Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 25900 грн., а також судовий збір та витрати на правову допомогу. Обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 16.11.2019 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено Кредитний договір № 92688. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису. Відповідно до умов Договору, ТОВ «ЗАЙМЕР» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало кредит в сумі 7000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки ТОВ «Платежі онлайн» від 09.04.2025. 28.10.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 року до договору факторингу №01-28/10/2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у встановленому договором порядку та строки, станом на дату звернення до суду відповідач має заборгованість в розмірі 25900 грн., яка складається з суми простроченої заборгованості за сумою кредиту 7000,00 грн., простроченої заборгованості за процентами - 18900,00 грн. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 25900 грн., а також судові витрати, з яких 2422,40 грн. судовий збір та 10500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. 17.12.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач [PERSON] визнає позовні вимоги частково на суму 11200,00 грн., яка складається з тіла кредиту - 7000 грн. та процентів у розмірі - 4200 грн. В іншій частині позовних вимог Відповідач заперечує проти позову, вважаючи його необґрунтованим, таким, що суперечить чинному законодавству, оскільки враховуючи, що кредит надавався строком на 30 днів до 15.12.2019 року (строк кредитування), то Позивач відповідно до статті 1048 ЦК України має право претендувати на заборгованість нарахованих та несплачених процентів за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у Позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Отже, розмір процентів відповідно до умов Договору, який є правомірно нарахованим і визнається Відповідачем, становить 4200 грн. за період з 16.11.2019 по 15.12.2019, виходячи з розрахунку: 7 000 грн. (тіло кредиту) х 2 % (відсоткова ставка) х 30 днів (строк кредиту). Інша частина процентів, а саме 14700 грн. (18900 - 4200 = 14700) є безпідставно нарахованими, а тому не визнається Відповідачем. Крім того, у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10500,00 грн. просив відмовити повністю як у не співмірних, необґрунтованих та вкрай завищених. ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.12.2025 року заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2025 року по цивільній справі (провадження №2/333/3646/25, № 336/5337/25) за позовом заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасовано. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, від його представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. 16.11.2019 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено кредитний договір № 92688 про надання фінансового кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: Сума виданого кредиту: 7000,00 гривень, Дата надання кредиту: 16.11.2019 року, Строк кредиту:30 днів, Валюта кредиту: UAH, Стандартна процентна ставка 2 % в день або 730 % річних. Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «ЗАЙМЕР» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 7000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки ТОВ «Платежі онлайн» від 09.04.2025 року. 28.10.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 року до договору факторингу №01-28/10/2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 31.01.2025 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 25900,00 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 7000,00 гривень, простроченої заборгованості за процентами в розмірі 18900.00 грн. V. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов 'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з абз.1 ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ч.1 ст.1050 ЦК України зазначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового звернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Що стосується нарахування відсотків за користування кредитом за період з 15.12.2019 року по 13.01.2025 року, слід зазначити таке. У п.1.2 договору зазначено, що строк кредиту 30 днів, тобто до 15.12.2019 p., п. 1.3. - за користування кредитом передбачена сплата 730% річних від суми кредиту в розрахунку 2% на добу. Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.1 Договору). Згідно із Додатком № 1 до Договору, погоджено Графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту: строк кредиту - 30 днів, сума 7000 грн., сума нарахованих процентів - 4200 грн., загальна сума до оплати - 11200 грн. Суд зауважує, що умови кредитного договору повинні бути чіткими та зрозумілими, а нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами фінансових послуг тлумачаться на користь споживача. За таких обставин, на думку суду, з відповідача на користь кредитної установи підлягає стягненню сума процентів, нарахована за визначений умовами договору строк кредитування і орієнтовний строк повернення кредиту, тобто за період з 16.11.2019 по 15.12.2019, що становить 4200 грн. У постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого у постанові від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 р. у справі № 912/1120/16 та уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Вимог щодо нарахування процентів у відповідності до ст. 625 ЦК України у позові не заявлено. Таким чином, розмір процентів за користування кредитом в межах строку кредитування, який підлягає стягненню з відповідача складає 4200 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 3 ст. 141 ЦПК України передбачено, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу було надано договір про надання правової допомоги від 29.12.2023 року, укладений ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» з адвокатом Пархомчуком С.В., додаткова угода №1 від 27.12.2024 року; довіреність ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» на адвоката Пархомчука С.В., акт про отримання правової допомоги від 22.08.2025 року, рахунок витрат на правничу допомогу від 22.08.2025 року на суму 10500,00 грн., платіжна інструкція №39509 на оплату за правничу допомогу від 22.08.2025 року. Відповідно до акту про отримання правової допомоги від 22.08.2025, адвокат надав, а клієнт прийняв наступні юридичні послуги: зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» та [PERSON] в рамках кредитного договору № 92688 від 16.11.2019 року (2 000,00 грн. відповідно до п. 3.1 договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 року); складення та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів/додатків до позовної заяви), моніторинг аналіз судової практики (2 000,00 грн. відповідно до п. 3.1 договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 року, всього 5000 грн.); інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу судової справи (2 000,00 грн. відповідно до п. 3.1 договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 року, всього 3000 грн.); канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції (500 грн.). За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність від» 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару Адвоката встановлений сторонами Договору у фіксованому розмірі та він не залежить від обсягу послуг та часу витраченого адвокатом, а отже є визначеним (постанова ВС від 28.12.2020 р., справа №640/18402/19, р.№93859342). Фіксований розмір гонорару Адвоката також враховує підготовку до засідання, час на прибуття до суду та очікування засідання, що є невідворотним, не залежить від волі чи бажання Адвоката, на що також витрачається робочий час Адвоката, коли він не може займатися іншою оплачуваною роботою (п.38 постанови ВС від 26.10.2022р., справа №910/4277/21, р.№107100592). Законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, Верховний Суд доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. На вказаному наголошено Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду у справі №280/5176/20 (п.94 постанови від 02.12.2021 року, р.№101608848). Згідно висновку КЦС ВС від 15.06.2021 року у справі №159/5837/19 (пр.№61-10459св20, р.№97700586) визначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено. Факт надання правової допомоги Клієнту підтверджується Актом про отримання правової допомоги та квитанцією про сплату за послуги. Отже, вартість послуг за цим договором складає 10500,00 грн. Відповідно до платіжної інструкції №39509 від 22.08.2025 року, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» сплатило 10500 грн. за правничу допомогу. Пунктом 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, враховуючи часткове задоволення позову, витрати на правничу допомогу в пропорції до розміру задоволених позовних вимог складають 4540 грн. Разом з тим, відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Така правова позиція узгоджується із постановою ВС ВС від 13.01.2021 по справі № 596/2305/18. Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial