Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] через представника звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 19.06.2021 року о 14 год. 20 хв. [PERSON] в м. Харкові по вул. Чугуївській, 78 керував автомобілем марки «Renault», д.н.з. [NUMBER] , не надавши переваги в русі автомобілю «Tesla», д.н.з. [NUMBER] , який рухався під керуванням водія [PERSON] , скоїв з ним зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Renault» була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Євроінс Україна» (далі - ПрАТ «СК «Євроінс Україна»), що підтверджується полісом № АР/457071 обов`язкового страхування наземних транспортних засобів від 22.06.2020 року. 23.06.2021 року водієм [PERSON] було подано повідомлення № 39049 про ДТП за участю транспортного засобу, власник якого може бути визнаний потерпілою особою. Власником автомобіля марки «Tesla», д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. 25.06.2021 року власник автомобілю [PERSON] подав заяву про страхове відшкодування. Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.07.2021 року було визнано [PERSON] винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 850 грн. 19.06.2021 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір послуг з ремонту автомобілю, пошкодженого внаслідок ДТП, на виконання якого було проведено ремонтні роботи щодо усунення наслідків ДТП. 12.08.2021 року автомобіль марки «Tesla», д.н.з. [NUMBER] , було відремонтовано ФОП [PERSON] на СТО за адресою: м. Харків, вул. Чугуївська, 80. ПрАТ «СК «Євроінс Україна» нарахувало [PERSON] до виплати страхове відшкодування, з урахування коефіцієнта фізичного зносу, у сумі 105179 грн. 09 коп., що підтверджується листом ПрАТ «СК «Євроінс Україна» № 1150-ЮР від 09.11.2021 року. Таким чином, з винної особи підлягає стягненню різниця між страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту, необхідного для усунення пошкоджень автомобіля. Винна особа у ДТП є [PERSON] , який на момент вчинення шкоди, працював на приватному підприємстві фірмі «Юнікс Трейд Ко» (далі ППФ «Юнікс Трейд Ко»). Автомобіль марки «Renault», яким керував [PERSON] зареєстровано на праві власності за ППФ «Юнікс Трейд Ко» вказана інформація підтверджується довідкою з Регіонального сервісного центру у м. Києві № 26 від 04.08.2021 року. Просив стягнути з ППФ «Юнікс Трейд Ко» на його користь майнову шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 121775 грн. 91 коп., а також судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 1217 грн. 76 коп. та витрат на правову допомогу у розмірі 40625 грн. 00 коп. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 15.11.2021 року, дана справа розподілена судді Тесліковій І.І. Ухвалою суду від 18.11.2021 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 22.12.2021 року до суду від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] [PERSON] надійшли пояснення, відповідно до яких [PERSON] повністю не погоджується з поданою позовною заявою, вважає її необґрунтованою. Вважає, що в даному випадку дії водія автомобіля «Tesla» [PERSON] перебувають в причинно-наслідковому зв`язку з вчиненим ДТП, а тому його вина має встановлюватись в цивільному порядку, навіть при умовах наявності часткової вини [PERSON] . Дані обставини, а саме вина [PERSON] мають суттєве значення і для визначення розміру матеріального збитку. [PERSON] 19.06.2021 року приблизно о 14 год. 20 хв. керував транспортним засобом марки «Renault», рухався з території складу по вул. Чугуївській, 78. Пересвідчившись в безпечності маневру, він виїхав з території складу та продовжив рух вже по вул. Чугуївській в бік проспекту Гагаріна. Несподівано в правий бік транспортного засобу, яким керував [PERSON] , врізався транспортний засіб «Tesla», під керуванням [PERSON] , який рухався з території парковки в бік вул. Чугуївської. Крім того, на схемі місця ДТП, яка була додана до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 103477 від 19.06.2021 року, яку склав поліцейський, не позначені тротуар та бордюр, який відділяє проїжджу частину вул. Чугуївська пішохідної зони та зони виїзду із прилеглої території, звідки виїхав автомобіль «Tesla». При оформленні схеми ДТП [PERSON] звертав увагу поліцейського на факт, але він завірив, що вони так завжди оформлюють схеми. Як вбачається із відеозапису з камер зовнішнього відеоспостереження, автомобіль марки «Renault» вже рухався по вул. Чугуївській і в момент зіткнення вже був на відстані 5,3 метри від виїзду із якого виїхав проїжджу частину вулиці, у свою чергу, автомобіль марки «Tesla» у цей час тільки почав виїжджати на вул. Чугуївську з прилеглої території, та в момент руху автомобіля марки «Renault», автомобіль марки «Tesla» виїхав на вулицю лише півтора метра. Водій автомобіля марки «Tesla» не пересвідчився в безпечності маневру при виїзді з прилеглої території на проїжджу частину по вул. Чугуївській. Також водій [PERSON] не намагався загальмувати або якимось іншим чином уникнути зіткнення з автомобілем марки «Renault», а навпаки, перед зіткненням автомобіль марки «Tesla» прискорився, як це вбачається з відеозапису. Про це також свідчить той факт, що на місці здійснення ДТП відсутні сліди гальмування, а автомобіль марки «Renault» внаслідок зіткнення сильного удару, відкинуло більше, ніж на два метри в бік. Тому, у діях [PERSON] не вбачається факту порушення ПДР України, що підтверджується відеозаписом ДТП. Сума матеріального збитку, на стягненні якої наполягає позивач, визначена лише виходячи з даних рахунку-заказу № СЗк-002350 (акт виконаних робіт) від 12.08.2021 року та товарних чеків. Позивачем не було проведено авто-товарознавчу експертизу, оцінку щодо вартості матеріального збитку з повідомленням про такий огляд заінтересованих осіб, в даному випадку [PERSON] та уповноважених представників ППФ «Юнікс Трейд Ко». Виходячи з Договору надання послуг з ремонту автомобілю, пошкодженого внаслідок ДТП, укладеного між ФОП [PERSON] та [PERSON] від 19.06.2021 року, оплата послуг з ремонту мала б здійснюватися після отримання рахунку-заказу (акту виконаних робіт), проте, незважаючи на той факт, що рахунок-заказ (акт виконаних робіт) датований лише 12.08.2021 року (після 2 місяців з дати ДТП), позивач з незрозумілих причин оплачував ремонт автомобіля ще до формування такого рахунку-заказу (акту виконаних робіт). Автомобіль позивача було відремонтовано лише через два місяці після дорожньо-транспортної пригоди, як свідчить рахунок-заказ (акт виконаних робіт) № СЗк-002350, що ставить під сумнів факт наявності даних пошкоджень саме внаслідок даного ДТП, ще навіть до встановлення вини з боку [PERSON] , що в черговий раз свідчить про недопустимість та штучність створення доказів з боку позивача, що також свідчить про штучність створення доказів у цивільній справі, а тому є всі підстави вважати , що автомобіль позивача вже ремонтувався до дати ДТП 19.06.2021 року, оскільки станція технічного обслуговування «СЕУЛ-АВТО» знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Чугуївська 80 та саме звідки виїжджав автомобіль позивача до події, отже перебував там з метою ремонту, отже є всі підстави вважати, що позивач намагається покласти матеріальну відповідальність та здійснення ремонту, не пов`язаного з ДТП саме на відповідача. Відсутність оцінки щодо вартості майнового збитку, завданого внаслідок ДТП або висновку авто технічного дослідження не дає змоги встановити причинний зв`язок між вчиненням дорожньо-транспортної пригоди та обсягом заподіяння шкоди. Враховуючи це, договір надання послуг з ремонту автомобілю пошкодженого внаслідок ДТП від 19.06.2021 року; рахунок заказ № СЗк- 002350 (акт виконаних робіт) від 12.08.2021 року та товарні чеки є недостатнім для встановлення прямого причинно-наслідкового зв`язку між вказаною ДТП та матеріальними збитками, заподіяними позивачу, а тому вони є недопустимими доказами для доведення суми завданих збитків. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог та стягнути з [PERSON] на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 24.12.2021 року постановлено перейти до розгляду справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 17.01.2022 року представником відповідача було подано заяву про відвід судді Теслікової І.І. від розгляду даної справи, яка ухвалою суду від 26.01.2022 року розглянута, у задоволенні заяви про відвід судді відмовлено. 17.02.2022 року представник відповідача у відповідності до вимог ч. 1 ст. 178 ЦПК України, надав відзив, в якому заперечив проти задоволення позову [PERSON] , посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Зазначив, шо згідно рішення суду по справі № 646/4083/21 не досліджено вину водія «Tesla» [PERSON] . Заключення договору на ремонт між [PERSON] та ФОП [PERSON] саме в день настання ДТП викликає підозру, що свідчить про змову осіб щодо завищення витрат на ремонт та їх фіктивність оплати. В наданих товарних чеках вказані послуги з ремонту авто модель «Tesla» без вказання саме за що сплачується сума коштів. При цьому чек № 33 від 11.06.2021 року, а ДТП сталось 19.06.2021 року. Тобто позивачем надані чеки, які сплачувались до ДТП, при цьому в жодному товарному чеку не вказаний договір на ремонт між ФОП [PERSON] та [PERSON] . Також, позивачем не було проведено авто-товарознавчу експертизу, а також оцінку щодо вартості матеріального збитку з повідомленням про такий огляд заінтересованих осіб та уповноважених представників ППФ «Юнікс Трейд Ко». Відсутність оцінки щодо вартості майнового збитку, завданого внаслідок ДТП або висновку авто-технічного дослідження не дає змоги встановити причинний зв`язок між вчиненням дорожньо-транспортної пригоди та обсягом заподіяння шкоди. Тому, договір надання послуг з ремонту автомобілю пошкодженого внаслідок ДТП від 19.06.2021 року, рахунок заказ № СЗк-002350 (акт виконаних робіт) від 12.08.2021 року та товарні чеки є неналежними та недопустимими доказами завданих збитків у справі, а їх достовірність взагалі викликає сумніви. Також, попередній розрахунок витрат відповідача, пов`язаних із явкою до суду представника складає 13000 грн. 00 коп., тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог та стягнути з [PERSON] на користь ППФ «Юнікс Трейд Ко» витрати відповідача, пов`язані із явкою до суду в розмірі 13000 грн. 00 коп. Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності справ в умовах воєнного стану» було змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова та визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави. На виконання вказаного Розпорядження Червонозаводським районним судом м. Харкова до Ленінського районного суду м. Полтави було передано для продовження розгляду цивільну справу № 646/7525/21. В Ленінському районному суді м. Полтави вищевказана цивільна справа реєстрацію в автоматизованій системі документообігу не проходила, та була повернута Ленінським районним судом м. Полтави до Червонозаводського районного суду м. Харкова. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 09.02.2023 року на підставі розпорядження керівника апарату суду № 02-13/29 від 09.02.2023 року дана справа розподілена судді Глобі М.М. Ухвалою суду від 20.02.2023 року цивільну справу прийнято до провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. У відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України представник відповідача через портал «Електронний суд» 15.03.2023 року надав відзив на позовну заяву, який за змістом є аналогічним відзиву від 17.02.2022 року, та в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог та стягнути з [PERSON] на користь ППФ «Юнікс Трейд Ко» витрати відповідача, пов`язані із явкою до суду в розмірі 27000 грн. 00 коп. 01.05.2023 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] через свого представника через портал «Електронний суд» надав повторно до суду пояснення, відповідно до яких з поданою [PERSON] позовною заявою повністю не погоджується, вважає її необґрунтованою, оскільки вина [PERSON] не доведена жодними належними та допустимими доказами. Відсутність оцінки щодо вартості майнового збитку, завданого внаслідок ДТП або висновку авто-технічного дослідження не дає змоги встановити причинний зв`язок між вчиненням дорожньо-транспортної пригоди та обсягом заподіяння шкоди. Договір надання послуг з ремонту автомобіля пошкодженого внаслідок ДТП від 19.06.2021 року, рахунок-заказ № СЗк-002350 (акт виконаних робіт) від 12.08.2021 року та товарні чеки є недостатнім для встановлення прямого причинно-наслідкового зв`язку між вказаною ДТП та матеріальними збитками, заподіяними позивачу, а тому вважає їх недопустимими доказами для доведення суми завданих збитків. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , стягнути з [PERSON] на його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн. 00 коп. 17.05.2023 року позивач через свого представника у відповідності до вимог ч. 1 ст. 179 ЦПК України, надав відповідь на відзив, у якій виклав свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених представником відповідача у відзиві заперечень. Вказав, що вину [PERSON] було встановлено судовим рішенням по справі № 646/4083/21, яке набрало законної сили. Обставини скоєння правопорушення [PERSON] , у відповідності до ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Заперечення щодо договору між ФОП [PERSON] та [PERSON] щодо підозри та змови нічим не підтверджені та мають характер припущень, які не спростовують доказів наданих позивачем. Оформлення розрахункових операцій з використанням товарних чеків у випадках, передбачених ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265, є правомірним. При цьому, суб`єкти господарювання можуть видавати товарні чеки довільної форми. Оскільки після ДТП автомобіль не міг самостійно рухатися, то цілком логічно, що автомобіль ремонтувався на найближчому СТО з метою зменшення збитків, які виникли внаслідок ДТП. Що стосується нумерації чеків, то на позивача, як споживача послуг, не покладено обов`язок щодо контролю за нумерацією та веденням бухгалтерського обліку ФОП [PERSON] , так само як і його податкові зобов`язання. Таким чином, договір, укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON] є дійсним, він виконаний, сторони претензій одна до одної не мають. Ухвалою суду від 13.03.2024 року закрито підготовче судове засідання у справі. Справа призначена до судового розгляду по суті. Представник позивача під час розгляду справи заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПрАТ «СК «Євроінс Україна» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань до суду не надходило. Суд, вислухавши пояснення з`явившихся учасників судового розгляду, дослідивши та перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що власником автомобіля марки «Tesla», д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] (т. 1 а.с. 8). Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.07.2021 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (т. 1 а.с. 12-13). Постановою Харківського апеляційного суду від 22.12.2021 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, вказану постанову суду від 05.07.2021 року залишено без змін (т. 1 а.с. 95-96). У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (чи бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тобто, наявність вини в діях [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 19.06.2021 року, встановлена і не підлягає доказуванню. [PERSON] на момент вчинення ДТП перебував у трудових правовідносинах з ППФ «Юнікс Трейд Ко» та виконував службові обов`язки в якості водія автотранспортного засобу під час ДТП 19.06.2021 року. Згідно із довідкою Регіонального сервісного центру у м. Києві № 26 від 04.08.2021 року автомобіль «Renault» д.н.з. [NUMBER] , зареєстровано на праві власності за ППФ «Юнікс Трейд Ко» (т. 1 а.с. 18). Цивільно-правова відповідальність водія автомобілю «Renault» д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП була застрахована ПрАТ «СК «Євроінс Україна», що підтверджується полісом № АР/457071 обов`язкового страхування наземних транспортних засобів від 22.06.2020 року. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну 130000 грн. 00 коп.; розмір франшизи 0 грн. 00 коп. (т. 1 а.с. 9). Відповідно до п. п. 1.1., 1.2. договору послуг з ремонту автомобілю, пошкодженого внаслідок ДТП від 19.06.2021 року, який укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] , виконавець, на умовах передбачених цим договором, за завданням замовника надає йому послуги з ремонтних робіт щодо усунення наслідків ДТП транспортного засобу «Tesla» д.н.з. [NUMBER] , а замовник оплачує отримані послуги. Перелік послуг, їх вартість, перелік складових частин (матеріалів) використаних виконавцем при ремонтних роботах транспортного засобу, вказуються в рахунку заказі (т. 1 а.с. 20). Згідно із рахунку-заказу № СЗк-002350 (акт виконаних робіт) від 12.08.2021 року ФОП [PERSON] надав [PERSON] послуги з ремонту транспортного засобу марки «Tesla» д.н.з. [NUMBER] , на суму 226955 грн 00 коп. Автомобіль було відремонтовано (т. 1 а.с. 21). Згідно повідомлення ФОП [PERSON] від 28.09.2023 року на адвокатський запит № 48, 19.06.2021 року між ним та [PERSON] було укладено договір надання послуг з ремонту автомобілю, пошкодженого внаслідок ДТП, що сталося 19.06.2021 року. За домовленістю сторін та на виконання договору [PERSON] сплачував грошові кошти за наступними товарними чеками: № 136 від 21.06.2021 року на суму 10000 грн. 00 коп., № 33 від 22.06.2021 року на суму 10000 грн. 00 коп., № 145 від 25.06.2021 року на суму 10000 грн. 00 коп., № 30 від 27.06.2021 року на суму 10000 грн. 00 коп., № 32 від 29.06.2021 року на суму 10000 грн. 00 коп., № 31 від 28.06.2021 року на суму 10000 грн. 00 коп., № 150 від 30.06.2021 року. на суму 10000 грн. 00 коп., № 151 від 07.07.2021 року на суму 10000 грн. 00 коп., № 160 від 12.07.2021 року на суму 10000 грн. 00 коп., № 191 від 15.07.2021року на суму 10000 грн. 00 коп., № 192 від 19.07.2021 року на суму 10000 грн. 00 коп., № 194 від 21.07.2021 року на суму 10000 грн. 00 коп., № 196 від 22.07.2021 року на суму 10000 грн. 00 коп., № 198 від 23.07.2021 року на суму 10000 грн. 00 коп., № 206 від 26.07.2021 року на суму 10000 грн. 00 коп., № 209 від 28.07.2021 року на суму 10000 грн. 00 коп., № 211 від 30.07.2021 року на суму 10000 грн. 00 коп., № 215 від 03.08.2021 року на суму 10000 грн. 00 коп., № 220 від 06.08.2021 року на суму 10000 грн. 00 коп., № 225 від 10.08.2021 року на суму 10000 грн. 00 коп., № 227 від 12.08.2021року на суму 8985 грн. 00 коп. Всього на суму 226955 грн. 00 коп. (т. 2 а.с. 69). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Згідно зі ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом про страхування відповідальності власників ТЗ порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (згідно із абз. 1 п. 20.1 ст. 20 Закону про страхування відповідальності власників ТЗ). Згідно із ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі № 426/16825/16- ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Статтею 29 та п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Таким чином, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності. Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. Особа, яка має право на отримання відшкодування, може вимагати від страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виплати страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою виходить за межі страхового відшкодування, оскільки спеціальним законом не покривається така шкода, що пов`язана із зносом запчастин ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У постанові від 02.12.2015 року у справі № 6-691цс15 Верховний Суд України дійшов до висновку, що правильним є висновок про стягнення з особи, винної у ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) і страховим відшкодуванням, виплачених страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншим за страхове відшкодування (страхової виплати). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки її ч. 1 визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15- ц (провадження 14-176цс18) зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідно до правової позиції Касаційного господарського суду у складі Верховного. Суду викладеної у Постанові від 07.07.2020 року у справі № 910/4790/19, страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі ст. 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків. У п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення ст. 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). До аналогічних висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 11.12.2019 року у справі № 522/15636/16-ц. Разом з тим, позивачем не надано суду належного звіту про оцінку майна або висновок автотоварознавчої експертизи, який би відповідав вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Верховний Суд неодноразово наголошував, що звіт про оцінку майна є неналежним доказом, якщо об`єкт не оглядався експертом. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що наявні пошкодження автомобілю марки «Tesla» д.н.з. [NUMBER] , пов`язані саме з дорожньо-транспортною пригодою, яка відбулась 19.06.2021 року. При цьому, суд зазначає, що позивач не звільнений від обов`язку довести розмір шкоди належними засобами доказування. Згідно з правовою позицією Верховного Суду, суд не може вважати доведеними обставини, про які стверджує сторона, якщо вони не підтверджені належними та допустимими доказами. Посилання на рахунок-заказ № СЗк-002350 СТО - ФОП [PERSON] та платіжні інструкції, без об`єктивного експертного підтвердження обсягу пошкоджень та їх причинно-наслідкового зв`язку з ДТП, є недостатніми доказами. Крім того, згідно матеріалів страхової справи, наданої ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» судом встановлено, що автомобіль марки «Tesla» д.н.з. [NUMBER] , було оглянуто 01.07.2021 року та складено відповідний протокол огляду транспортного засобу, ремонтну калькуляцію (т. 2 а.с. 60-67). Відповідно до вказаного протоколу огляду, автомобіль марки «Tesla», має пошкодження, які не пов`язані з ДТП: деформація 2*3 см на задньому лівому крилі. Перелік пошкоджень, які пов`язані з наведеним ДТП, зазначені на 32 пунктах. Відповідно до Ремонтної калькуляції № 39049.v від 08.07.2021 року, наданої ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», вартість запасних частин становить 175595 грн.14 коп., вартість робіт становить 6640 грн. 00 коп., вартість фарбування становить 9020 грн. 00 коп., вартість ремонту становить 191255 грн. 14 коп. Вирахування зношеності запчастин (НЗС) 50% 86076 грн. 05 коп. Загальна сума (після вирахувань) становить 105179 грн. 09 коп. (т. 2 а.с. 189-191). [PERSON] звернувся 30.07.2021 року до ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» із заявою про виплату та щодо узгодження суми страхового відшкодування, зі змісту якої встановлено, що сума страхового відшкодування у розмірі 105179 грн. 09 коп. є вірною, остаточною та перегляду після її виплати не підлягає (т. 2 а.с. 196). Згідно із розрахунком № 00000002683 суми страхового відшкодування від 26.01.2022 року, складеного представником ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» Рогожка В.М., вартість відновлювального ремонту становить 191255 грн. 14 коп., до якого застосовано коефіцієнт фізичного зносу у грошовому виразі 86076 грн. 05 коп., і розмір страхового відшкодування становить 105179 грн. 09 коп. (т. 2 а.с. 200). Відповідно до платіжного доручення № 1270 від 02.02.2022 року ПРАТ СК «Євроінс України» перерахувало [PERSON] страхове відшкодування згідно із актом №46725/1/2022 в сумі 105179 грн. 09 коп. Зазначена сума є узгодженою (т. 2 а.с. 201). Суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз зазначених положень процесуального закону дає підстави вважати, що суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим. Згідно з сталою практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Таким чином, враховуючи, що суду не надано належних та допустимих доказів того, що наявні у автомобіля марки «Tesla» д.н.з. [NUMBER] пошкодження, окрім тих, що зазначені у протоколі огляду ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», пов`язані саме з дорожньо-транспортною пригодою, яка відбулась 19.06.2021 року; сума відшкодування, зазначена у наданому позивачем рахунку-заказу № СЗк-002350 (акт виконаних робіт) від 12.08.2021 року не містить коефіцієнт фізичного зносу, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити. Інші, наведені позивачем доводи в обґрунтування своєї позицій, не спростовують наведених висновків суду. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, тому з відповідача на користь позивача не підлягають відшкодуванню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed