Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

06 грудня 2025 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, ціною позову 15187,50 грн. Позовні вимоги обґрунтовані таким. 18 квітня 2024 року мiж ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений договір позики № 2856257 в електронній формі. Відповідно до договору, кредитні кошти були надані відповідачу у безготівковій формі шляхом перерахування на платіжну картку відповідача. Пiдписанням цього договору позики вiдповiдач пiдтвердив, що він ознайомився на сайтi кредитодавця з повною iнформацiєю щодо позикодавця та його послуги. Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обмiну електронними повідомленнями, з використанням iнформацiйно телекомунікаційної системи, iз застосуванням електронного пiдпису та електронного пiдпису одноразовим iдентифiкатором згiдно Закону України «Про електронну комерцію». 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ ««1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передав (відступив) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі до відповідача [PERSON] Вiдповiдно до Реєстру боржників № 31 вiд 25 жовтня 2024 року до договору факторингу № 14/06/21 вiд 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в cyмi 15187,50 грн, з яких: 4500,00 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням; 1687,50 грн - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн - заборгованість по процентам за понадстрокове користування позикою; 9000,00 грн - сума заборгованості за пеню. Позивач зазначив, що всупереч умов кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Пiсля відступлення позивачу права грошової вимоги до вiдповiдача, останнiй не здійснив жодного платежу для погашення iснуючої заборгованості нi на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», нi на рахунки попереднього кредитора. Також вказав, що з моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Посилаючись на викладене, а також у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитними договорами, позивач звернувся до суду з даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 грудня 2025 року справу передано у провадження судді Луцюка В.О. Згідно з ухвалою судді від 02 січня 2026 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву. За змістом ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Позивач, належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав, у позові проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін шляхом надсилання копії ухвали суду про відкриття провадження в порядку спрощеного позовного провадження разом з позовом та доданими до нього документами за зареєстрованою адресою місця проживання. Поштове відправлення було повернуто до суду без вручення з зазначенням причини «адресат за вказаною адресою не проживає ». У пункті 91-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі - Правила), передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитка календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Працівником АТ «Укрпошта» на довідці про причини повернення зроблено позначку «адресат за вказаною адресою не проживає» та засвідчено її підписом з проставленням відбитка календарного штемпеля, що свідчить про дотримання вимог пункту 91- 1 Правил. За змістом п.3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі. Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, що узгоджується з висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження № 12-233гс18) та постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі №814/1469/17 (провадження № К/9901/28703/19), від 01 квітня 2021 року у справі № 826/20408/14 (провадження № К/9901/16143/20), від 09 липня 2020 року у справі № 751/4890/19 (провадження № 61-2583св20), від 10 листопада 2021 року у справі № 756/2137/20 (провадження № 61-3782св21), від 29 липня 2022 року у справі № 148/2412/19 (провадження № 61-18085св21). Відповідач клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подав, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. Дослідивши докази по справі, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 18 квітня 2024 року [PERSON] підписав з ТОВ 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №2856257, відповідно до умов якого отримав від ТОВ 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» кредитні кошти в сумі 4500,00 грн, строком на 15 днів зі сплатою відсотків за користування коштами 2,50% річних за день, процентною ставкою за понадстрокове користування позикою (її часткою) за день 2,70%, орієнтовною реальною річною процентною ставкою у розмірі 231834,66 %. Вказаний договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «04ІРХ4» (а.с.8-10). Судом також встановлено, що Договором позики сторони також узгодили між собою порядок та строки повернення кредитних коштів, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання зобов`язань, права та обов`язки сторін тощо. Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед позивачем, відповідач здійснив часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2856257 від 18.04.2024 року шляхом здійснення платежу 03.05.2024, зазначеного у розрахунку заборгованості за кредитним договором на загальну суму 607,50 грн. Сплачуючи кредит, відповідач вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. Судом також встановлено, що 14 червня 2021 року між 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передав (відступив) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв належні ТОВ 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. (а.с.13-16). Відповідно до Акту прийому-передачі реєстру боржників №31 від 25 вересня 2024 року за договором факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» уклали даний Акт про те, що на виконання п.1.2. Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передав, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв реєстр боржників №31 від 25.09.2024 кількістю 4301, після чого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги заборгованості від боржників і ТОВ «ФК «ЄАПБ» стало кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей(а.с. 20). З наданого суду реєстру боржників №31 від 25.09.2024 вбачається, що відповідач [PERSON] є боржником за договором № 2856257 від 18.04.2024, загальна сума заборгованості складає 15187,50 грн (а.с.22). Відповідно до інформації АТ «Акцент- Банк», наданої 13 січня 2026 року вих. №20.1.0.0.0/7-20260113/0071 в банку емітовано картку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), рух коштів з 18.04.2024 по 21.04.2024, згідно наданого до відповіді, рахунку (а.с.59-63). З довідки ТОВ «ФК Фінекспрес» за вих. №КД-000058455/ТНПП від 10.10.2025 вбачається, що між ТОВ «ФК Фінекспрес» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття, відповідно до якого було успішно перераховано кошти на користь [PERSON] фізичної особи (отримувача) від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на суму 4500,00 грн 18.04.2024 на картку № [NUMBER] (а.с.12). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Положеннями ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено поняття "підпис у сфері електронної комерції". Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтями 610-611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від нього або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Всупереч умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість. У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 10.10.2025 загальний розмір заборгованості відповідача за договором позики становить 15187,50 грн, з яких: 4500,00 грн борг за основною сумою боргу; 1687,50 грн борг за відсотками; 9000,00 грн борг за пенею. Ухвалюючи рішення суд бере до уваги ту обставину, що укладений між сторонами Договір позики не оспорений відповідачем, протягом 14 календарних днів з дня укладення такого договору останній не відмовився від договору позики, відповідно до п. 8 Договору. Ураховуючи положення статей 509, 526, 536, 629 ЦК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за основним зобов`язанням в розмірі 4500,00 грн та заборгованість за відсотками в розмірі 1687,50 грн, як такими, що передбачені умовами договору. Що стосується стягнення з відповідача заборгованості за пенею в розмірі 9000,00 грн, суд зазначає таке. За змістом ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, відповідно до статей 549-552 ЦК України, що нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 рокув Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому був продовжений та діє і до нині. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другоюстатті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З матеріалів справи вбачається, що договір позики № 2856257 був укладений 18.04.2024, тобто у період дії воєнного стану, а отже, з урахуванням положень пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення»ЦК України, відповідач звільнений від обов`язку сплати на користь позивача, як кредитодавця, пені в розмірі 9000,00 грн. Враховуючи вище наведене, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтовані та підлягають до часткового задоволення та стягує з відповідачки заборгованість за кредитом № 2856257 від 18 квітня 2024 року у сумі 6187,50 грн, з яких: 4500,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 1687,50 грн - заборгованість за відсотками. Відповідно ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача; у разі задоволення позову - на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжною інструкцією від 09.12.2025 позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 986,90 грн. (6187,50 грн х 100 /15187,50 грн = 40,74 % (розмір задоволених позовних вимог). Отже, 2422,40 грн х 70,74 % /100 = 986,90 грн (розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача).

Outcome: partial