Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

У вересні 2025 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що Відповідач не виконав зобов`язання за кредитним договором, в результаті утворилась заборгованість у розмірі 37500,00 грн. З урахуванням викладеного, Позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 17.11.2025 справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 09.02.2026 Представником Відповідача надано відзив на позов у якому позовні вимоги не визнаються з огляду на наступне. Позивач не довів факту укладення договору з Відповідачем та його волевиявлення на виникнення спірних зобов`язань. Доказів отримання грошових коштів Відповідачем або користування банківським рахунком чи платіжною карткою, на які посилається Позивач, до матеріалів справи не надано. Розрахунок заявленої заборгованості є необґрунтованим і не містить зрозумілого та перевірюваного алгоритму нарахування процентів, штрафних санкцій та інших платежів. Позивач не виконав обов`язок доказування, покладений на нього нормами процесуального законодавства. За таких обставин вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Як встановлено судом, 26.03.2023 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи (веб-сайту navse.in.ua) було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1177-6334. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір є домовленістю сторін, оформленою в електронній формі. Як вбачається з матеріалів справи, Відповідач: пройшов реєстрацію в системі кредитодавця; отримав повний доступ до оферти, правил та супутніх документів; подав власноруч дані та реквізити банківської картки; підтвердив акцепт оферти за допомогою одноразового ідентифікатора A6409, надісланого на особистий номер телефону. Доказів визнання договору недійсним або його розірвання в установленому законом порядку суду не надано. Таким чином, доводи Відповідача щодо відсутності його волевиявлення на укладення договору є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи. Відповідно до ст. 12 Закону «Про електронну комерцію», моментом підписання електронного договору є використання одноразового ідентифікатора. Отже, договір підписаний Відповідачем належним чином. Згідно зі ст. 639 ЦК України, договір, укладений через інформаційно-телекомунікаційні системи, вважається укладеним у письмовій формі. Згідно з умовами договору та доданими документами: сума кредиту - 7 500,00 грн; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 14 днів; знижена процентна ставка - 1,20 % на день; стандартна - 1,50 % на день; комісія за видачу кредиту - 15 % від суми кредиту. Усі істотні умови визначені відповідно до вимог ст.ст. 6, 11 Закону «Про споживче кредитування» та були надані Відповідачу до укладення договору. Перерахування коштів підтверджено довідкою АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування 7 500 грн через систему LiqPay; довідкою фінансово-розрахункової установи про виконання платежу. На виконання ст. 1049 ЦК України факт отримання Відповідачем грошових коштів означає виникнення зобов`язання повернути їх у встановлений договором строк. Матеріали справи не містять даних про відмову Відповідача від договору протягом 14-денного строку, передбаченого ст. 15 Закону «Про споживче кредитування». Сторонами встановлено графік та порядок сплати процентів. Утім, Відповідач своїх обов`язків не виконує, кредит та проценти не повертав, що є простроченням відповідно до ст. 610 ЦК України. Позивач надав деталізований розрахунок, згідно з яким станом на 02.09.2025: прострочена заборгованість за кредитом - 7 500,00 грн; прострочена заборгованість за процентами - 33 435,00 грн; прострочена комісія за видачу кредиту - 1 125,00 грн. Загальна сума - 42 060,00 грн. Проте в межах позову позивач просить стягнути лише 37 500 грн, а саме: 7 500,00 грн - кредит; 30 000,00 грн - проценти. Таке зменшення вимог обґрунтовано внутрішньою програмою лояльності, що відповідає принципам диспозитивності та свободі договору. Статті 525, 526 ЦК України встановлюють обов`язок боржника виконувати договір належним чином. Стаття 610 ЦК України визначає невиконання грошового зобов`язання як порушення договору. Ст. 625 ЦК України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для сторін. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позичальник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим з наданого розрахунку заборгованості не вбачається чіткого та прозорого механізму їх нарахування, відсутній деталізований розрахунок періодів та ставок, що унеможливлює перевірку правильності визначення такої суми. Крім того, суд враховує, що розмір нарахованих процентів суттєво перевищує суму основного боргу, що суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності, закріпленим у ст.ст. 3, 509 ЦК України. Також суд бере до уваги доводи Відповідача щодо дії воєнного стану в Україні та наявності у нього інвалідності, що підтверджено письмовими доказами, та оцінює ці обставини як такі, що підлягають врахуванню при визначенні розміру відповідальності. З огляду на викладене суд приходить висновку, що вимоги позивача є доведеними в частині стягнення основної суми боргу, а також частини процентів, розмір яких суд в сумі 7500,00 грн. визнає співмірним та обґрунтованим, тоді як у решті заявлених вимог слід відмовити. При задоволенні позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір при зверненні до суду з даним позовом у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: partial