Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в інтересах якого діє представник Какун А.С., звернулися в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивують тим, що 17 березня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено кредитний договір №71597835 відповідно до умов якого, товариство надало [PERSON] фінансовий кредит в розмірі 4000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] , зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Зазначений договір був підписаний електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер телефону [PERSON] 27.03.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27/03/25. Відповідно до реєстру боржників №10 від 25.07.2025 року до договору факторингу №71597835 від 17 березня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 12 900,00 грн., з яких: 4000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 300 грн. сума заборгованості за відсотками, 8000,00 грн. та 600 грн. комісія за надання кредиту. Позивач зазначає, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Однак всупереч вимогам кредитного договору [PERSON] не виконала взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснювала погашення кредитної заборгованості. На підставі наведеного, посилаючись на положення ст.ст. 509, 512, 516, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 626, 628, 634, 638, 641, 642, 1048, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України та ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», просить стягнути з відповідачки на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», суму заборгованості за Кредитним договором №71597835 від 17.03.2025 року у розмірі 12900 грн. (дванадцять тисяч дев`ятсот гривень) та 2662,40 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні сорок копійок) витрат по сплаті судового збору. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 26.01.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. 12.02.2026 року відповідачка [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву. У якому вказує, що вона не ухиляється від виконання своїх зобов`язань. Вказує, що працює вчителем та самостійно виховує дитину та постійно забезпечує її утримання та нещодавно перенесла оперативне втручання, що спричинило додаткові витрати на лікування та суттєво погіршило її фінансовий стан. Просить зменшити розмір штрафних санкцій, вказуючи що такі є неспівмірними. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив у разі відсутності представника позивача, провести розгляд справи без його участі та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачка будучи відповідно до положень п.1 ч.8 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень за штрих кодовими ідентифікаторами №R067091072430, №R067090544451, в судове засідання не з`явилася та про причини неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавала. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 17 березня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №71597835 (а.с. 12-19). Відповідно до п.п. 2.1., 2.2 договору, встановлено, що за цим договором кредитодавець зобов`язується передати позичальникові у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплати кредитодавцю плату від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Сума кредиту - 4000 грн., строк кредитування 30 днів. Процентна ставка /день 0,250% (фіксована). Комісія за надання кредиту - 15,00% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 600 грн.). Денна процентна ставка 0,750%, пеня 4% в день, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1186,17%, орієнтовна загальна вартість кредиту - 4900 грн. З листа ТОВ «Фінансова компанія "Фінексперс» №КД-000105388 від 09.01.2026 року вбачається, що 17.03.2025 року успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта [NUMBER] , у розмірі 4000 грн., номер платежу 307b48b9-cc27-4a4b-b145-dd6c8a089aea (а.с.20). 27/03/2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №27/03/25. У відповідності до умов цього договору, передбачено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржника відбувається в момент підписання сторонами акту прийому передачі відповідного реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до цього договору та додаткової угоди №6 від 25.07.2025 року, ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором №71597835 від 17.03.2025 року про, що зазначено в Реєстрі боржників №10 до договору факторингу (а.с. 24-29,32). Актом прийому - передачі реєстру боржників №10 за договором факторингу №27.03.2025 року вбачається, що від клієнта до фактора перейшли права вимоги заборгованості від боржників і фактор набув статусу кредитора відносно боржників згідно реєстру боржників №10 (а.с.30). Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №10 від 25.07.2025 року, під порядковим номером 2463, боржником зазначено відповідачку [PERSON] , як сторону кредитного договору №71597835 від 17.03.2025 року з сумою заборгованості за основним боргом - 40000 грн., заборгованості за відсотками 300 грн., заборгованість за пенею - 8000 грн. та 600 грн. комісія за надання кредиту (а.с.32). З платіжної інструкції №747 від 31.07.2025 року вбачається про перерахування грошових коштів за оплату про відступлення права вимоги згідно додаткової угоди №6 від 25.07.2025 р. до договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 року (а.с.31). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №71597835 від 17.03.2025 року станом на 24.12.2025 року становить 12 900 грн., з яких 4000 - сума заборгованості за основною сумою боргу, 300 грн. - сума заборгованості за відсотками, 8000 грн. - заборгованість за пенею та 600 грн. заборгованість за комісією (а.с. 21-23). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційнотелекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційноправові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційнотелекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 ч.1 п.3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 3 - 5 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційнотелекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційнотелекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно вимог ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. За змістом ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошовї суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Доданим до позову розрахунком підтверджується, що у відповідачки перед позивачем наявна заборгованість за договором від 17.03.2025 року. Таким чином, з урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених судом доказів та встановлених на їх підставі обставин, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами, що внаслідок неналежного виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, у відповідача утворилась заборгованість. Відповідач доказів, які б спростовували доводи позивача про неналежність виконання зобов`язання, щодо умов укладеного кредитного договору, суду не надав, в зв`язку з чим позовні вимоги ТОВ Фінансова компанія"Європейська агенція з повернення боргів" є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Разом з тим, відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. Вказане позивачем не ураховано при здійсненні розрахунку заборгованості щодо стягнення пені в розмірі 8000 грн. Отже, пеня в розмірі 8000 грн. не підлягає стягненню з відповідачки. Відповідно ч. ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню заборгованість по кредиту на загальну суму 4 900 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4000 грн., відсотків за користування кредитом в розмірі - 300 грн. та комісія за надання кредиту 600 грн. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Позивачем у даній справі сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн., однак враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України. А тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 38 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1012 грн. На підставі ст.ст. 526, 530, 611, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1054, 1082, ЦК України,

Outcome: partial