Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача В липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» ( далі - ТОВ «Коллект Центр» ) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позов обґрунтовано тим, що 30 серпня 2021 року [PERSON] уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» ( далі - ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів») в електронній формі договір позики №75138797, згідно якого він отримав у позику 3 200,00 грн, на строк 20 днів, з 30 серпня 2021 року по 19 вересня 2021 року, зі сплатою відсотків в розмірі 1,99 % в день, яка застосовується у межах строку договору. Окрім того,01 вересня 2021 року [PERSON] уклав з ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» в електронній формі додаткову угоду до договору позики №75138797 від 30 серпня 2021 року, згідно якої отримав додатково кредит в розмірі 1 800,00 грн на умовах, визначених у договорі позики №75138797 від 30 серпня 2021 року. 27 січня 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ « Вердикт Капітал » укладено договір факторингу №27/01/22, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передало ТОВ « Вердикт Капітал » за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, за договором №75138797, боржником в якому виступає відповідач по справі [PERSON] . Відповідно до витягу з Реєстру боржників №1 додоговору факторингу № №27/01/2022 від 27 січня 2022 року заборгованість відповідача за договором позики №75138797 від 30 серпня 2021 року становить 15 873,36 грн, з яких: 5 000,00 грн - заборгованість за тілом позики, 10 873,36 грн - заборгованість за відсотками. Згідно договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр», в тому числі за договором позики №75138797 від 30 серпня 2021 року, що укладений між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників додоговору №10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року заборгованість відповідача [PERSON] за договором позики №75138797 від 30 серпня 2021 року становить 15 964,86 грн, з яких: 5 000,00 грн - заборгованість за тілом, 10 873,36 грн - заборгованість за відсотками, 91,50 грн - за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України. Зазначає, що загальний розмір заборгованості відповідача [PERSON] за договором позики складає 15 964,86 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5 000,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 10 873,36 грн, інфляційні збитки - 80,00 грн, нараховані 3% річних - 11,50 грн. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь вище зазначену заборгованість за договором позики, понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 9 000,00 грн. Відповідач [PERSON] не подав відзив на позов. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 01 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, з ініціативи суду розгляд справи вирішено проводити в судовому засіданні з викликом сторін. 18 вересня 2025 року судом зареєстровано заяву відповідача [PERSON] про відкладення розгляду справи у зв`язку з військовою службою в Збройних Силах України ( далі - ЗСУ ). Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2025 року зупинення провадження в справі, до припинення перебування відповідача у складі ЗСУ. 25 листопада 2025 року судом зареєстровано повідомлення тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини [NUMBER] , відповідно до якого солдат [PERSON] 19 червня 2025 року самовільно залишив місце несення служби та на даний час не повернувся на військову службу. До повідомлення додано копію витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] від 20 червня 2025 року №178. Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2025 року поновлено провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні. Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2025 року задоволено клопотання представника ТОВ «Коллект Центр» Німченко А.Р. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. 30 січня 2026 року судом зареєстровано лист начальника Центрального управління персоналу штабу [INFO] від 13 січня 2026 року №765/6/894 про те, що [PERSON] відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] від 21 червня 2025 №2527-Ад має статус військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину з 19 червня 2025 року. В судовому засіданні представник позивача Німченко А.Р. позовні вимоги підтримала повністю з підстав наведених у позові. Відповідач [PERSON] повторно не з`явився в судове засідання, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому процесуальним законом порядку. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився повторно, відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. ст.223,280 ЦПК України. Фактичні обставини справи 30 серпня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] в електронній формі укладено договір позики №75138797( далі - Договір ) ( а.с. 6 ). [PERSON] підписав електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) RIVDnc6p07. (а.с. 6 зворот. стор.). Відповідно до п. 1 Договору Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Згідно з умовами цього договору, розмір позики - 3 200,00 грн, позику надано на строк - 20 днів, з 30 серпня 2021 року по 19 вересня 2021 року, розмір процентної ставки - 1,99 % в день та застосовується у межах строку договору позики ( п. 2.1.-2.3. Договору) (а.с. 6). В п.5.2 Договору зазначено, що Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику ( на умовах повернення позики в кінці строку позики) ( далі - Правила ), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником продовження строку користування позикою ( пролонгація ) або застосування автопролонгації , йому зрозумілі. Відповідно до п.12 Договору цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. В п. 6.5. Правил передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення Позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту Позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування Позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення Позики (або її частини) та Процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування Процентів на Позику (або її частину) за понадстрокове користування Позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на Позику за понадстрокове користування. Порядок продовження строку користування позикою врегульвоно в розділі 7 цих Правил, зокрема п.п. 7.1., 7.2., 7.3., 7.5. Правил передбачено, що Позичальник має право продовжити строк користування позикою ( далі - Пролонгація). За продовження строку користування позикою, Позичальник сплачує Товариству Проценти на умовах , обраних Позичальником для здійснення певного виду Пролонгації. Умови пролонгації вказуються в Особистому кабінеті Позичальника на Сайті. Прицьому, Розмір Процентів, що сплачує Позичальник при оформленні Пролонгації визначаються виходячи з базової процентної ставки, зазначеної у Договорі, та кількості днів, на яку Позичальник бажає оформити Пролонгацію. Не обмежуючи вказану у пункті 7.2 вище Товариство на власний розсуд може застосувати до певного виду Пролонгації програму лояльності та запропонувати Позичальнику знижену процентну ставку для оформлення Пролонгації, У будь-якому випадку, нарахування Процентів та їх перерахунок здійснюється на умовах, передбачених Договором позики та цими Правилами. При кожному продовженні строку користування Позикою, змінюється кінцева дата Строку Позики та кінцева дата строку ( терміну ) дії Договору позики на відповідну кількість календарних днів. Після кожного оформлення Пролонгації , на електронну адресу Позичальника , яку Позичальник зазначив як контактну при реєстрації на Сайті, Товариство відправляє повідомлення з інформацією про оформлення Позичальником Пролонгацію. Згідно довідки ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» від 12 червня 2025 року, кошти в розмірі 3 200,00 грн були перераховані 30 серпня 2021 року на платіжну карту [NUMBER] , отримувач [PERSON] (а.с.8). 01 вересня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] в електронній формі укладено додаткову угоду до договору позики №75138797 ( далі Додаткова угода ) ( а.с. 7 ). [PERSON] підписав Додаткову угоду шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) F1AsWiUgVI (а.с. 7). Відповідно до п.1 Додаткової угоди розмір позики збільшено на 1 800,00 грн, загальний розмір наданої позики 5 000,00 грн. Інші положення Договору не змінені та не доповнені цією додатковою угодою, залишаються без змін та сторони підтверджують свої зобов`язання по них. Ця додаткова угода є невід`ємною частиною Договору (п.4, п.5 Додаткової угоди). Згідно довідки ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» від 12 червня 2025 року, кошти в розмірі 1 800,00 грн були перераховані 01 вересня 2021 року на платіжну карту [NUMBER] , отримувач [PERSON] (а.с.9). Відповідно до розрахунку заборгованості проведеного ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» загальна сума заборгованості [PERSON] за договором позики складає 15 873,36 грн, з яких 5 000,00 грн - заборгованість за тілом позики, 10 873,36 грн - заборгованість за відсотками ( а.с. 13-14 ). 27 січня 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ « Вердикт Капітал » був укладений договір факторингу №27/01/22, відповідно до п. 2.1. якого первісний кредитор зобов`язується відступити за плату фактору право грошової вимоги (а.с. 17-32). На підставі Акта приймання-передавання Реєстру боржників в електронному вигляді до договору факторингу №27/01/2022 від 27 січня 2022 року,ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передало, а фактор ТОВ « Вердикт Капітал » прийняло реєстр боржників в кількості 8 518 відповідно до умов договору факторингу (а.с.30). Відповідно до Витягу з реєстру боржників №1 до Договору факторингу № 27/01/2022 від 27 січня 2022 року, заборгованість [PERSON] за договором позики становить 15 873,36 грн, з яких: заборгованість за тілом - 5 000,00 грн, за відсотками - 10 873,36 грн (а.с. 33). 10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення( купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги за договорами, в тому числі за договором позики № 75138797 від 30 серпня 2021 року боржником в якому виступає [PERSON] (а.с.34-46). Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 березня 2023 року, заборгованість [PERSON] за договором позики складає 15 964,86 грн, з яких: заборгованість за тілом - 5 000,00 грн, за відсотками - 10 873,36 грн, а також 91,50 грн - відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України (а.с. 51). Відповідно до розрахунку заборгованості проведеного позивачем, загальна сума заборгованості [PERSON] за договором позики складає 15 964,86 грн, з яких 5 000,00 грн - заборгованість за тілом позики, 10 873,36 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 11,50 грн - нараховані 3% річних за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України, 80,00 грн - інфляційні збитки за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України (а.с.15). Застосовані норми права та висновки суду за результатами розгляду справи Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ч. 1, 2 та ч. 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позивачем надано належні та допустимі докази виникнення між первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] правовідносин у зв`язку з укладенням 30 серпня 2021 року договору позики та укладенням 01 вересня 2021 року додаткової угоди до договору позики за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, перерахування кредитних коштів відповідачу в розмірі 5 000,00 грн ( 3 200,00 грн + 1 800,00 грн) та наявності з його сторони невиконаних зобов`язань за цими договорами. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Цивільне законодавство передбачає заміну кредитора в будь-якому зобов`язанні, за винятком зобов`язань, нерозривно пов`язаних з особою кредитора (ст. 515 ЦК України). При цьому заборона на відступлення права вимоги має встановлюватися законом або договором. Таким чином відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц. Щодо стягнення заборгованості за відсотками за договором позики, то суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частинами 1-3 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Відповідно до умов договору позика надана на строк - 20 днів (п. 2.2. Договору), а денна процентна ставка ( фіксована ) 1,99 % ( п.2.3. Договору ). Згідно розрахунку заборгованості проведеного ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» нарахування відсотків здійснювалось з 30 серпня 2021 року по 18 грудня 2021 року, тобто більше ніж за 20 днів, що перевищує строк, на який надавалась позика , тоді як доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту, як передбачено п.п. 7.1., 7.2., 7.3., 7.5. Правил, матеріали справи не містять. З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що за вказаним договором, відсотки за користування коштами можуть бути нараховані лише у межах строку позики, тобто з 30 серпня 2021 року по 19 вересня 2021 року ( 20 днів). Отже розмір заборгованості відповідача зі сплати відсотків за період з 30 серпня 2021 року по 19 вересня 2021 року, тобто за 20 днів, складає 1 990,00 грн ( 5 000,00 грн х 1,99 % /100% х 20 днів). Щодо вимоги про стягнення з відповідача нарахованих 3% річних та інфляційних збитків у відповідності до ст. 625 ЦК України , то суд зазначає таке. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Проте, позивачем не враховано положення пункту 15 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, чинного у періоди з 20 березня 2019 року по 23 лютого 2022 року та з 25 листопада 2020 року по 23 лютого 2022 року, відповідно до якого у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Таким чином, наслідки невиконання цивільно-правових зобов`язань за договорами позики змінились. Зокрема, боржники за такими договорами звільняються від оплати штрафу, пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та іншої відповідальності. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Верховний Суд у постанові від 06 листопада 2024 року у справі № 201/9121/22 зазначив: «Тобто з огляду на приписи пункту 15 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, постанови Кабінету Міністрів України, якими з 12 березня 2020 року установлено на всій території України карантин, що діяв протягом всього періоду, за який нараховуються три проценти річних та пеня, суди помилково не застосували вказані норми права та дійшли необґрунтованого висновку про стягнення з [PERSON] суми трьох процентів річних та пені за період з 21 січня 2022 року до 23 лютого 2022 року включно, що є безпідставним та таким, що суперечить нормам матеріального права». Враховуючи вказаний правовий висновок Верховного Суду суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних збитків за період з 27 січня 2022 року по 23 лютого 2022 року у розмірах 11,50 грн та 80,00 грн є безпідставними, оскільки не відповідають приписам пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України . Правовий аналіз наведених норм законодавства та встановлених судом фактичних обставин у своїй сукупності дозволяють суду зробити висновок про те, що позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» підлягають частковому задоволенню. Отже з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» підлягає стягненню заборгованість за договором позики № 75138797 від 30 серпня 2021 року та додаткової угоди № 75138797 від 01 вересня 2021 року до договору позики №75138797 від 30 серпня 2021 року в розмірі 6 990,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом позики в розмірі 5 000,00 грн та заборгованості за відсотками в розмірі 1 990,00 грн . Щодо розподілу судових витрат Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів справи встановлено, що позовна заява подана через систему «Електронний суд» та відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір позивачем сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №0540320003 від 24 липня 2025 року (а.с. 96). Позовні вимоги позивача задоволено на 43,78 % ( 6 990,00 грн х 100% :15 964,86 грн). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 060,53 грн судового збору ( 2 422,40 грн х 43,78 % : 100 %). Водночас відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суду надано договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01 липня 2024 року, заявку на надання юридичної допомоги №60 від 02 червня 2025 року, витяг з акту №11 про надання юридичної допомоги від 30 червня 2025 року, згідно яких загальна вартість наданої позивачу правової допомоги адвоката складає 9 000,00 грн. Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц, визначаючи суми судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд має виходити з критерію їх реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21). Враховуючи складність цієї справи, яка з врахуванням п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України є малозначною справою, обсяг виконаних адвокатом робіт,

Outcome: partial