Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 05 січня 2026 року [PERSON] (позивачка) звернулась до Шумського районного суду Тернопільської області із позовом до [PERSON] (відповідач) про розірвання шлюбу. 2. Позов обґрунтовано тим, що 07 лютого 2003 року позивачка уклала шлюб із відповідачем, який був зареєстрований у Катеринівській сільській раді Кременецького району Тернопільської області. У шлюбі в подружжя народилось двоє дітей, а саме дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , які на даний час є повнолітніми. Позивачка зазначає, що останні 3-5 років відповідач перебував на роботах у місті Києві, протягом останніх 2 років перестав приїжджати додому, телефонувати позивачці. Перестав надавати допомогу дружині, не цікавиться життям позивачки та дітей, зі слів матері відповідача, створив нову сім`ю з іншою жінкою. Спільного господарства сторони близько трьох років не ведуть, жодних стосунків не підтримують, сімейне життя між ними повністю зруйноване, шлюб носить формальний характер. Вважає, що примирення між нею та відповідачем не доцільне, а відтак просить розірвати шлюб. ІІ. Процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою суду від 07 січня 2026 року прийнято до розгляду позовну заяву в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено до судового розгляду по суті на 02 лютого 2026 року. 4. Ухвалою суду від 02 лютого 2026 року судовий розгляд справи відкладено на 23 лютого 2026 року через неявку відповідача. 5. Сторони в судове засідання не з`явились. Від представника позивачки [PERSON] - адвоката Зембри Є.Й. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення суду не заперечують. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання двічі не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, своїм правом на подання відзиву на позов не скористався. 6. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). 7. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України, судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. 8. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 9. Судом встановлено, що Катеринівською сільською радою Кременецького району Тернопільської області 07 лютого 2003 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №02, прізвища подружжя після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . ІV. Оцінка Суду. 10. Частина 1 статті 1 Сімейного кодексу України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. 11. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання (частина 1 статті 2 СК України). 12. Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. 13. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. 14. Згідно з частинами другою, третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. 15. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції Про дискримінацію жінок в ч.1 підпункту с, однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. 16. Статтею 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач своєї думки стосовно розірвання шлюбу не висловив, суд дійшов до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам учасників справи, а відтак шлюб слід розірвати. 17. Відповідно до вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. 18. Згідно з ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер, а відтак шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати, позивачці залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». V. Розподіл судових витрат між сторонами. 19. Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. На підставі викладеного,

Outcome: approved