062818. Зі змісту пояснювальної записки також вбачається, що місце положення кутів повороту меж земельної ділянки встановлено в натурі по фактичному положенню в присутності землекористувача і узгоджено з представниками суміжних землекористувачів. Із клопотання [PERSON] від 20.09.2023 р. вбачається, що остання просить виконати комплекс робіт із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,2500 га за адресою: [ADDRESS] . Згідно відомостей про встановлені (визначені) межові знаки, кадастрова зйомка, обстеження та встановлення меж земельної ділянки, наданої власнику [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, проводилась у присутності виконавця, власника [PERSON] та власників суміжних землекористувачів, зокрема [PERSON] , про що свідчать їхні підписи. На підставі вказаної документації 09 листопада 2023 року проведено державну реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та присвоєно кадастровий номер 0720887400:01:001:0200. 10 січня 2024 року проведено державну реєстрацію права власності за [PERSON] на вищевказану земельну ділянку, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із архівного витягу з рішення сесії Скобелківської сільської ради Горохівського району від 16.04.2002 року № 1/19 «Про припинення права користування земельною ділянкою» вбачається, що відповідно до ст. 141 п.а Земельного кодексу України сільська рада вирішила вилучити 0.03 га землі для проїзду [PERSON] . [PERSON] є батьком [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Останній помер [INFO] . Спадщину після [PERSON] прийняла його дочка [PERSON] , про що свідчить Свідоцтво про право на спадщину за заповітом за №1-1104. Згідно висновку експерта № 300525-1 ЮШ судової земельно-технічної експертизи від 09 травня 2025 року розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] , кадастровий номер 0720887400:01:001:1322, не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування щодо складу, змісту та якості виконання робіт; не відповідає фактичним межам землекористування ділянкою для ведення особистого селянського господарства гр. [PERSON] ; не відповідає рішенню Скобелківської сільської ради Горохівського району №5/3 від 05.04.1996 р. в частині передачі [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,25 га, в частині характеристик сформованої ділянки (площа, конфігурація, суміжники, тощо), хоча за натурними даними перешкод на дату формування у відведенні 0,25 га не виявлено. Загальна площа земельної ділянки в фактичних межах землекористування складає 3374 кв.м.(0,3374 га); фактична площа земельної ділянки, яка сформована на підставі технічної документації та внесена до Державного земельного кадастру складає 1740 кв.м. (0,174 га); межі земельної ділянки кадастровий номер 0720887400:01:001:1322 в жодній точці в натурі (на місцевості) не відповідають межам фактичного землекористування. Зареєстрована земельна ділянка розміщена в масиві ділянки фактичного землекористування. Площа, межі та конфігурація земельної ділянки, що перебувала у користуванні гр. [PERSON] , за адресою: с. Скобелка, Горохівський район, Волинська область станом на 2018 рік, дозволяла виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства, відповідно до рішення Скобелківської сільської ради Горохівського району № 5/3 від 05.04.1996 р. Частина земельної ділянки кадастровий номер 0720887400:01:001:0200, яка належить на праві власності [PERSON] та розташована за адресою: [ADDRESS] , сформована в межах земельної ділянки, якою користується [PERSON] та яка передана їй у власність відповідно до рішення Скобелківської сільської ради Горохівського району № 5/3 від 05.04.1996 р. Площа накладення земельної ділянки кадастровий номер 0720887400:01:001:0200, яка належить на праві власності [PERSON] , на земельну ділянку площею 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства, яка передана у власність [PERSON] , на підставі до рішення Скобелківської сільської ради Горохівського району № 5/3 від 05.04.1996 р., складає 421 кв.м., та має проміри в плані від північно-східного кута ділянки кадастровий номер 0720887400:01:001:0200 в метрах: 0,49 м., 35,18 м., 7,66 м., 95,95 м. по межі земельної ділянки кадастровий номер 0720887400:01:001:0200 в межах фактичного землекористування [PERSON] , 78 м. (по проектній межі земельної ділянки [PERSON] , яка передана у власність відповідно до рішення Скобелківської сільської ради Горохівського району № 5/3 від 05.04.1996 р.); 40,90 м; 23,95 м.;1,79 м.; 19,71 м.; 7,95 м.; 10,64 м.; 9,08 м.; 26,36 м.; по існуючій натурній межі /огорожі; 1,65 м. по межі земельної ділянки кадастровий номер 0720887400:01:001:0200. Із листа Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 22.10.2024 р. № 29-3-0.2-4282/2-24, у відповідь на запит щодо надання інформації про земельні ділянки з кадастровими номерами 0720887400:01:001:0200 та 0720887400:01:001:1322, вбачається, що згідно відомостей Державного земельного кадастру межі вказаних суміжних земельних ділянок не перетинаються. Між зазначеними земельними ділянками наявне черезсмужжя, що свідчить про неякісне виконання робіт із землеустрою сертифікованим інженером-землевпорядником по встановленню меж земельних ділянок в натурі на місцевості. Згідно висновку експерта № №1464 за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи від 30 липня 2025 року, відповідно до наданих матеріалів та проведеного дослідження фактичне використання земельної ділянки не відповідає межам земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер 0720887400:01:001:0200, розташованої на території [ADDRESS] [PERSON] , правовстановлюючим документам та документації із землеустрою. Відповідно до наданих матеріалів та проведеного дослідження фактичне землекористування не відповідає межам земельної ділянки, кадастровий номер 0720887400:01:001:1322, розташованої на території [ADDRESS] , [PERSON] , правовстановлюючим документам та документації із землеустрою. Відповідно до проведеного дослідження земельні ділянки з кадастровими номерами 0720887400:01:001:0200 та 0720887400:01:001:1322 не накладаються. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення Згідно ст. 22 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент прийняття Скобелківською сільською радою рішення від 05 квітня 1996 року № 5/3) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Статтею 23 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент прийняття Скобелківською сільською радою рішення від 05 квітня 1996 року № 5/3) визначено, що право власності або право користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Форма державного акта затверджується Верховною Радою України. Відповідно до пункту 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 Декрету Кабінету Міністрів України № 15-92 (наданих, зокрема, для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), у межах норм, установлених ЗК України), посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Отже, пунктом 3 Декрету Кабінету Міністрів України № 15-92 визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким документом може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах. Саме ж по собі рішення сільської ради про передачу у власність земельної ділянки не є правовстановлюючим документом, а лише створює правову підставу для оформлення речового права на землю у встановленому законодавством порядку. Порядок виготовлення та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку був визначений лише у 1999 року, а саме, Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 04 травня 1999 року № 43 (далі - Інструкція № 43), яка втратила чинність 23 серпня 2013 року. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що на час вирішення питання про передачу земельної ділянки [PERSON] у власність (05 квітня 1996 року) порядку послідовних дій процедури та форми державного акта затверджено не було, як не було затверджено і самого нормативного акта, яким би регулювалися ці правовідносини. Законом України від 25 жовтня 2001 року № 2768-ІІІ прийнято нову редакцію ЗК України, який набрав чинності 01 січня 2002 року. Відповідно до частин другої, третьої статті 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Статтею 80 ЗК України встановлено, що самостійними суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності, а також держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади,- на землі державної власності. Згідно зі статтями 83, 84 ЗК України комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, в державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України 2002 року рішення про надання в користування земельних ділянок, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу. Установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Пунктом 1.12 Інструкції № 43 визначено, що складання державного акта на право власності на земельну ділянку або право постійного користування земельною ділянкою при передачі або наданні земельних ділянок громадянам, підприємствам, установам, організаціям та об`єднанням громадян всіх видів проводиться після перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки. Згідно пункту 1.14 цієї ж Інструкції довгострокові межові знаки передаються на зберігання власнику або користувачу земельної ділянки, про що складається відповідний акт. Акт складається у трьох примірниках, підписується власником або користувачем земельної ділянки, виконавцем робіт і представником районного (міського) відділу (управління) земельних ресурсів Держкомзему України. Один примірник додається до технічної документації зі складання відповідного державного акта, другий - передається виконавцю робіт, третій - видається разом з державним актом на землю власнику або користувачу земельної ділянки. Власник або користувач земельної ділянки попереджається про відповідальність за порушення чи знищення вказаних знаків. Згідно п. 1.15 цієї ж Інструкції, розробку технічної документації зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою здійснюють суб`єкти господарювання, які отримали ліцензії на провадження господарської діяльності щодо проведення землевпорядних робіт, або територіальні органи земельних ресурсів. Технічна документація зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою включає: - виписку з рішення відповідної ради або державної адміністрації про надання у постійне користування, передачу у власність або продаж земельної ділянки, договір відчуження земельної ділянки (договір купівлі-продажу, дарування, міни, інші цивільно-правові угоди), рішення суду; - технічне завдання на розробку технічної документації зі складання державного акта; - журнал польових вимірювань (крім випадків відчуження земельної ділянки із земель приватної власності); - кадастровий план земельної ділянки, складений за результатами зйомки; - збірний кадастровий план суміжних землевласників і землекористувачів; - відомість обчислення площі земельної ділянки; - відомість обробки теодолітного ходу та вирахування координат поворотних точок меж земельної ділянки; - експлікація земельних угідь згідно з формою 6-зем (п.1.16 Інструкції № 43). Пунктом 2.1 Інструкції № 43 визначено, що роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку виконуються в такій послідовності: - підготовчі роботи; - встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; - складання кадастрового плану земельної ділянки; - заповнення бланка державного акта. Відповідно до пункту 2.2 Інструкції № 43 підготовчі роботи, серед іншого, включають у себе: підготовку виписки з рішення відповідної ради або державної адміністрації про передачу у власність або надання у постійне користування земельної ділянки; аналіз договору купівлі-продажу земельної ділянки або іншого правоустановчого документа, що посвідчує перехід права власності на землю; аналіз матеріалів проекту відведення земельної ділянки; підготовка виписки з земельно-облікових документів про площу земельної ділянки; аналіз висновку державного органу земельних ресурсів про наявні обмеження на використання земельної ділянки. Відповідно до пунктів 2.3, 2.4 Інструкції № 43 межі земельних ділянок, що передаються або надаються у власність чи у користування, відновлюються або переносяться в натуру (на місцевість) за наявними планово-картографічними матеріалами. Крайні поворотні точки кожної межі закріплюються довгостроковими межовими знаками встановленого зразка, крім випадків збігу вказаних поворотних точок меж з твердими точками на місцевості. За результатами виконаних робіт складається кадастровий план земельної ділянки. Відповідно до пункту 2.6 Інструкції № 43 кадастровий план земельної ділянки складається в масштабі, який забезпечує чітке зображення всіх елементів і написів. На план наносяться: межі земельної ділянки з описом суміжних землевласників і землекористувачів; поворотні точки меж земельної ділянки; лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки; річки, озера, канали, шляхи, лісосмуги, інші елементи ситуації; межі будинків і споруд, розташованих на земельній ділянці; межі вкраплених земельних ділянок сторонніх землевласників і землекористувачів (додається їх список); межі угідь та зон обмежень щодо використання земельної ділянки. Згідно із частинами четвертою, сьомою статті 79-1 ЗК України земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У пункті 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07 липня 2011 року визначено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). При вирішенні спору застосовується те законодавство, яке діяло на час спірних правовідносин. Частиною першою статті 55 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалів топографо-геодезичних робіт. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача. Судом встановлено, що дозвіл на розроблення технічної документації на спірну земельну ділянку [PERSON] отримала у 2017 році. Позивачем не долучено до матеріалів справи виписки із земельно-облікових документів, які б містили інформацію про обміри земельної ділянки, її взаємне розташування і розміри. Представник позивача в ході судового розгляду пояснив, що такі документи відсутні. Державний акт на право власності на земельну ділянку (до 2013 року) [PERSON] не отримувала. Будь-яких доказів (правовстановлюючих документів) на підтвердження того, що спірна земельна ділянка перебувала у власності позивачки, остання суду не надала, хоча відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Представник позивача зазначає, що позивач користувалася спірною земельною ділянкою з 1996 року, тим самим підтверджуючи її право на земельну ділянку у межах фактичного землекористування, що підтверджується висновком експерта. Проте вказаний висновок не є тим правовим висновком, який є мотивованим. Висновки експерта грунтуються на даних про межі та площу сформованої земельної ділянки та її відповідність межам фактичного землекористування. Суд зазначає, що посилання позивача на рішення сесії Скобелківської сільської ради Горохівського району Волинської області від 05 квітня 1996 року № 5/3, як на підставу набуття нею права власності на спірну земельну ділянку площею 0,25 га, не є підтвердженням набуття [PERSON] права власності на земельну ділянку, оскільки зазначене рішення сільської ради не є правовстановлюючим документом, а лише створює правову підставу для оформлення позивачем речового права на землю у встановленому законодавством порядку. При цьому, рішення Скобелківської сільської ради Горохівського району Волинської області від 21 лютого 2020 року № 37/5, яким затверджена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,1740 га, яка надалі зареєстрована за позивачем на праві власності, було прийняте з урахуванням заяви [PERSON] на виконання робіт із землеустрою про передачу їй у власність земельної ділянки площею 0,1740 га, а не 0,25 га. Позивачем затверджено Технічне завдання на встановлення меж земельної ділянки площею 0,1740, претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки [PERSON] не висловлювала. За натурними даними перешкод на дату формування у відведенні 0,25 га землі виявлено не було. Станом на час постановлення рішення Горохівської міської ради від 21 грудня 2023 року № 35-77 /2023, яким затверджено технічну документацію із землеустрою та передано у приватну власність відповідача [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер 0720887400:01:001:0200, [PERSON] вже скористалась своїм правом на приватизацію земельної ділянки, останній надано земельну ділянку з кадастровим номером 0720887400:01:001:1322. У власність відповідача [PERSON] була передана земельна ділянка за рахунок земель сільськогосподарського призначення села Скобелка (землі комунальної власності), які не перебували у власності інших осіб. Окрім цього, згідно інформації Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, межі суміжних земельних ділянок кадастровий номер 0720887400:01:001:0200 та 0720887400:01:001:1322 не перетинаються. Згідно висновку експерта № №1464 за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи від 30 липня 2025 року, відповідно до проведеного дослідження земельні ділянки з кадастровими номерами 0720887400:01:001:0200 та 0720887400:01:001:1322 не накладаються. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність порушеного права позивачки [PERSON] внаслідок набуття відповідачем [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 15, частина 1 статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Такі висновки зроблені у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23). Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови у позові (постанова Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19). Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновлює порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову про визнання недійсним визнання недійсним рішення Скобелківської сільської ради Луцького району Волинської області від 21 лютого 2020 року № 37/5 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки та передачу земельної ділянки у власність» в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки [PERSON] площею 0.1740 га, кадастровий номер 0720887400:01:001:1322, для ведення особистого селянського господарства, що розташована в селі Скобелка, скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер 0720887400:01:001:1322, скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі; про визнання недійсним рішення Горохівської міської ради № 35-77/2023 від 21.12.2023 р., скасування в ДЗК держаної реєстрації земельної ділянки та державної реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 0720887400:01:001:0200, оскільки рішення Горохівської міської ради відповідають вимогам чинного законодавства та не порушують права та інтереси позивача. Підстави для витребування від [PERSON] у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0421 га. відсутні, оскільки остання не являється його власником. Щодо судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача. Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу( пункт перший частини 3 статті 133 ЦПК України) Згідно з положеннями частини першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, складання відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] повідомила про понесення витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги при розгляді справи у суді. З доданого до відзиву фіскального чека вбачається, що копія відзиву з додатками надіслана позивачу, яка заперечень щодо розміру витрат на правову допомогу до суду не надсилала. На підтвердження понесених витрат відповідач долучив до матеріалів справи: ордер на надання правничої дороги від 19 вересня 2025 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №472 від 13 грудня 2010 року, договір про надання правової допомоги від 01 жовтня 2024 року, яким визначено умови надання правничої допомоги та порядок оплати послуг адвоката, додаток №2 до Договору про надання правової допомоги від 01 жовтня 2024 року, акт до договору про надання правничої допомоги від 01.10.2024 року, складений 24 липня 2025 року на загальну суму 20000 гривень, орієнтовний розрахунок (детальний опис) робіт (надання послуг з правової допомоги) від 24 липня 2025 року, а також квитанцію до прибуткового касового ордера №113 від 24 липня 2025 року про оплату послуг правової допомоги в розмірі 20000 гривень. Згідно з актом до договору про надання правничої допомоги від 01 жовтня 2024 року, складеним 24 липня 2025 року та орієнтовним розрахунком (детальний опис) робіт (надання послуг з надання правової допомоги) від 24.07.2024 р. року адвокат Міщук І. В. виконала такі роботи: - ознайомлення зі змістом позовної заяви та додатками до неї, кількість витраченого часу 5 год, вартість послуг 5000 грн; - вивчення та узагальнення судової практики, в тому числі практики Верховного суду та Європейського суду при вирішенні за змістом подібних судових справ, кількість витраченого часу 3 год, вартість послуги 3000 грн.; - підготовка відзиву на позовну заяву, кількість витраченого часу 4 год, вартість 8000 грн; - участь в судових засіданнях по розгляду цивільної справи, кількість витраченого часу 4 год., вартість 4000 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Суд, розподіляючи витрати, понесені відповідачем [PERSON] на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Суд вважає, що вивчення та узагальнення представником відповідача судової практики в подібних правовідносинах, як зазначено в акті, не є правничою допомогою клієнту в розумінні Закону України «Про адвокатуру», а ознайомлення зі змістом позовної заяви та додатками до неї є по своїй суті підготовкою та поданням відзиву на позов, тому не підлягають стягненню з позивача. Однак, представник відповідача підготувала відзив на позов, брала учать в чотирьох судових засіданнях в суді тривалістю 45 хв, 20 хв. 1 год.56 хв, 1 год. 20 хв., тому суд дійшов висновку, що виправданою є вимога про стягнення витрат відповідача на оплату праці адвоката за чотири години участі в судових засіданнях з розрахунку 1000 грн. за одну годину та 8000 грн. за підготовку відзиву. За таких обставин витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню у розмірі 12 000 грн. (8000 грн. - підготовка відзиву, 4000 грн. - участь у чотирьох судових засіданнях загальною тривалістю 4 години). Поряд з цим, згідно з ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі наведеного,

Outcome: approved