Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить стягнути з останнього суму заборгованості за кредитним договором № 2934148 в розмірі 23205 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15.07.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 2934148. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21 у відповідності до умов якого, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів » передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах Боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників №39 від 23.12.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23205 грн., з яких 14000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 2100 грн. сума заборгованості за відсотками; 7000 грн. сума заборгованості по процентами за понадстрокове користування позикою 105 грн. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 2934148 від 15.07.2024 в розмірі 23205 грн. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. Відповідач [PERSON] до суду надала заяву згідно якої позов визнала в повному обсязі. Дослідивши матеріали справ, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи таке. 15.07.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , укладено договір позики № 2934148. В подальшому, 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21 у відповідності до умов якого, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів » передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах Боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників №39 від 23.12.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23205 грн., з яких 14000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 2100 грн. сума заборгованості за відсотками; 7000 грн. сума заборгованості по процентами за понадстрокове користування позикою 105 грн. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 2934148 від 15.07.2024 в розмірі 23205 грн. З моменту отримання права вимоги до Відповідача, Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Відповідач не виконав належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором. Таким чином, має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 2934148 від 15.07.2024 в розмірі 23205 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з абз.1 ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ч.1 ст.1050 ЦК України зазначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового звернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими, тому вважає необхідним задовольнити вказаний позов частково. Щодо стягнення комісії в розмірі 105 грн, суд зазначає таке. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно частини другої статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Що узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19, провадження №14-44цс21. Нікчемний правочин (частина друга статті 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2023 у справі № 359/12165/14-ц (провадження № 61-13417св21). Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах. В пункті 2.4. договору позики №2934148 від 15.07.2024 року встановлено комісію за надання позики тобто, фактично встановлено плату позичальника за надання та користування позикою, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Тому у цій частині позову слід відмовити Відповідно доч.1 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2 ст.141ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладають на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 23205 грн, однак позов підлягає задоволенню на суму 23100 грн (23100 х100): 23205), тобто на 99%, тому й сума судового збору, яка підлягає стягненню, складає (3028х99):100=2997,72 грн. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнала, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 50% судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 1498,86 грн., а 50% - повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: partial