Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. АТ «АКЦЕНТ-БАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 01.12.2024. Позов мотивував тим, що 01.12.2024 [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та правилами надання банківських послуг відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,80% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач взятого на себе зобов`язання за умовами договору не виконав, у зв`язку з чим станом на 10.11.2025 має заборгованість в сумі 18546,06 грн, яка складається з наступного: 14855,08 грн - заборгованість за кредитом; 3240,98 грн - заборгованість по відсоткам; 450.00 грн - пеня; 0 грн. - штраф. Посилаючись на викладене, просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 01.12.2024 у розмірі 18546,06 грн, яка складається з наступного: 14855,08 грн - заборгованість за кредитом; 3240,98 грн - заборгованість по відсоткам; 450.00 грн - пеня; 0 грн. - штраф. Відповідач у поданому відзиві вказав, що позивачем не доведено дотримання передбаченого договором та законом порядку пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту. Матеріали справи не містять доказів направлення та отримання відповідачем відповідної вимоги, у зв`язку з чим строк виконання зобов`язання в частині дострокового повернення кредиту не настав, а заявлені позовні вимоги є передчасними. Крім того, відповідач зазначив, що позивач не надав належних доказів погодження сторонами істотних умов кредитного договору, зокрема щодо розміру процентної ставки, порядку її нарахування, а також умов застосування штрафних санкцій. Подані до матеріалів справи документи, на думку відповідача, не підтверджують належним чином волевиявлення відповідача на укладення договору саме на умовах, визначених позивачем. У відзиві також зазначено, що позивачем допущено порушення вимог законодавства у сфері споживчого кредитування, зокрема щодо обов`язку надання споживачу повної та достовірної інформації про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку та наслідки невиконання зобов`язань. За таких обставин, нарахування процентів, комісій та штрафних санкцій, на думку відповідача, здійснено без належних правових підстав. Заяви ( клопотання) учасників справи Разом з позовною заявою позивачем було заявлено клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про розгляд справи у відсутності позивача, де вказано, що останній не заперечує проти заочного розгляду справи. 05.01.2026 представником відповідача надані письмові пояснення з приводу нарахованих відповідачем відсотків. Інші процесуальні дії у справі Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.12.2025 справу передано на розгляд судді цього суду Голяні О.В. Ухвалою суду від 08.12.2025 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 12.12.2025 відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 02.01.2026 визнано обов`язковою явку представника позивача у судове засідання 08.01.2026 о 10:10 годині. Сторони та їх представники у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд враховує, що ухвалою суду від 02.01.2026 явку представника позивача в судове засідання було визнано обов`язковою з огляду на необхідність надання додаткових пояснень. Проте представник позивача у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подав. Водночас у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності. Такі дії свідчать про те, що представник позивача не виявив належної процесуальної ініціативи щодо підтримання та обґрунтування заявлених вимог, фактично поклавши вирішення спору на розсуд суду за наявними письмовими матеріалами. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 01.12.2024 [PERSON] підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК». У зазначеній анкеті-заяві відповідачем заповнено розділи щодо паспортних та контактних даних, місця проживання, а також відомостей про соціальний статус. Зі змісту анкети-заяви вбачається, що шляхом проставлення власноручного або цифрового власноручного підпису (на екрані мобільного пристрою) відповідач підтвердив чинність наданих ним документів та відповідність їх копій оригіналам. Крім того, відповідач засвідчив, що до укладення договору був ознайомлений у повному обсязі з актуальними Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-БАНК», розміщеними на офіційному вебсайті банку, а також з інформацією, яка підлягає розкриттю відповідно до ч. 2 ст. 7 та ч. 2 ст. 9 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», у тому числі з Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб. Анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-БАНК» утворюють договір про надання банківських послуг, строк дії якого визначено у 90 років. Умови зазначеного договору є зрозумілими відповідачу та не потребують додаткового тлумачення. Метою укладення договору є отримання відповідачем у майбутньому фінансових послуг, зокрема відкриття та обслуговування поточних рахунків (у тому числі з випуском та використанням платіжних карток), надання кредитів у готівковій та/або безготівковій формі, здійснення валютно-обмінних і розрахунково-касових операцій, а також розміщення коштів на вкладах (депозитах). Відповідач також погодився з правом Банку використовувати у правочинах факсимільний підпис уповноваженої особи Банку із відтворенням відбитка печатки технічними засобами, а також визнав можливість вчинення правочинів із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач підтвердив, що простий або удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та має рівнозначні юридичні наслідки. Анкетою-заявою відповідач засвідчив генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису, яка використовується ним для вчинення правочинів та платіжних операцій, а також погодився, що про зміну вартості банківських послуг Банк повідомляє його шляхом надсилання повідомлень через дистанційні канали обслуговування. Також цієї дати сторонами підписано заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком. [PERSON] вказана заява підписана цифровим власноручним підписом у мобільному додатку ABank24. Зі змісту заяви щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 01.12.2024 року вбачається, що [PERSON] звернувся до АТ «А-БАНК» із проханням відкрити на його ім`я поточний рахунок № [NUMBER] у національній валюті України (UAH) та встановити за цим рахунком кредитний ліміт. Відповідно до умов зазначеної заяви, видом кредиту визначено кредитний ліміт на поточний рахунок, а типом кредиту кредитування рахунку. Метою отримання кредиту відповідачем визначено споживчі цілі. Сума кредиту (кредитного ліміту) встановлюється в межах від 1 000 грн до 200 000 грн. При цьому ліміт до використання розраховується та встановлюється Банком самостійно відповідно до внутрішніх процедур та оцінки платоспроможності клієнта. [PERSON] беззастережно погодився з тим, що Банк має право в односторонньому порядку на власний розсуд встановлювати, збільшувати або зменшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, про що клієнт повідомляється шляхом надсилання відповідних повідомлень через дистанційні канали обслуговування. Умовами заяви передбачено пільговий період користування кредитним лімітом тривалістю до 62 днів, протягом якого застосовується процентна ставка у розмірі 0,000001%. У разі виходу з пільгового періоду за користування кредитом нараховується процентна ставка у розмірі 3,4% на місяць. Проценти за користування кредитом сплачуються у складі щомісячного обов`язкового платежу. Розрахунок процентів здійснюється на фактичний залишок заборгованості за кожен календарний день користування кредитом за формулою: сума заборгованості ? річна процентна ставка / 360 днів (умовно). Денна процентна ставка становить 0,06% та обчислюється за максимальною сумою кредиту (ліміту) з урахуванням припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги Банку залишатимуться незмінними протягом усього строку дії кредитного договору. Строк кредитування (строк дії кредитного договору) визначено у 240 місяців. Погашення заборгованості здійснюється щомісяця, не пізніше останнього дня поточного місяця включно, у розмірі не менше 5% від суми заборгованості, але не менше нарахованих відсотків за користування кредитом та не менше 100 грн, і не більше повного розміру заборгованості за договором про споживчий кредит. Заявою також передбачено відповідальність клієнта у разі порушення грошових зобов`язань. Так, у випадку невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту застосовується підвищена процентна ставка у розмірі 6,8% на місяць, яка нараховується на суму загальної заборгованості. Крім того, за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків передбачено штрафні санкції, які списуються в день списання відсотків, а саме: штраф у розмірі 50 грн у разі виникнення прострочення зі сплати обов`язкового щомісячного платежу повністю або частково на суму від 100 грн; штраф у розмірі 100 грн у разі повторного прострочення на суму від 100 грн протягом другого місяця поспіль і більше; штраф у розмірі 500 грн та додатково 5% від суми загальної заборгованості у разі непогашення простроченого обов`язкового щомісячного платежу протягом 60 календарних днів, якщо строк прострочення перевищує 30 днів. Кредит надається клієнту відповідно до Тарифів Банку, які розміщені на офіційному вебсайті АТ «А-БАНК» у розділі «Картки», з якими відповідач погодився шляхом підписання відповідної заяви. До позову Банком додано Паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «Bolt», підписаний [PERSON] шляхом накладання електронного підпису; витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила» та тарифи по картці «Зелена», які відповідачем не підписані. Довідками АТ «Акцент-Банк» підтверджується факт відкриття на ім`я [PERSON] рахунку № [NUMBER] , а також видача та строк дії кредитних карток №№ 4400004417126729, 4323345010836378, 4323347368674906, чинних до грудня 2031 року. Наданими банком відомостями підтверджуються умови обслуговування кредитного договору б/н (внутрішньобанківський референс SAMABWFC10079571867) від 01.12.2024 року, зокрема встановлення, збільшення та подальше зменшення кредитного ліміту у період з 01.12.2024 по 10.11.2025. З виписки по рахунку № [NUMBER] за період з 01.12.2024 по 10.11.2025 вбачається рух коштів за платіжною карткою [PERSON] . За вказаний період сума витрат становить 28 241,18 грн, сума зарахувань 9 927,53 грн. Також за зазначений період нараховано комісії у розмірі 759,83 грн. За розрахунками позивача, розмір заборгованості [PERSON] перед банком станом на 10.11.2025 становить 18 546,06 грн, що складається з: 14 855,08 грн заборгованість за тілом кредиту, з яких 0,00 грн прострочене тіло кредиту; 3 240,98 грн заборгованість за процентами, з яких 1 261,93 грн проценти на поточну заборгованість та 1 979,05 грн проценти на прострочену заборгованість; 450,00 грн пеня; 0,00 грн штраф. Оцінка Суду Статтею 6 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У частині 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ «А-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. За положеннями частини першої статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Також частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. За обставинами даної справи АТ «А-Банк» ініційовано спір про стягнення з [PERSON] достроково заборгованості за кредитним договором, який оформлений у вигляді анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку від 01.12.2024 та заяви щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 01.12.2024. Із підписаної [PERSON] заяви щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком вбачається, що сторонами погоджено, що: - пільговий період користування кредитним лімітом, який становить до 62 днів за ставкою 0,000001%; - у разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нарахуватися процентна ставка 3,4% на місяць; - строк кредитування (строк дії кредитної лінії) 240 місяців. Отже, кредитор і боржник обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами. Заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком підписано 01.12.2024 та встановлено строк кредитування 240 місяців, з позовом АТ «Акцент-Банк» до [PERSON] звернулося 05.12.2025, тобто до закінчення строку кредитування (строку кредитної лінії). З пункту 5 заяви щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком вбачається, що мета отримання кредиту споживчі цілі. Пунктом 9 заяви встановлено порядок погашення заборгованості - щомісяця, до останнього дня поточного місяця включно, в розмірі не менше 5% від заборгованості та не менше нарахованих відсотків за користування кредитом, та не менше 100 грн й не більше повного розміру заборгованості за Договором про споживчий кредит. До спірних правовідносин застосовуються положення Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц зазначила, що визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів. При зверненні до суду з позовом АТ «Акцент-Банк» не надало доказів направлення [PERSON] досудової вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором. Крім того, матеріали справи не містять доказів, що банк направляв вимогу про дострокове повернення кредиту, а відповідачем таку вимогу отримано. Як зазначено в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 638/13683/15-ц, кредитодавець не може заявляти вимогу про дострокове повернення споживчого кредиту у позовній заяві. Подання кредитодавцем позову є складовою цивільного процесу, а не цивільних правовідносин. Тому таке подання не можна кваліфікувати, як вимогу у розумінні статті 16 Закону України "Про споживче кредитування". Якщо кредитодавець звертається до суду з позовом про стягнення споживчого кредиту, не заявивши на підставі Закону вимогу про дострокове повернення коштів за договором, у споживача (позичальника) немає обов`язку здійснити таке дострокове повернення. Ураховуючи, що право кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором, має передувати реалізація ним права вимоги дострокового виконання основного зобов`язання, відповідно до вимог статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», суд приходить до висновку, що у споживача [PERSON] не виник обов`язок дострокового повернення всієї суми грошових коштів за кредитним договором (такі ж правові позиції викладені у Постанові Верховного Суду від 02.02.2022 у справі № 755/11307/17 та у Постанові Верховного Суду від 04.12.2020 у справі № 753/21158/17). Разом з тим, станом на 10.11.2025, як вбачається із розрахунку заборгованості за договором № Б/Н від 01.12.2024, укладеним між АТ «Акцент-Банк» та клієнтом [PERSON] , у відповідача відсутня прострочена заборгованість за тілом кредиту, оскільки її розмір становить 0,00 грн, а також наявна заборгованість за процентами на прострочену заборгованість у розмірі 1 979,05 грн. Крім того, на підтвердження наявної заборгованості Банком надано до суду виписку по картці за період з 01.12.2024 - 10.11.2025. Відповідно до ст. 9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", п. 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, виписка з банківського рахунку є первинним документом, що підтверджує здійснені по банківському рахунку операції. Верховний Суд у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц наголосив, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки по картковим рахункам можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, саме виписка по картковому рахунку є належним і допустимими доказом, що підтверджує виконання позивачем умов договору в частині встановлення відповідачу кредитного ліміту та користування позивачем кредитними коштами. Таким чином, стягненню з [PERSON] на користь АТ «Акцент-Банк» підлягає лише прострочена заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.12.2024 у частині прострочених процентів у загальній сумі 1 979,05 грн. Що стосується стягнення пені в розмірі 450,00 грн, суд зазначає, що згідно пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому його дія неодноразово продовжувалася. Оскільки пеня (неустойка) нарахована у період дії в Україні воєнного стану, то відповідач як позичальник на підставі п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України в будь-якому випадку звільняється від обов`язку сплати на користь позивача, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено 2 422,40 грн. судового збору. Предметом позову є стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором, яка у загальному розмірі складає 18 546,06 грн. Разом з тим, суд дійшов висновку про обґрунтованість стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у загальному розмірі 1 979,05 грн. За таких обставин, з урахуванням принципу пропорційності при розподілі судових витрат між сторонами, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 258,50 грн (2 422,40 грн ? 1 979,05 грн / 18 546,06 грн). З цих підстав,

Outcome: partial