Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

У вересні 2025 року представник ТОВ «Діджи Фінанс» звернувся до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором №101121050 у розмірі 16 112,88 грн. Обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 28.05.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено кредитний договір №101121050, за яким Відповідачу перераховані кошти на власну банківську картку у розмірі 7 000,00 грн. з встановленим строком користування на 30 днів. ТОВ «МІЛОАН» виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, у той же час Відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. 30 вересня 2021 року між ТОВ «МІЛОАОН» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір відступлення прав вимоги № 09Т, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором №101121050 від 28.05.2021 р., укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс». У зв`язку з вищевказаним Позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом. Станом на дату звернення до суду з позовом за Кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 16 112,88 грн., з яких: 6 111,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 9 301,88 грн. - сума заборгованості за відсотками; 700,00 грн. - заборгованість за комісією. У зв`язку із вищевикладеним, Позивач просить суд стягнути з Відповідача на свою користь заборгованість за вищевказаним Договором у загальному розмірі 16 112,88 грн., а також понесені судові витрати, що складаються із судового збору та витрат на правову допомогу. Ухвалою судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.09.2025 року цивільну справу передано за територіальною підсудністю до Оболонського районного суду м. Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею обрано Діденко Є.В. Ухвалою судді від 12.12.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена шляхом направлення судових документів електронним зв`язком, про що в матеріалах справи наявна довідка про успішну доставку, разом із позовом представник просить розглянути справу за їхньої відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилась,повідомлена про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судових документів на адресою внутрішньо переміщеної особи, оскільки зареєстроване місце проживання Відповідача є тимчасово окупованою територією України, однак конверт повернувся без вручення із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду. Отже, на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України, суд вважає Відповідача належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відзиву до суду Відповідач не направляла. На підставі ст. 280 ЦПК країни, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи із такого. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 28.05.2021 р. [PERSON] з використанням сервісу online-кредитування https://miloan.ua/подана заявка на отримання кредиту. Дана заява № 101121050 від 28.05.2021 р. знаходиться у власному кабінеті Відповідача на сайті https://miloan.ua/ ., тим самим підтверджено прийняття умов Кредитного Договору № 101121050 від 28.05.2021 p., який також знаходиться у власному кабінеті Відповідача на сайті https://miloan.ua/ . 28.05.2021 р. між [PERSON] та ТОВ «МІЛОАН» укладено Договір про надання споживчого кредиту № 101121050, відповідно до умов якого Відповідач отримав кредит у сумі 7 000,00 грн. на строк 30 календарних днів, зі сплатою 1,00 % на день, сума процентів у грошовому виразі складає 2 100,00 грн. за 30 днів, комісія за надання кредиту - 700,00 грн. Згідно з п. 1.6 Договору, загальні витрати Позичальника за кредитом складають 9 800,00 грн., з яких 7 000,00 грн. - основна сума боргу, 2 100,00 грн. - проценти за користування кредитом, 700,00 грн. - комісія за надання кредиту. Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 Договору, строк кредиту може бути продовжено за ініціативою позичальника на кількість днів, зазначену у п. 1.3 Договору, якщо між сторонами була досягнута домовленість про таке продовження. В пункті 3.3 Договору передбачено, що розмір процентної ставки, встановлений пунктом 1.4 Договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним та не може бути збільшений товариством в односторонньому порядку. Згідно з пунктом 1.4 Договору, у випадку користування кредитом понад строк, встановлений у п. 1.3 Договору, без укладення відповідної угоди про продовження строку кредиту, застосовується базова процентна ставка, а нараховані проценти за весь строк користування кредитом підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою (5,00 % від суми кредиту). 28.05.2021 р. Відповідачу перераховані кредитні кошти на власну банківську картку у сумі 7 000,00 грн. Дані кошти перераховані через платіжну систему, що має відповідні ліцензії НБУ, відповідає всім стандартам та вимогам платіжних систем, а також володіє доказами фактичного отримання [PERSON] грошових коштів за платіжним дорученням №28083429. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших витрат. 30 вересня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір відступлення права вимоги № 09Т, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 101121050 від 28.05.2021р., укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс». Відповідач [PERSON] не виконала зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 10.05.2024 року виникла заборгованість, нарахована у розмірі 16 112,88 грн., з яких: 6 111,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 9 301,88 грн. - сума заборгованості за відсотками; 700,00 грн. - заборгованість за комісією. Отже, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини (договір кредиту). При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Надані Позивачем докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір заборгованості за договором). Умови договору не оспорюються. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника (ст. 516 ЦК України). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно приписів ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (штрафу, пені). Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Враховуючи, що фактично отримані позичальником кошти не повернуто, суд доходить висновку про те, що Позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів 6 111,00 грн. Водночас, заявлені Позивачем до стягнення суми процентів значно перевищують суми процентів, які передбачені умовами договору у межах погоджених строків користування грошовими коштами. Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок Верховний Суд зробив у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 4-10цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Підстав для відступу від вказаних правових висновків не вбачає також Велика Палата Верховного Суду від 18.01.2022 у справі №910/17048/17. У цій справі Позивач не надав суду доказів погодження у встановленому порядку між сторонами продовження строку правомірного користування кредитом, також суду не надано доказів погодження між сторонами нарахування процентів після закінчення строку кредитування. Отже, Позивач не довів право нараховувати проценти на умовах договору поза межами строків правомірного користування кредитом, і тому суд вважає, що до стягнення підлягають суми процентів, які були передбачені умовами договору, погоджені між сторонами і нараховані в межах строку кредитування - 2 100,00 грн. Позовні вимоги про стягнення процентів та втрат від інфляції на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, Позивач не заявляв. Отже, враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором №101121050 від 28.05.2021 р. в сумі - 8 911,00 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з Відповідача на користь Позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1 339 грн. 67 коп. Як убачається зі змісту позову Позивач також просить суд стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Частинами 1-3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на оплату послуг адвоката суду надано: договір про надання правової допомоги № 42649746 від 05.05.2025 р. з адвокатом Міньковською А.В., детальний опис робіт про надання правової допомоги на суму 5 000 грн., який включає: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» 1 година - 1 000,00 грн.; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, у тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи 2 години - 3 000,00 грн.; формування додатків до позовної заяви (письмові докази) 0,5 години - 500,00 грн.; подання позовної заяви 0,5 години - 500,00 грн.; акт про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 29.07.2025 року на суму 5 000,00 грн.; додаткову угоду №101121050 від 29.07.2025 року до Договору про надання правової допомоги № 42649746 від 05.05.2025 р. Водночас, Відповідачем заперечень проти заявленої суми правничої допомоги не надано. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, суд вважає доцільним стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати за надання правової допомоги пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 2 765 грн. 17 коп.

Outcome: partial