Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

15.12.2025 року позивач [PERSON] звернулась з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання. 18.12.2025 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючим суддею Шевченко Л.В. В обґрунтуванні позову вказує, що [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.09.2007 року, а 05.12.2016 року шлюб між ними було розірвано. До повноліття відповідач сплачував аліменти позивачу за рішенням суду, а з 12.12.2025 року виплата аліментів була припинена. Позивач вказує, що навчається на 1 курсі денної форми навчання за спеціальністю аудіовізуальне мистецтво та виробництво ВСП «Фаховий Коледж мистецтв та дизайну Київського національного університету технологій та дизайну». Термін навчання з 01.09.2025 року до 30.06.2028 року. Також, позивач вказує, що ніде не працює, стипендію не отримує, тому потребує великих матеріальних затрат на своє утримання: придбання одягу, канцтоварів, організацію дозвілля, участь у змаганнях під час навчання. На цей час домовленості щодо утримання з відповідачем не досягла. Крім того, позивач вказує, що відповідач військовослужбовець ЗСУ і отримує стабільну заробітну плату, тому відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання позивача під час навчання. Мати позивача не працює, проте надає матеріальну допомогу позивачу у добровільному порядку, але її недостатньо. А тому, просить суд стягнути на свою користь аліменти в розмірі частини з усії видів заробітної плати/доходу на час навчання, але не більше ніж до досягнення позивачем двадцяти трьох річного річного віку. Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 19.12.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 19.01.2026 року за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 19.01.2026 року справу було знято з розгляду у зв`язку з відсутністю електропостачання та визначено наступною дату судового засідання 16.02.2026 року. 16.02.2026 року ухвалою суду призначено заочний розгляд даної цивільної справи. В судове засідання позивач не з`явився, проте надала заяву про розгляд справи за її відсутності та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, відзиву до суду не подав. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Суд, сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, встановив, що 05.12.2016 року рішенням Покровського (Жовтневого) районного суду міста Кривого Рогу було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Позивачем надано копію свідоцтва про народження, де зазначено, що [PERSON] народилась [INFO] , матір`ю є [PERSON] , а батько [PERSON] (а.с.5). Також, позивачем надано довідку , яка підписана директором ВСП «Фаховий коледж мистецтв та дизайну Київського національного університету технологій та дизайну» денне відділення, згідно якої [PERSON] є студентом 1 курсу денного відділення за спеціальністю 021 «Аудіовізуальне мистецтво та виробництво» спеціалізація «Художнє фотографування» ВСП «Фаховий коледж мистецтв та дизайну Київського національного університету технологій та дизайну». Термін навчання з 01.09.2025 року по 30.06.2028 рік. Навчається на договірній основі. Стипендію не отримує (а.с.7). Оцінка суду. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199,200,201 СК України). Згідно ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. ч.1ст. 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Приписами ч.3 ст.199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Із системного аналізу положень ст.199 СК України слідує, що істотними правовими передумовами для виникнення у батька (матері) обов`язку по утриманню повнолітніх сина (доньки) є сукупність таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання за будь-якою із форм;3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі з боку батьків; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). На цьому також акцентована увага в п. 20постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та Верховним Судом у постанові від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17. Таким чином, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Верховний Суд в постанові від 13 квітня 2021 року по справі № 308/4214/18 при вирішенні спору про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, зауважив про дію рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При вирішенні спору, суд враховує, що [PERSON] є повнолітньою, навчається на денній формі навчання на контрактній основі, що унеможливлює її повноцінну трудову діяльність, і те, що батьки мають змогу утримувати її в період навчання, оскільки обоє є працездатними особами. Предмет спірних правовідносин направлений в першу чергу на забезпечення інтересів повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, так як обов`язок по її утриманню покладається на обох батьків. Відомості про наявність у неї інших джерел доходів відсутні. Згідно зіст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених уст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. З аналізу вказаної матеріальної норми слідує, що законом не встановлено мінімальної межі визначення судом аліментів на повнолітніх дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи без визначення мінімальної межі. З врахуванням наданих доказів, відповідач не скористався правом подачі відзиву, суд приходить до переконання, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання починаючи з дня подачі даної позовної заяви і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку за умов продовження навчання, що на думку суду є достатнім для забезпечення рівня життя повнолітньої доньки, виходячи з засад розумності та справедливості, а відтак позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів до досягнення позивачем 23-х річного віку. Стаття 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Щодо розподілу судових витрат, суд врахує, що позивач в силу закону звільнений від сплати судового збору, а тому, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі - 1211,20 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved