Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

31.03.2025 року до суду через систему «Електронний суд» звернулася представник Концерну «МТМ» Казубек Л.Ю. з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії. В позовній заяві посилалися на те, що Концерн «МТМ» діє на підставі Статуту, основною метою діяльності Концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. 02.10.2021 року на виконання вимог Закону позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальний договір на послугу з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання. Відповідачу на праві власності належить нежитлове приміщення №35, підвалу літ А-4 загальною площею 89,1 м2 за адресою: [ADDRESS] . Станом на 01.11.2021 року Типовий індивідуальний договір №72229881 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , між позивачем та [PERSON] є укладеним. Відповідно визначення, наведеного в Методиці, опалюване приміщення - приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньо-будинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря. Наразі чинним є Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №169 від 26.07.2019 року. Враховуючи знаходження в багатоквартирному будинку та відсутність документів на підтвердження відключення від мережі опалення вказане приміщення є опалювальними. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» Житловий будинок [ADDRESS] оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії. Відповідно п.11 Договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 року №315. Розподіл теплової енергії у будівлі/будинку здійснюється відповідно п.5,6 Розділу ІІІ Методики. Розподілений обсяг для опалюваного приміщення у будівлі/будинку, у якій приміщення не оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, розраховується з урахуванням вимог розділів VII, VIII цієї Методики за формулами 13,14. Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії Відповідачу за період з 01.11.2021-30.04.2024 на загальну суму 80 655,51 грн. що підтверджується розрахунком заборгованості. Позивачем були сформовані та надані Відповідачу рахунки на оплату спожитої послуги. Згідно «Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води», затвердженого постановою КМУ від 01.06.2011 року №869, позивачем для застосування протягом опалювального періоду 2021-2022 років розраховано двоставкові тарифи на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії, які затверджені Рішенням Виконавчого комітету ЗМР від 11.10.2021 року №374 (зі змінами). Методика встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг. Наразі у тарифі на теплову енергію окремо визначені умовно-постійна та умовно-змінна частини такого тарифу. Двоставковий формат тарифу обумовлює компенсацію підприємству двох частин витрат окремо. Умовно-змінна частина тарифу - це плата за спожиту теплову енергію, за рахунок якої здійснюються витрати на придбання лише енергоресурсів (палива, електроенергії та покупної теплової енергії). Розмір цієї частини тарифу залежить від обсягів теплової енергії, що вироблена та надана споживачам. Ставка визначена у гривнях за одиницю теплової енергії (грн./Гкал) та нараховується лише протягом опалювального періоду. Умовно-постійна частина тарифу - це плата за приєднане теплове навантаження, за рахунок якої покриваються витрати, пов`язані з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії, з обслуговуванням обладнання, з підтриманням технологічного обладнання в робочому стані, а також зі збутом та реалізацією теплової енергії. Розмір цієї частини тарифу залежить від кількості і потужності технологічного обладнання, яке виробляє та транспортує теплову енергію споживачам. Ставка визначена у гривнях за одиницю теплового навантаження на джерело теплової енергії (грн/Гкал/годину) та нараховується для місячної оплати протягом року. Відповідно до умов укладених договорів плата виконавцю складається з плати за послугу та плати за абонентське обслуговування. Плата за абонентське обслуговування включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води. Концерном «Міські теплові мережі» абонентська плата розрахована відповідно до річних планових витрат на зазначені функції та не залежить від обсягів спожитих послуг. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця та не залежить від обсягів послуг. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку. Відповідач за період з 01.11.2021 30.04.2024 не виконав свої обов`язки по сплаті за надану послугу з постачання теплової енергії згідно умов Договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 80 655,51 грн. Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку, в якому знаходиться приміщення Боржника, підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону, відповідно яких Позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі, знаходженням нежитлового приміщення Відповідача у багатоквартирному житловому будинку. На підставі викладеного представник позивача просиі стягнути з [PERSON] на користь Концерну «МТМ» суму грошової заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії в розмірі 80655,51 грн., а також судові витрати у розмірі судового збору 2422,40 грн. 04.04.2025 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. 04.06.2025 року представником відповідача адвокатом Плецькою Ю.В., подано письмові пояснення в порядку ст.43 ЦПК України, в яких просить відмовити позивачу у задоволенні вимог до [PERSON] з наступних підстав: у нежитловому приміщенні Відповідача відсутня опалювана площа і у підвал поступають тільки теплові втрати від трубопроводів на забезпечення функціонування системи опалення; позивач не вказує які формули ним застосовувались у листопаді та грудні 2021 року; у відповідача не виникало жодних підстав для укладання нового Типового індивідуального договору на послуги з постачання теплової енергії та, як наслідок, проводити оплату згідно нового договору, який вказувався у платіжних документах. 19.06.2025 року представником позивача подано додаткові пояснення, відповідно до яких наполягала на задоволенні позовних вимог з підстав викладених у позові та додаткових поясненнях, та зазначає, що доводи представника відповідача не відповідають дійсним обставинам справи, нормативно не обґрунтовані та не мають правових підстав для відмови у позові. 28.10.2025 року представником відповідача надано контр розрахунок, відповідно до якого фактична заборгованість відповідача за спірний період складає 11541,54 грн. 10.11.2025 року представником позивача надано заперечення на контр розрахунок у якому зазначається що доводи представника відповідача не відповідають дійсним обставинам справи, нормативно не обґрунтовані та не мають правових підстав для відмови у позові. В судове засідання сторони не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. У зв`язку із зазначеним, на підставі ст.247 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У частині сьомій статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Приписами ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строкине визначені відповідним договором. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. За приписами п. 1 частини 2 статті 7 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Факт постачання теплової енергії до житлового будинку, в якому знаходиться нежитлове приміщення відповідача, підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону та актами зняття показань приладів обліку теплової енергії. Відповідач не заперечував проти факту отримання наданих позивачем послуг за вказаний у позовній заяві період. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019(в редакції постанови КМУ №1022 від 08.09.2021) ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати. Відповідно до п. 13 цих Правил надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Факт постачання теплової енергії у приміщення власником, якого є відповідач, підтверджуються наданими позивачем документи. Приписами статті 610 ЦК України закріплено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Позивач - Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі Статуту, основною метою діяльності Концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. Правовідносини між позивачем та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №830, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року №315 «Про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг». Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, [PERSON] на праві власності належить нежитлове приміщення №35, підвалу літ А-4 загальною площею 89,1 м.2 за адресою: [ADDRESS] . 02.10.2021 року на виконання вимог Закону позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальний договір на послугу з постачання теплової енергії. Вказаний договір є публічним договором приєднання та вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Таким чином, станом на 01.11.2021 року Типовий індивідуальний договір №72229881 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , нежитлове приміщення №35 літ.А-4 , між позивачем та відповідачем є укладеним. Позивач зазначає, що ним було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу за адресою: [ADDRESS] , нежитлове приміщення №35 підвалу літ А.4 за період з 01.11.2021 року по 30.04.2024 року на загальну суму 80655,51 грн., що підтверджується розрахунком основного боргу за договором №72229881, та Інформацією щодо нарахувань за послугу з постачання теплової енергії за договором №72229881. Факт отримання відповідачем послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку, в якому знаходиться нежитлове приміщення відповідача, підтверджується копіями рішень Виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону в м. Запоріжжя. Також встановлено, що Відповідачем було направлено адвокатський запит і від Концерну «МТМ» отримано відповідь № 003346/42-004600 від 04.06.2025 р. де на арк. 3 надана формула 16 з другої редакції Методики № 315. При цьому у позовній заяві позивач посилається на формули № 13 та 14. Однак, згідно Методики № 315 застосовувати можна лише одну формулу. Також всі три формули призначено для типу «опалюване приміщення» без приладу обліку. Разом з тим, у запереченні на контррозрахунок від 07.11.2025 р. позивач надає формулу 30,31 і надає лише один приклад за березень 2024 р. де вбачаються «донарахування до мінімальної частки середнього питомого споживання, яке проводиться для приміщень до оснащене вузлом розподільного обліку. Така ж колонка «донарахування» вбачається і у таблиці що надана до відповіді від 04.06.2025 р. Таким чином позивачем не вірно визначено обсяг теплової енергії для підвалу і тому сума нарахувань є некоректною. Відповідно до Розділу 3 Національних стандартів з проектування ДСТУ - НБА .2.2 - 5: 2007 «Настанова з розроблення та складання енергетичного паспорту будинків» визначено терміни: п. 3.7. неопалювальний підвал - це підвал, в якому відсутні джерела тепловиделення. п. 3.8. опалювальний підвал - підвал в якому передбачені опалювальні пристрої для підтримання завданої температури. Крім того, підвал відповідача відноситься до неопалюваних підвалів, оскільки в ньому відсутні радіатори, що підтверджується наданим відповідачем «Технічним звітом про стан транзитних мереж теплопостачання нежитлове приміщення № 35 підвалу (літ. А-4) за адресою вул. Рекордна,32 м. Запоріжжя» ТОВ «Термо- технолоджі» від 2020 р. де у п. 5 розділу І визначено, що опалювальні прилади ( радіатори та інші види) у приміщенні відсутні. Технічний звіт було замовлено у відповідності до вимог п. 1 ст.39-2 Закону України « Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17.02.2011 р. Також, новою Методикою №315 не визначено, яким документом має встановлюватись/ підтверджуватись відсутність опалювальних приладів у підвалах по проекту будинків Крім того, 14.06.2024 р. відповідач подав відповідну Заяву за вх. № Т 4271-3. Тобто виконав приписи Порядку № 513. При цьому до цього часу комісія не провела обстеження. Однак, у разі виходу комісії, наявність або відсутність опалюваних приладів, що вказується у п. 1 Акту, також встановлюється тільки шляхом інженерного візуального обстеження, яке аналогічне обстеженню, що проводилось спеціалістом ТОВ «Термо- технолоджі». Суд погоджується з доводами відповідача, що його приміщення підпадає лише під термін «неопалюване приміщення», оскільки в ньому знаходяться тільки трубопроводи на забезпечення функціонування системи опалення будинку та відсутні опалювальні прилади Як убачається з контррозрахунку відповідачем застосовувались формули 19 з першої редакції та формула 23 з другої редакції та формули розрахунку Методики № 315 в яких судові спори стосувались виключно підвалів/ цокольних приміщень які виконують функцію підвалу та в яких відсутня опалювана площа. Отже фактична заборгованість для підвалу відповідача за спірний період складає 11 541,54 грн. ( 10 887,54 грн. + 654,00 грн.). За таких обставин, суд вважає, що наданий відповідачем розрахунок є таким, що відповідає дійсності та є обґрунтованим. Інші доводи відповідача в частині порушення позивачем приписів законодавства стосовно умов публічного договору, суд відхиляє, зважаючи на закріплену чинним законодавством презумпцію правомірності договору. Доказів визнання умов публічного договору недійсним відповідачем не надано. Згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial