Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

04 листопада 2025 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову вказує, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який проживав у домоволодінні, розташованому за адресою [ADDRESS] . Після його смерті відкрилась спадщина на майно, зокрема земельну ділянку (пай) в селі Іваниківка Івано-Франківського району Івано-Франківської області. Вказує, що на момент смерті батька вона проживала окремо від спадкодавця та не була обізнана про наявність спадкового майна. Інші спадкоємці окрім позивача відсутні, будь-хто інший до нотаріуса із заявами про відкриття спадщини після смерті [PERSON] не зверталися, спадкові справи не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Вважає причину пропуску строку поважною, тому просить його поновити. Позивачка та її представник адвокат Федорів С. І., у підготовче судове засідання не з`явилися, її представник подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Представник відповідача Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області у підготовче судове засідання не з`явився, у поданій заяві сільський голова заперечень проти позову не мав, просив проводити розгляд справи у його відсутності. Виходячи з наведеного, суд визнав за можливе провести розгляд за відсутності відповідача, що узгоджується з положеннями ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, зважаючи на відсутність всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснювалось. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд приймає до уваги ті обставини, що відповідач у поданих до суду заявах заперечень щодо позовних вимог не має (фактично позовні вимоги визнає), відсутні інші спадкоємці за даними Спадкового реєстру, що свідчить, що права, свободи та інтереси інших осіб не будуть порушені. Позивач в іншому порядку, ніж судовий, не може захистити свої права на прийняття спадщини, а завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Постановлення рішення про задоволення позову є забезпеченням права позивача на справедливий суд відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи. Так, статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року передбачено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Так, судом встановлено, що [INFO] в селі Іваниківка Івано-Франківського району Івано-Франківської області, помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 30 липня 2013 року, Іваниківською сільською радою Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис №16 (а.с.6). З постанови приватного нотаріуса Максьом Г.І. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, спадкової справи №93/2025 та витягу зі Спадкового реєстру вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON] , заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори, крім [PERSON] , ніхто не подавав, свідоцтва про прийняття спадщини ні за заповітом, ні за законом ніхто не отримував (а.с.8-9). Відповідно до довідки старости Іваниківського старостинського округу Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області №85 від 12 вересня 2025 року, [PERSON] , був зареєстрований та проживав у будинку за адресою [ADDRESS] . На день його смерті за цією адресою разом з ним була зареєстрована [PERSON] , [INFO] (а.с.25). Відповідно до довідки старости Іваниківського старостинського округу Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області №25 від 11 лютого 2026 року, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та померла [INFO] , актовий запис №689 від 20 листопада 2023 року. Належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Таким чином встановлено, що позивачка [PERSON] своїм правом на отримання спадщини після смерті батька [PERSON] за законом не скористалась та у встановлені законом строки спадщину не прийняла. Відповідно до доводів, позивачки у встановлений строк вона не звернулася із заявою про прийняття спадщини, оскільки не була обізнана з порядком прийняття спадщини, вчасно не звернулася з відповідною заявою у нотаріальні органи, так як їй було невідомо про наявність спадкового майна, яке залишилося після смерті батька. Суд визнає обґрунтованість вказаних пояснень позивачки, оскільки вони узгоджуються із дослідженими по справі доказами. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини у такому випадку потрібно враховувати свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі N 6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі N 6-496цс17. З вказаними висновками погодився Верховний Суд у постановах від 12 вересня 2018 року у справі N 484/3221/17 (провадження N 61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справі N 263/1221/17 (провадження N 61-18261св18), від 25 березня 2020 року у справі N 642/2539/18-ц (провадження N 61-5609св19), від 21 вересня 2020 року у справі N 130/2517/18 (провадження N 61-14962св19). Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд касаційної інстанції у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства: "Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem", яка означає "У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права". Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску строку позивачем для подання заяви про прийняття спадщини. З огляду на викладене, враховуючи поважність причин пропуску строку, суд приходить до висновку, що позивачці [PERSON] слід визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] тривалістю два місяці. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим суд враховує, думку позивачки, яка не заявляє вимогу про стягнення з відповідача судових витрат, що відповідач, не вчиняв жодних дій, які б призвели до порушення прав позивачки і які, як наслідок, призвели до звернення останньої до суду з позовом. Відтак, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позиваки понесених останньою судових витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved