Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача. 30 жовтня 2025 року до Менського районного суду Чернігівської області через підсистему «Електронний суд», що є складовою частиною Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи надійшла позовна заява ТОВ «ФК «Гелексі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позов мотивований тим, що 09 липня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Гелексі» та [PERSON] укладений договір позики № 88318, відповідно до якого, [PERSON] наданий кредит у сумі 4 800,00 грн на строк до 06 серпня 2019 року зі сплатою процентів. Договір підписаний електронним підписом позичальника. Відповідачка порушила умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 24 032,64 грн. Позивач, посилаючись на статті 4, 19, 28, 175-177, 211, 274, просить: стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Гелексі» заборгованість за договором позики № 88318 від 09 липня 2019 року в розмірі 24 032,64 грн; 2 423,00 грн сплаченого судового збору; 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. 04 грудня 2024 року до Менського районного суду Чернігівської області через підсистему «Електронний суд», що є складовою частиною Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи від представника відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідачки просить відмовити у задоволенні позовних вимог, розглянути справу без участі сторони відповідачки. Відзив мотивований тим, що у матеріалах справи відсутні докази підписання кредитного договору за допомогою одноразового цифрового підпису, оскільки у справі наявна лише роздруківка договору, не підписана ні власноручним ні цифровим підписом, відповідно докази укладення кредитного договору відповідачкою відсутні. Також у матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, зокрема копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, тощо, на підтвердження перерахування на рахунок [PERSON] грошових коштів. Надані позивачем довідки не є належними та допустимими доказами, оскільки не містять реквізитів отримувача, зокрема його рахунку. На підтвердження наявності у відповідача заборгованості до позовної заяви було надано розрахунки заборгованості, які містять лише загальну вартість несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми щомісячного платежу, суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків. З наданих позивачем ТОВ «ГЕЛЕКСІ» додатків до позовної заяви, неможливо встановити отримання відповідачкою від кредитодавця кредитних коштів, дійсний розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором, періоди за які така заборгованість була нарахована, суми та часу внесення відповідачкою платежів тощо. Навіть за умови наявності підстав для задоволення позову, відсотки мають бути зменшені, оскільки вони в чотири рази перевищують розмір заборгованості за тілом кредиту. Крім того, є необґрунтованою вимога позивача про відшкодування витрат на правову допомогу у сумі 5 000,00 грн, оскільки витрати на правову допомогу є неспівмірними зі складністю справи, часом, витраченим на виконання робіт, обсягом виконани робіт та ціною позову. Категорія справи про стягнення заборгованості за кредитним спором є нескладною та є типовою. 05 грудня 2025 року до Менського районного суду Чернігівської області через підсистему «Електронний суд», що є складовою частиною Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просить задовольнити позовні вимоги. 2.Позиції учасників справи під час розгляду справи по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі. Відповідачка, представник відповідача у судове засідання не з`явилася. Представник відповідачки просив розглянути справу без його участі та участі відповідачки. 3.Фактичні обставини справи, встановлені судом. Суд встановив, що 09 липня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Гелексі» та [PERSON] укладений Договір позики № 88318, відповідно до якого, [PERSON] наданий кредит у сумі 4 800,00 грн на строк до 06 серпня 2019 року днів (арк. с. 5-9). У пункті 1.1 Договору зазначено, що за договором позикодавець надає позичальнику, а позичальник зобов`язується повернути позику, проценти та комісійну винагороду за користування позикою у відповідності до умов договору, в національній грошовій одиниці України. Плата за користування позикою у виді: процентів складає 0,01% в день від поточного залишку позики (п.п. 1.1.2.1 Договору); комісії складає 1,4% в день від початкового розміру позики відповідно п.п. 1.1.1. Договору (п.п. 1.1.2.2 Договору). Відповідно до пункту 3.4.1 договору, позичальник не пізніше дати, вказаної в підпункті 1.1.5. договору, повернути позику в повному обсязі, сплатити проценти та комісію за користування позикою в порядку, визначеному цим договором та додатками до нього. Відповідно до пункту 5.3 договору, у випадку прострочення терміну платежу зі сплати заборгованості, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю підвищену комісійну винагороду в розмірі 3,0% (три відсотка) в день від суми позики за кожен день прострочення. Відповідно до пункту 9.5 договору, сторони підтверджують, що даний електронний договір та всі додатки до нього має таку саму юридичну силу для сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі. Зазначений договір підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором 65049752. У пункті 10 Договору позики зазначені реквізити сторін, а саме прізвище, ім`я, по батькові позичальника, паспортні дані, РНОКПП, місце реєстрації. Паспорт позики, який містить інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит був підписаний відповідачкою одноразовим ідентифікатором 09 липня 2019 року, шляхом введення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (арк. с. 10-12). З листа ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс», з якого вбачається, що у результаті платіжної операції, ініційованої ТОВ «ФК «Гелексі», на картковий рахунок отримувача було успішно перераховано грошові кошти: [PERSON] - в сумі 4 800 грн на платіжну карту PRIVATBANK [NUMBER] (арк. с. 17). У листі АТ КБ «Приватбанк» від 03 лютого 2026 року № 20.1.0.0.0/7-260203/87235-БТ зазначено, що на ім`я [PERSON] банком було емітовано картку № [NUMBER] , 09 липня 2019 року на цю картку було зараховано грошові кошти у розмірі 4 800,00 грн (арк. с. 102). Відповідно до розрахунку заборгованості з 09 липня 2019 року до 31 липня 2025 року за Договором позики № 88318 від 09 липня 2019 року заборгованість відповідачки перед позивачем складає 24 032,64 грн, з яких: 4 800 грн заборгованість за позикою; 71,04 грн заборгованість по процентам; 19 161,60 грн. - заборгованість по комісії (арк. с. 13-16, 86-88). 4.Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За нормою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 628 ЦК України). Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої, третьої, четвертої, сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд встановив, що 09 липня 2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Гелексі» та [PERSON] укладений Договір позики № 88318 в електронній формі шляхом надсилання позикодавцем електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію». Відповідачка не виконала умови кредитного договору, не повернула кредит та не сплатила відсотки за користування кредитом. У договорі сторони погодили всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування позикою, розміру і типу процентної ставки. Відповідачка не подала докази, які б підтвердили виконання нею умов договору позики. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги, стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором позики № 88318 від 09 липня 2019 року у розмірі 24 032,64 грн. При вирішенні заяви позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Порядок розподілу судових витрат визначений у статті 141 ЦПК України. Відповідно до частин першої та другої цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Представництво інтересів позивача у даному провадженні здійснював адвокат Рудзей Ю. В. на підставі Договору про надання правничої допомоги від 09 липня 2025 року (арк. с. 20). На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, до позовної заяви додано акт надання послуг правничої допомоги від 01 вересня 2025 року за Договором про надання правничої допомоги від 09 липня 2025 року (арк. с. 21). Представник відповідачки у відзиві на позовну заяву заперечував щодо стягнення з відповідачки на користь позивача 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що витрати на правову допомогу є неспівмірними зі складністю справи, часом, витраченим на виконання робіт, обсягом виконаних робіт та ціною позову, категорія справи про стягнення заборгованості за кредитним спором є нескладною та типовою. Суд враховує, що представник відповідачки подав запечення щодо стягнення з відповідачки на користь позивача 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, ця справа є малозначною, в даній категорії справ усталена судова практика, через що позовні заяви у таких справах є майже типовими та фактично шаблонними, обсяг наданих доказів не є великим, тому суд дійшов висновку стягнути з відповідачки на користь позивача 4 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. З урахуванням положень частини першої статті 141 ЦПК України, суд дійшов висновку стягнути з відповідача на користь позивача 2 422,40 грн сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved