Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] (далі за текстом відповідачка) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначив, що 19.11.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачкою було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачка отримала кошти у розмірі 8 000 гривень. У зв`язку з невиконанням умов договору щодо повернення кредиту виникла заборгованість у розмірі 13 174,80 грн, у тому числі 8 000,00 гривень за основною сумою боргу, 5 174,80 грн за нарахованими відсотками. 11.08.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем було укладено договір факторингу, на підставі якого позивач набув право вимоги до відповідачки на суму 13 174,80 гривень. Позивач просить стягнути з відповідачки в судовому порядку заборгованість, яка виникла внаслідок неналежного виконання зобов`язань, а також судові витрати. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, сторонам встановлено строки для подання відзиву на позов та заяв по суті справи. 19.12.2025 від відповідача надійшла заява, у якій вона заперечила проти позовних вимог, вважаючи їх необгрунтованими, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів укладення кредитного договору, підстав переходу права вимоги, дати останнього платежу, розрахунку заборгованості. Також відповідач просила застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову. 11.02.2026від відповідача надійшла ще одна заява, у якій вона позовні вимоги визнала в повному обсязі та повідомила, що готова добровільно погасити заборгованість. Крім того, у цій же заяві відповідачка просила сприяти укладенню мирової угоди між сторонами з наданням їй відстрочки на добровільне погашення заборгованості строком на три місяці. Від позивача відповідь на відзив, інші заяви по суті або клопотання з процесуальних витрат не надходили, клопотання про затвердження мирової угоди не надходило. І позивач, і відповідач у своїх заявах просили розглянути справу за їхньої відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з положеннями ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнала позовні вимоги та не заперечувала проти їх задоволення, а також з матеріалів справи не вбачається наявність інших осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути порушені судовим рішенням у випадку задоволення позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо клопотання відповідачки про завершення судового розгляду шляхом затвердження мирової угоди суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. Оскільки від сторони позивача не надійшло жодних заяв чи клопотань, які б свідчили про намір укласти мирову угоду з відповідачкою, суд не вбачає наявність підстав для вирішення спору шляхом затвердження мирової угоди в порядку ст. 207 ЦПК України. Щодо клопотання відповідачки про розстрочення погашення заборгованості на три місяці, суд звертає увагу, що порядок відстрочення, розстрочення виконання судового рішення регулюється положеннями ст. 435 ЦПК України. Зокрема, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. А саме, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд може враховувати: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Таким чином, суд дійшов висновку, що на даній стадії вирішення цього спору звернення до суду з клопотанням про розстрочення виконання судового рішення є передчасним, водночас, вказане питання може бути розглянуто судом після набрання рішенням законної сили та звернення його до виконання за наявності підстав та в порядку, передбаченому ст. 435 ЦПК України Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved