Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши в позові про те, що 13.12.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 13.12.2024-100002079. Прийняття (акцепт) пропозиції (оферту) щодо укладення договору, на умовах визначених офертою відбулося, шляхом введення [PERSON] , направленого позивачем на фінансовий номер телефону відповідача (068)056-30-64 одноразового ідентифікатора Е192 для підписання договору. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] було надано кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту 10000,00 грн.; строк кредитування 155 днів, продовження строку кредитування договором не передбачено; дата повернення кредиту 16.05.2025 року; фіксована «Стандартна» процентна ставка 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується в перші трьох чергових періодів користування кредитом; процентна ставка «Економ» - 0,5% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів після застосування процентної ставки «Стандарт». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; комісія 9% від суми кредиту; неустойка 150,00 грн., яка нараховується за кожен день невиконання чи неналежного виконання кредитного зобов`язання. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі. Проте відповідач порушив умови договору та не повернув в повному обсязі кредит, а також не виконав інші грошові зобов`язання. Станом на дату подання позову загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором становить 30100,00 грн., а саме: 10000,00 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту; 12400,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 900,00 грн. заборгованість по комісії за надання кредиту, 1800,00 грн. комісія за обслуговування кредитної заборгованості, 5000,00 грн. неустойка. З урахуванням вищезазначеного, позивач просить стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу в порядку спрощеного провадження, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі, в разі неявки відповідача не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання надав заяву про розстрочення суми боргу в зв`язку із скрутним матеріальним становищем, при цьому, відзив від відповідача не надходив. Враховуючи, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його у даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків: У судовому засіданні встановлено, що 13.12.2024 року [PERSON] ознайомився з пропозицією (а.с. 48-53) та подав заявку про укладення кредитного договору до ТОВ «Споживчий центр» (а.с. 54-55). Згідно підтвердження укладення кредитного договору (а.с. 56-57), який є договором (оферти), відповідачу було надано кредит №13.12.2024-100002079 для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту 10000,00 грн.; строк кредитування 155 днів, продовження строку кредитування договором не передбачено; дата повернення кредиту 16.05.2025 року; фіксована «Стандартна» процентна ставка 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується в перші трьох чергових періодів користування кредитом; процентна ставка «Економ» - 0,5% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів після застосування процентної ставки «Стандарт». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; комісія 9% від суми кредиту; неустойка 150,00 грн., яка нараховується за кожен день невиконання чи неналежного виконання кредитного зобов`язання. Підпис договору №13.12.2024-100002079 від 13.12.2024 року, здійснено з використання одноразового ідентифікатора Е192, який було відправлено на фінансовий номер телефону відповідача (068)056-30-64 (а.с. 60). З огляду на Довідку №56-1308 від 13.08.2025 року, надану ТОВ «Універсальні платіжні рішення», оскільки між ним та ТОВ «Споживчий центр» укладено договір на переказ коштів №ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024 року (а.с. 37-46), відповідно до умов якого 13.12.2024 року було успішно перераховано грошові кошти в сумі 10000,00 грн. на банківську карту [NUMBER] за договором кредиту №13.12.2024-100002079, номер транзакції в системі i-Pay.ua - 594546702 (а.с. 27). Згідно Довідки-розрахунку , заборгованість [PERSON] по кредитному договору №№ 13.12.2024-100002079 від 13.12.2024 року на дату звернення до суду з позовом складає 30100,00 грн., а саме: 10000,00 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту; 12400,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 900,00 грн. заборгованість по комісії за надання кредиту, 1800,00 грн. комісія за обслуговування кредитної заборгованості, 5000,00 грн. неустойка (а.с. 28). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або за Законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Як вбачається з положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Так, згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно ст. ст. 1, 10, 12 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Частиною 1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст.78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кредитний договір діє до повного виконання клієнтом всіх грошових зобов`язань за кредитним договором. Перебіг строку кредитування починається з дати надання банком клієнту кредиту. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідачем за вищевказаним договором суду не надано, як і не надано доказів виконання належним чином та у встановлені строки зобов`язань за вказаним договором, у зв`язку з чим порушення зобов`язання визнається судом таким, що сталося з його вини. В зв`язку з чим, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Суд, з урахуванням вищевикладеного вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» суму заборгованості за кредитним договором № 13.12.2024-100002079 від 13.12.2024 року, яка становить 30100,00 грн. Разом з тим, не заперечуючи проти стягнення з нього кредитної заборгованості відповідач [PERSON] , в своїй заяві просив через скрутне матеріальне становище розстрочити виконання судового рішення. У відповідності до ч. 1, 3 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Враховуючи тяжкий матеріальний стан відповідача, ту обставину, що він на даний час не працює, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, тому перебуває в дуже скрутному матеріальному становищі, суд вважає за можливе застосувати розстрочення виконання судового рішення рівними частинами на чотири місяці. Згідно ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов підлягає задоволенню, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved