Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 30.09.2021 між Акціонерним товариством «Мегабанк» та відповідачем укладений договір №TDB.2021.0207.28261 про приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank. Відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом №GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, між Акціонерним товариством «Мегабанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» укладений договір №GL1N426240 про відступлення прав вимоги. Згідно договору №1/12 про відступлення прав вимоги, укладеного 27.12.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» та позивачем до останнього перейшло право вимоги до боржників за основними договорами, серед яких і право вимоги до відповідача боржника за кредитним договором №TDB.2021.0207.28261 від 30.09.2021. Відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 47 860,88 грн. Просив стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» заборгованість в розмірі 47 860,88 грн, що складається з: 17 303,92 грн заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена); 30 556,96 грн заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена); та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн; витрати на правову допомогу у розмірі 11 200,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надавши клопотання про розгляд справи без його участі, щодо винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, попередньо представник надала заяву про розгляд справи без їх участі, а, також, відзив на позов в якому не погоджувалася із визначеним розміром відсотків у сумі 30 556,96 грн, посилаючись на те, що строк кредитування складає 12 місяців, тоді як матеріали справи не містять підтверджень наявності умов договору щодо порядку пролонгації саме строку кредитування. З урахуванням фактично сплачених відсотків реальний залишок заборгованості складає 3 920,16 грн. Заперечувала щодо витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11 200,00 грн посилаючись на не співмірність зі складністю справи, обсягом фактичних робіт та ціною позову. Зазначена сума не відповідає критеріям реальності та розумності, передбаченим ст.137 ЦПК України. Просила стягнути з ТОВ «ФК Єврокредит» на користь [PERSON] понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Предметом спору у даній справі є повернення позичальником кредиту, сплата відсотків. Предметом позову стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 47 860,88 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. При укладанні кредитного договору сторони керувались ч .1 ст.634 ЦК України. Відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що між АТ «Мегабанк» та [PERSON] укладений договір №TDB.2021.0207.28261 від 30.09.2021 про приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank (а.с.55-57). Відповідно до п. 1 договору №TDB.2021.0207.28261 від 30.09.2021 вбачається, що підписанням цієї заяви-договору клієнт беззастережно підтверджує: прийняття в повному обсязі Публічної пропозиції АТ «Мегабанк» на приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, що розміщений у місці інформування клієнта на сайті АТ «Мегабанк» та в мережі інтернет; згоду з умовами договору, а також положення усіх додатків до нього; укладання з банком шляхом приєднання до договору, який складається з публічної частини договору, що розміщена у місці інформування клієнта та на сайті АТ «Мегабанк» та в мережі інтернет та індивідуальної частини договору, а саме цієї заяви-договору, підписанням якої клієнт приєднується до договору в цілому; укладання з банком шляхом приєднання до Публічного договору (оферти) АТ «Мегабанк» про умови надання послуги «Р2Р-перекази з карти на картку». Згідно з п.2 договору №TDB.2021.0207.28261 від 30.09.2021 банк відкриває клієнту поточний рахунок картковий рахунок № [NUMBER] у гривні, що обслуговується за дебетово-кредитною схемою, поточні рахунки № [NUMBER] , № [NUMBER] в доларах США та Євро, що обслуговуються за дебетовою схемою, а також видає платіжну картку міжнародної платіжної системи Visa International Gold Rewards миттєвого випуску (не персоніфіковану). Відповідно до п.4 договору №TDB.2021.0207.28261 від 30.09.2021 банк може надавати клієнту кредит шляхом сплати з карткового рахунку платежів клієнта, здійснення його розрахункових операцій та видачу йому готівки на суму, що перевищує залишок на цьому рахунку, але в межах доступного ліміту кредитної лінії, а саме: сума максимального ліміту кредитної лінії 200 000,00 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту 273 293,00 грн; строк кредиту 12 місяців, базова процентна ставка 56%. Згідно з п.8 договору №TDB.2021.0207.28261 від 30.09.2021 договір набирає чинності з моменту його підписання цієї заяви-договору та діє протягом 3 років. Якщо за 30 календарних днів до дати закінчення троку дії цього договору жодна із сторін не заявить про його розірвання, цей договір вважається продовженим на той же строк та на тих же умовах. Кількість таких пролонгацій договору є необмеженою (а.с.55-57). На підставі заяви-договору №TDB.2021.0207.28261 від 30.09.2021 [PERSON] 30.09.2021 видана платіжна картка (а.с.55-57). Користування кредитними коштами підтверджується виписками по особовим рахункам (а.с.39-44, 49-52). З матеріалів справи вбачається, що позичальником умови договору позики належним чином не виконувались внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості та розрахунку заборгованості за кредитним договором №TDB.2021.0207.28261 від 30.09.2021 за відповідачем рахується заборгованість за основним боргом 17 303,92 грн, за нарахованими та несплаченими відсотками 30 556,96 грн (а.с.45). Відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом №GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, між Акціонерним товариством «Мегабанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» укладений договір №GL1N426240 від 03.09.2024 про відступлення прав вимоги за яким Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мустанг» набуло право грошової вимоги банку до позичальників (а.с.19, 15-17). Згідно з витягом з додатку №1 до договору №GL1N426240 від 03.09.2024 про відступлення прав вимоги за кредитним договором №TDB.2021.0207.28261 від 30.09.2021 боржником якого є [PERSON] заборгованість становить у розмірі 47 860,88 грн, з яких: 17 303,92 грн основний борг; 30 556,96 грн відсотки (зв.а.с.48). Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» укладений договір №1/12 про відступлення права вимоги від 27.12.2024 у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» відступило ТОВ «ФК Єврокредит» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором №TDB.2021.0207.28261 від 30.09.2021 (а.с.13-14). Згідно з витягом з додатку №1 до договору №1/12 про відступлення права вимоги від 27.12.2024 вбачається, що до нового кредитора переходить право стягнення з боржників усіх сум пеней, штрафів, неустойок відповідно до умов відповідного кредитного договору; за кредитним договором №TDB.2021.0207.28261 від 30.09.2021 боржником якого є [PERSON] заборгованість становить у розмірі 47 860,88 грн, з яких: 17 303,92 грн основний борг; 30 556,96 грн відсотки (а.с.35). Щодо переходу прав кредитора сторона відповідача не заперечувала обставини переходу права грошової вимоги до позивача за договором №TDB.2021.0207.28261 від 30.09.2021 на підставі договорів відступлення. Таким чином, у позивача виникло право вимоги до відповідача за кредитним договором на суму 47 860,88 грн. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч.1 ст.527 ЦК України. Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч.1 ст.530 ЦК України. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу вимог ч.1 ст.610, ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом. Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи, що первісний кредитор фактично надав грошові кошти у користування (право вимоги за яким перейшло до позивача), а відповідач не заперечував щодо отримання та користування кредитним коштами, суд дійшов висновку, що вимоги в частині про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 17 303,92 грн є доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в сумі 30 556,96 грн, суд дійшов таких висновків. Згідно з розрахунком заборгованості станом на 03.09.2024 заборгованість за нарахованими відсотками становить 30 556,96 грн, які нараховані в період з 04.10.2021 по 02.09.2024 (а.с.46). При цьому, з розрахунку заборгованості вбачається, що з 18.05.2022 видача кредитних коштів не здійснювалася (а.с.46). Відповідно до п.4 кредитного договору №TDB.2021.0207.28261 від 30.09.2021 строк кредиту 12 місяців. Згідно з п.8 кредитного договору №TDB.2021.0207.28261 від 30.09.2021 договір набирає чинності з моменту його підписання цієї заяви-договору та діє протягом 3 років. (а.с.55-57). Отже, строк кредитування визначений п.4 кредитного договору №TDB.2021.0207.28261 від 30.09.2021 та становить 12 місяців. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 по справі №444/9519/12 дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Таким чином, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що проценти за користування кредитом, позикодавець має право нараховувати лише впродовж дії кредитного договору, тобто до 30.09.2022. З розрахунку заборгованості вбачається, що в період з 04.10.2021 по 30.09.2022 включно нараховані відсотки в розмірі 5 298,34 грн, а саме: 01.11.2021 169,66 грн; 01.12.2021 185,37 грн; 01.01.2022 161,62 грн; 01.02.2022 138,70 грн; 01.03.2022 289,08 грн; 01.04.2022 433,75 грн; 01.05.2022 708,69 грн; 01.06.2022 645,82 грн; 01.07.2022 773,62 грн; 01.08.2022 914,39 грн; 01.09.2022 877,64 грн (а.с.46). Окрім того, відповідачем сплачені відсотки в загальному розмірі 1378,18 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення відсотків підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача заборгованості за відсотками в сумі 3920,13 грн (5298,31-1378,18). Враховуючи викладене, суд вважає, що у відповідача виникла перед позивачем заборгованість за кредитним договором №TDB.2021.0207.28261 від 30.09.2021, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №TDB.2021.0207.28261 від 30.09.2021 у розмірі 21 224,05 грн, з яких: 17 303,92 грн заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена); 3 920,13 грн заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена), є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення. В іншій частині позовних вимог слід відмовити. Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Судом встановлено, що 01.07.2025 між ТОВ «ФК Єврокредит» та Адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС» укладений договір про надання правничої допомоги №1/07 (а.с.23-28). Відповідно до акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги №12109549 від 14.08.2025 адвокатом надані послуги (правничу допомогу по стягненню заборгованості з боржників) [PERSON] , а саме: проведення юридичного та фінансового аналізу боржника - 1 200,00 грн, складання, підписання та подання до суду позовної заяви щодо стягнення заборгованості за боржника 10 000,00 грн; загальна сума 11 200,00 грн (зв.а.с.57). Верховний Суд у постанові від 15.06.2021 по справі № 159/5837/19 зазначив, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.01.2020 року у справі №690/408/17, та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Суд, проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді, приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правової (правничої) допомоги №1/07 від 01.07.2025, акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги №12109549 від 14.08.2025, відповідність правової винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи та вважає за необхідне, стягнути витрати відповідача на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. Окрім того, 20.12.2025 між [PERSON] та адвокатом Хворост Дарією Михайлівною укладений договір №193 про надання правової допомоги. Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг) від 26.12.2025 адвокатом надані такі послуги: юридичний супровід справи клієнта №545/4598/25, а саме: консультація клієнта про порядок розгляду спорів щодо стягнення заборгованості в судовому порядку, роз`яснено право на відзив, проаналізовано позов та запропоновано стратегію захисту прав відповідача; підготовки та написання відзив на позовну заяву в інтересах клієнта по справі №545/4598/25; фіксована оплата 11 000 грн. Станом на 26.12.2025 відповідачем сплачений гонорар адвокату в сумі 6 000,00 грн в рахунок оплати за договором №193 про надання правової допомоги від 20.12.2025, що підтверджується: квитанцією від 20.12.2025 в сумі 6 000,00 грн. сума несплаченого гонорару становить 5 000,00 грн. Отже, проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді, приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги №193 від 20.12.2025, детальний опис робіт (наданих послуг), співмірність правової винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи та вважає за необхідне, стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог. Так, позивач звернувся з позовом на загальну суму 47 860,88 грн; позов задоволений на суму 21 224,05 грн тобто на 44,35%. Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме: 2217,50 грн витрати на професійну правничу допомогу, 1074,33 грн судовий збір. Окрім того, на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог (100%-44,35%=55,65%), а саме: 2782,50 грн витрати на професійну правничу допомогу. Отже, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені ним витрати на правову допомогу пропорційно до задоволених вимог,а саме: в розмірі 565,00 грн (2782,5-2217,5). На підставі викладеного та

Outcome: partial