Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Представник ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 140443,80 грн. В обґрунтування позову посилався на те, що 03.09.2021 між відповідачем та ТОВ "Мілоан" у порядку, визначену Законом України "Про електронну комерцію" був укладений електронний договір №5103124. Відповідно до його умов ТОВ "Мілоан" надало відповідачеві кредит у розмірі 13200 гривень. 17.09.2021 між ТОВ "Мілоан" та відповідачем був укладений договір №102387501 Відповідно до його умов ТОВ "Мілоан" надало відповідачеві кредит у розмірі 4000 гривень. 03.09.2021 між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та відповідачем був укладений договір №77577648. Відповідно до його умов ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" надало відповідачеві кредит у розмірі 2000 гривень. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитними договорами, виникла заборгованість у розмірі 155 623,80 гривень, яка складається з наступного: 1) заборгованість за договором №5103124 від 03.09.2021 в сумі 116 688,00 грн, у тому числі: - заборгованість за тілом кредиту 13200,00 грн; - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 100 980,00 грн; - заборгованість за комісіями 2508,00 грн. 2) заборгованість за договором №102387501 в сумі 32760,00 грн, у тому числі: - заборгованість за тілом кредиту 4000,00 грн; - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 27 600,00 грн; - заборгованість за комісіями 11600,00 грн. 3) заборгованість за договором №77577648від 03.09.2021 в сумі 6175,80 грн, у тому числі: - заборгованість за тілом кредиту 2000,00 грн; - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 4139,20 грн; - інфляційні збитки 32,00 грн; - нараховані 3% річних 4,60 грн. 29.11.2021 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Вердикт капітал" укладено договір факторингу №29-11-102. 10.01.2023 між ТОВ "Вердикт капітал" та ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" укладено договір факторингу №10-01/2023. 17.12.2021 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Вердикт капітал" укладено договір факторингу №17/12-2021-62. 10.01.2023 між ТОВ "Вердикт капітал" та ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" укладено договір факторингу №10-01/2023. На підставі зазначених договорів факторингу ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" набуло права вимоги до [PERSON] за кредитними договорами. Посилаючись на норми ЦК України та умови кредитних договорів, а також зменшення заборгованості відповідача, позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 140443,80 грн, що складається з наступного: 1) заборгованість за договором №5103124 від 03.09.2021 в сумі 101508,00 грн, у тому числі: - заборгованість за тілом кредиту 13200,00 грн; - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 85800,00 грн; - заборгованість за комісіями 2508,00 грн. 2) заборгованість за договором №102387501 в сумі 32760,00 грн, у тому числі: - заборгованість за тілом кредиту 4000,00 грн; - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 27 600,00 грн; - заборгованість за комісіями 11600,00 грн. 3) заборгованість за договором №77577648від 03.09.2021 в сумі 6175,80 грн, у тому числі: - заборгованість за тілом кредиту 2000,00 грн; - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 4139,20 грн; - інфляційні збитки 32,00 грн; - нараховані 3% річних 4,60 грн. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Судом установлено, що 03.09.2021 між відповідачем та ТОВ "Мілоан" у порядку, визначену Законом України "Про електронну комерцію" був укладений електронний договір №5103124. Відповідно до його умов ТОВ "Мілоан" надало відповідачеві кредит у розмірі 13200 грн, строком на 15 днів, з виплатою процентів у розмірі 2% на день. 17.09.2021 між ТОВ "Мілоан" та відповідачем був укладений договір №102387501 Відповідно до його умов ТОВ "Мілоан" надало відповідачеві кредит у розмірі 4000 грн, строком на 15 днів, з виплатою процентів у розмірі 3% за день. 03.09.2021 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачем був укладений договір №77577648. Відповідно до його умов ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" надало відповідачеві кредит у розмірі 2000 грн, строком на 14 днів, з виплатою процентів у розмірі 1,99 % на день. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд дійшов висновку, що наданими позивачем доказами підтверджується перехід до нього прав вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за: - договором кредитної лінії №5103124 від 03.09.2021 розмірі 5800 грн, що складається з тіла кредиту в сумі 4000 грн та процентів у сумі 1800 грн; - договором кредитної лінії №102387501 від 17.09.2021 у розмірі 2557,20 грн, що складається з тіла кредиту в сумі 2000 грн та процентів у сумі 557,20 грн. - договором кредитної лінії №77577648 від 03.09.2021 розмірі 17160 грн, що складається з тіла кредиту в сумі 13200 грн та процентів у сумі 3960 грн. Загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 25 517,20 грн. У задоволенні позовних вимог у частині стягнення решти нарахованої заборгованості суд відмовляє, з наступних підстав. Нарахування процентів за межами строку кредитування є безпідставним, оскільки суперечить ст. 1050 ЦК України. Суд зазначає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Щодо вимоги про стягнення комісії за надання кредитів суд зазначає наступне. Відповідно до п. 4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту. Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Як встановлено ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК Україниє обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику. Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2019 року в справі №524/5152/15. За таких обставин, умови кредитного договору щодо встановлення плати за послуги з надання кредиту і відповідно сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави визнати [PERSON] боржником за цими платежами, що свідчить про безпідставність заявлених у цій частині вимог, які не підлягають задоволенню. Позивачем також необґрунтовано включено до розрахунку заборгованості інфляційні втрати в сумі 32,00 грн та 3% річних у сумі 4,60 грн, з огляду на зміст п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо звільнення позичальника від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено воєнний стан, дію якого продовжено і він триває до теперішнього часу. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Згідно платіжної інструкції від 04.12.2025 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 25000 грн. До позовної заяви додано копію договору №01-07/2024 про надання юридичних послуг від 01.07.2024 між Позивачем та адвокатським об`єднанням "Лігас Ассістанс". Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Предметом спору в дані справі є стягнення заборгованості за кредитними договорами. На теперішній час судова практика розгляду даної категорії справ є поширеною. Її вивчення, аналіз обставин справи та складання процесуальних документів, на думку суду, за наявності звичайної професійної підготовки в галузі права, об`єктивно не вимагає витрачання значного часу та зусиль адвоката. Враховуючи фактично надані послуги та часткове задоволення позовних вимог, суд визнає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача відшкодування витрат зі сплати судового збору пропорційно частині задоволених позовних вимог - в сумі 440,13 грн. Таким чином, загальна сума судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 2440,13 грн.

Outcome: partial