Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

У січні 2025 року в системі «Електронний суд» позивач Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Споживчий центр» звернулось до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач вимоги обґрунтовує тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 29 квітня 2024 року укладено Кредитний договір (оферти) № 24.04.2024-100003436. Відповідно до умов договору позичальнику надано на повідомлений відповідачем рахунок кредит у розмірі 6 500,000 грн, що підтверджуються квитанцією про видачу кредиту. Кредит надано строком на 98 днів. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. У свою чергу, [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на подачу позову, у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 14 939,03 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6 009,78 грн, за процентами - 5 679, 25 грн та неустойки у розмірі 3 250,00 грн. Враховуючи наведене, позивач просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитом та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 січня 2025 справу передано судді А.В. Слободянюк. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24 січня 2025 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07 лютого 2025 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (викликом) учасників справ, відповідачу роз`яснено, що протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі він має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень. Як вбачається з поштового рекомендованого повідомлення від 20 січня 2026 року, яке було направлено відповідачу за зареєстрованою адресою проживання, відповідачка отримала копію ухвали суду 07 лютого 2025 року, про що свідчить підпис (а.с.44). Відзиву на позовну заяву суду не подано. Відповідно до ч. 8 ст.178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, 29 квітня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферта) № 24.04.2024-100003436, згідно заявки відповідача за електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е959, якою [PERSON] підписала пропозицію ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (оферти) (а.с.15-16). Згідно з вказаною заявкою, вона є невід`ємною частиною пропозиції про укладання кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився 24 квітня 2024 року. Відповідно до змісту заявки від 29 квітня 2025 року, позичальнику [PERSON] надаються на належний позичальнику електронний платіжний засіб [NUMBER] кредитні кошти у сумі 6 500,00 грн строком на 98 днів з дня їх надання, дата повернення кредиту - 04 серпня 2024 року. Процентна ставка - фіксована незмінна у розмірі 1,35% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку кредитування. Комісія, пов`язана наданням кредиту, - 15 % від суми кредиту та дорівнює 975,00 грн. Неустойка становить 65,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Орієнтовна загальна вартість кредиту - 13 727,80 грн. Крім того, відповідно до п. 2.1. вказаної пропозиції, електронний кредитний договір, частиною якого є дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається кредитодавцем та позичальником у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Згідно п. 2.2. зазначеної пропозиції, електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: 2.2.1. дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на вебсайті кредитодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на вебсайті кредитодавця; 2.2.2. заявка, сформована на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем; 2.2.3. відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформований на сайті кредитодавця, та підписана позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті. Відповідно до п. 3.1. вказаної пропозиції, за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти та комісію. Згідно п. 3.3. зазначеної пропозиції, кредитодавець надає позичальнику кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; сума кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; тип кредиту - кредитна лінія; строк, на який надається кредит - встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; дата повернення (виплати) кредиту - встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; проценти за користування кредитом (проценти) - встановлюється в заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; графік платежів - встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. Відповідь позичальника про прийняття пропозиції (Акцепт) кредитного договору № 24.04.2024-100003436 (кредитної лінії), інформаційне повідомлення позичальника підписані відповідачкою [PERSON] з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором Е959. Підписанням відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. Відповідно до квитанції LIQPAY (ID платежу 2455905971) від 29 квітня 2024 року, ТОВ «Споживчий центр» перерахував на банківську картку [NUMBER] грошові кошти у сумі 6 500,00 грн за договором № 23.04.2024-100003436. Отже, ТОВ «Споживчий Центр» виконало зобов`язання про надання кредиту відповідачу в розмірі 6 500,00 грн. Відповідно до довідки-розрахунку позивача за кредитним договором № 24.04.2024-100003436 від 29 квітня 2024 року заборгованість відповідача за період з 29 квітня 2024 року по 04 серпня 2024 року складає 14 939,03 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6 009,78 грн, заборгованість за процентами - 5 679,25 грн, неустойка - 3 250,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 та 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року в справі № 732/670/19. Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням ст. 611 ЦК України визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. За положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює підприємець (в даному випадку ТОВ «Споживчий центр»). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 3, 4 ст.12 ЦПК України). Згідно ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно встановлених судом обставин та досліджених доказів, на підтвердження своїх позовних вимог позивач надав пропозицію ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (оферти), заявку від 29 квітня 2024 року про укладення кредитного договору (оферти) № 23.04.2024-100003436, додаток (інформаційне повідомлення позичальника), а також квитанцію від 29 квітня 2024 року про перерахування коштів за договором № 23.04.2024-100003436. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У ході судового розгляду справи відповідачем не надано доказів на підтвердження повного виконання зобов`язань перед позивачем за вказаним кредитним договором, а тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. З огляду на вказане, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 29 квітня 2024 року було укладено кредитний договір № 24.04.2024-100003436, підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису (одноразового ідентифікатора Е959), позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав повністю, відповідачка не виконує кредитних зобов`язань щодо повернення коштів, а тому підлягає стягненню на користь позивача заборгованість у загальному розмірі 11 689,03 грн, що складається з суми основного боргу у розмірі 6 009,78 грн та процентів у розмірі 5 679,25 грн, що були нараховані у межах строку кредитування. Відповідач доводів позивача про розмір такої заборгованості не спростував, контррозрахунку заборгованості не зробив, доказів її сплати суду не подав, як доказів і неотримання кредитних коштів, а, отже, не вчинив дій на спростування нарахованої суми боргу. Щодо стягнення неустойки в розмірі 3 250,00 грн, то суд зазначає, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, правові підстави для стягнення з відповідача нарахованої неустойки відсутні, а тому позов ТОВ «Споживчий центр» підлягає частковому задоволенню. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, оскільки, позовні вимоги підлягають задоволенню частково (78,24 %), судовий збір підлягає стягненню у розмірі 1 895,29 грн

Outcome: partial