Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. 22.12.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп» (далі ТОВ «Деал фінанс груп») звернулося до суду з цим позовом, просить стягнути з відповідача [PERSON] 5236,80 грн заборгованості за договором кредиту за №ДП 0008347 від 03.11.2024, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн та 4500 грн витрат на професійну правничу допомогу. Вимоги обґрунтовані тим, що 03.11.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Майбіз» та [PERSON] уклали договір про надання кредиту №ДП0008347, за умовами якого відповідач отримав у кредит грошові кошти у розмірі 2400 грн, строком на 98 днів із сплатою процентів в розмірі 0,9%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту та зі сплатою комісії за надання кредиту, що складає 30% від суми наданого кредиту та становить 720 грн. Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, що був надісланий на вказаний відповідачем номер мобільного телефону. ТОВ «ФК «Майбіз» свої зобов`язання за вказаним договором перед відповідачем виконало, надавши йому кредит у вказаній сумі, шляхом зарахування на платіжну картку відповідача. Однак [PERSON] належним чином свої зобов`язання щодо повернення суми позики, сплати відсотків та інших нарахувань у строки і на умовах, передбачених договором, належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 5236,80 грн, що складається з суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 2400 грн., суми заборгованості за відсотками в розмірі 2116,80 грн та суми заборгованості за комісією в розмірі 720 грн. 14.10.2025 ТОВ «ФК «Майбіз» та ТОВ «Деал фінанс груп» уклали договір факторингу №14/10/25, відповідно до якого останнє набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № ДП0008347від 03.11.2024. Представник позивача ТОВ «Деал фінанс груп» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у відсутності представника, проти заочного розгляду справи не заперечив. Узагальнені доводи та заперечення відповідача. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, на адресу суду повернуто поштове відправлення з відміткою ВПЗ «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач вважається повідомленим про дату судового засідання, в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 22.12.2025 позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з цим позовом, до якого долучив клопотання про витребування доказів, що містять банківську таємницю. 23.12.2025 суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача, відкрив спрощене позовне провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 22.01.2026, задовольнив клопотання позивача, витребував докази, що містять банківську таємницю. 22.01.2026 судове засідання відкладене на 19.02.2026 у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю відомостей про отримання ним судової повістки, а також ненадходженням витребуваних судом банківських документів. 10.02.2026 до суду надійшли витребувані судом докази. 19.02.2026 сторони до суду не з`явилися. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, без оформлення окремого документа та перейшов до стадії ухвалення судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин. Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на підставі кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Суд встановив, що 03.11.2024 між ТОВ «ФК «Майбіз» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №ДП0008347, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 2400 грн, шляхом перерахування коштів на банківський картковий рахунок позичальника, строком на 98 днів з фіксованою процентною ставкою (базова) 0,9% в день на умовах строковості, зворотності, платності та зобов`язався повернути позикодавцеві кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором та Правилами надання коштів та банківських металів у кредит «ТОВ «ФК «Майбіз». Згідно п.п. 5, 10 договору сторони погодили, що денна процентна ставка дорівнює 0,9 %, комісія за надання кредиту становить 720 грн, яка нараховується одноразово в день підписання договору за ставкою 30% від суми наданого кредиту та погашається позичальником відповідно до графіку платежів. У відповідності до п. 4 договору кредитодавець надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки позичальника, реквізити якої надані позичальником кредитодавцю з метою отримання кредиту протягом двох банківських днів з дня підписання договору. Підписанням цього договору відповідач підтвердив, що ознайомлений з умовами цього договору та Правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, що передбачено п. 34 договору. Договір про надання кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 46 кредитного договору «Реквізити сторін». Згідно довідки про ідентифікацію ТОВ «ФК «Майбіз» 03.11.2024 року на номер телефону відповідача [PERSON] [NUMBER] був надісланий одноразовий ідентифікатор 4L3B1ob7. Перерахування грошових коштів на картку відповідача було здійснено за допомогою технологічного оператора платіжних послуг ТОВ «ПрофітГід»на підставі договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-922 від 19.03.2024. Відповідно до довідки за вих. №1012-112 від 10.12.2025 та квитанції №43062-41028-43464 від 03.11.2024 слідує, що 03.11.2024 року ТОВ «ФК «Майбіз», за посередництва платіжної установи ТОВ «ПрофітГід», успішно перераховано кошти в сумі 2400 грн на платіжну карту [PERSON] . Згідно повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 27.01.2026 банком на ім`я [PERSON] емітовано платіжну картку № [NUMBER] . Згідно виписки про рух коштів по картковому рахунку за період з 03.11.2024 по 06.11.2024, на вказаний рахунок 03.11.2024 надійшли кошти в сумі по 2400 грн. Таким чином, ТОВ «ФК «Майбіз» свої зобов`язання за кредитним договором №ДП0008347 від 03.11.2024 виконало в повному обсязі, перерахувавши на платіжну картку відповідача [PERSON] грошові кошти в сумі 2400 грн, а останній їх отримав. В свою чергу, [PERSON] належним чином зобов`язання за вищевказаним договором не виконував, в результаті чого утворилась заборгованість. Згідно з розрахунком ТОВ «Деал фінанс груп» заборгованість [PERSON] за договором позики №ДП0008347 від 03.11.2024 за період з 03.11.2024 по 12.12.2025 становить 5236,80 грн та складається з: 2400 грн тіло позики, 2116,80 грн проценти, 720 грн. комісія. За договором факторингу №14/10/25 від 14.10.2025, укладеного між ТОВ «ФК «Майбіз» та ТОВ «Деал фінанс груп», останнє отримало право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №ДП0008347. Відповідно до Реєстру прав вимог №14/10/25 від 14.10.2025 до вищевказаного договору факторингу, ТОВ «Деал фінанс груп» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в розмірі 5236,80 грн, з яких 2400 грн - сума заборгованості за тілом позики, 2116,80 грн - сума заборгованості за процентами та 720 грн. комісія. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копією договору про надання кредиту №ДП0008347 від 03.11.2024; копією договору факторингу №14/10/25 від 14.10.2025 року; копією реєстру прав вимоги №14/10/25 від 14.10.2025, випискою про рух коштів, розрахунком заборгованості; копією квитанції, копією довідки про ідентифікацію, копією довідки за вих. №1012-112 від 10.12.2025, іншими матеріали справи. Застосовані норми права. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Особливості укладення електронного договору визначаються Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно статті 12 Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною першою статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). В силу положень статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.2 ст.1048 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст.599 ЦК України). Відповідно до змісту ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Мотиви та висновки суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. 03.11.2024 сторони уклали електронний кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав 2400 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, що передбачені договором. Договір підписаний електронним підписом позичальника,відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, що був надісланий на вказаний відповідачем мобільний номер телефону. У договорі сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов домовилися щодо розміру кредитних коштів отриманих відповідачем у кредит, щодо строку повернення кредитних коштів, щодо розміру процентної ставки за користування кредитними коштами та комісії. Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання по поверненню суми отриманого кредиту та сплати відповідної плати за користування кредитом. ТОВ «ФК «Майбіз» виконало свої зобов`язання - надало відповідачу кредитні кошти у розмірі 2400 грн на його платіжну картку, а відповідач не виконав зобов`язань по поверненню грошових коштів, чим порушив умови кредитного договору. За договором факторингу №14/10/25 від 14.10.2025, укладеного між ТОВ «ІК «Майбіз» та ТОВ «Деал фінанс груп», останнє отримало право вимоги до [PERSON] за договором про надання кредиту №ДП0008347 на суму заборгованості 5236,80 грн. Відповідач своїх зобов`язань щодо повернення отриманих в борг коштів, сплати процентів та комісій не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача. При цьому, суд враховує, що відповідач власного розрахунку заборгованості за кредитом не надав та не надав суду доказів погашення кредитної заборгованості. За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, відсотками та комісією підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат. Відповідно до положень ч.1, п.п.1, 2 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом позов задоволено в повному обсязі, судовий збір в розмірі 2422,40 грн, що сплачений позивачем при зверненні до суду, підлягає стягненню з відповідача на його користь. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу суд приймає до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постанові Великої Палати від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц наголошено на тому, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 22.08.2025 року ТОВ «Деал фінанс груп» та адвокат Ткаченко Ю.О. уклали договір про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ. Правнича допомога, що надається за цим договором, полягає у здійсненні адвокатом комплексу заходів, спрямованих на стягнення належної плати до сплати клієнту заборгованості боржників за договорами позики, право вимоги за яким належить клієнту у судовому порядку, а також у здійснення захисту прав та інтересів клієнта, пов`язаних із стягненням заборгованості з боржників у спорах, що виникли внаслідок заходів, вжитих як клієнтом, так і адвокатом, по стягненню заборгованості в судовому порядку. Перелік боржників, щодо яких клієнт просить надати правничу допомогу зазначаються в Акті приймання-передачі справ на надання правничої допомоги Додаток №1 до Договору.(п.1.1, п. 1.3 Договору). Відповідно до п.1.4. договору, за надання адвокатом правничої допомоги клієнт зобов`язується сплачувати адвокату плату у строки та на умовах, визначених у розділі 4 цього Договору. Згідно витягу з Акту №2-ДІЛ приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 року,складеного 01.12.2025 року та підписаного сторонами, ТОВ «Деал фінанс груп» прийняло послуги, надані адвокатом Ткаченко Ю.О. вартість яких складає 4500 грн. Згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів №579936562.1 від 11.12.2025 року ТОВ «Деал фінанси груп» перерахувало для [PERSON] 157500 грн. згідно вищевказаного акту. Відповідно до додатку №1 до договору про надання правничої допомоги №22-08/25ДІЛ від 22.08.2025 року акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги,за п/п №1423 зазначено справу [PERSON] . Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позивачем, дійсно, були понесені витрати на правничу допомогу у цій справі. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що затрати часу на підготовку та подання даної позовної заяви про стягнення заборгованості в розмірі 4500 гривень є завищеними, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Outcome: approved