Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

24.11.2025 до Вишгородського районного суду Київської області, через систему «Електронний суд», представником позивача Варшавським К.А. подано вказану вище позовну заяву, у якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором №3455540 від 12.02.2023 в розмірі 111600 грн., а також понесені судові витрати сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 20000 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 12.02.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (Первісний кредитор) та відповідачем (Позичальник) було укладено Договір №3455540 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Після того, як відповідач здійснив реєстрацію в інформаційно-телекомунікаційній системі Первісного кредитора (ITC) та заповнив електронну заявку на отримання споживчого кредиту на вебсайті Первісного кредитора в мережі Інтернет (https://credit7.ua/),ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» того ж дня направило відповідачу пропозицію (оферту) укласти Кредитний договір №3455540 у вигляді розміщення в особистому кабінеті Позичальника на сайті повного тексту договору (за обраними Позичальником параметрами строку і суми кредиту). В процесі реєстрації та оформлення заявки Первісний кредитор здійснив ідентифікацію Позичальника (отримання його ідентифікаційних даних) і верифікацію (підтвердження належності цих даних Позичальнику) у порядку, передбаченому п.2 розділу III «Порядку ідентифікації, верифікації клієнта (представника клієнта)», з використанням системи BankID НБУ. Таким чином, особу, яка вчиняла дії в ITC Первісного кредитора (особистому кабінеті на сайті https://credit7.ua/), було однозначно встановлено як Відповідача (Позичальника). 12.02.2023 Позичальник, після ознайомлення з пропозицією укласти електронний договір (офертою) у формі договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який містив усі істотні умови, і маючи технічну можливість відмовитися від підписання договору, висловив однозначну згоду з умовами договору шляхом натискання відповідної електронної кнопки в ІТС Первісного кредитора. У свою чергу, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 12.02.2023 надіслало відповідачу через телекомунікаційну систему на номер телефону, зазначений Позичальником у своїй анкеті (SMS на номер, що належить Відповідачу), одноразовий ідентифікатор №E291, який того ж дня о 14:53:22 був введений/відправлений Відповідачем у відповідному розділі ІТС. Цими діями Відповідач прийняв (акцептував) пропозицію укласти Кредитний договір №3455540 на умовах, визначених офертою. Таким чином, 12.02.2023 14:53:22 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Відповідачем був укладений Кредитний договір шляхом обміну електронними повідомленнями, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписанням договору Відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Згідно з розділом 1, Кредитного договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти (кредит) у сумі 20000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кредит надається строком на 349 днів, стандартна процентна ставка - 1,99% на день. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» належним чином виконало свої зобов`язання за договором, надавши Позичальнику грошові кошти шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] (саме цю картку Позичальник зазначив при оформленні кредиту). Факт надання кредитних коштів підтверджується документом від надавача платіжних послуг - ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» (ліцензія НБУ №3 від 11.11.2013 на переказ коштів без відкриття рахунку). Відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за Кредитним договором, допускаючи прострочення сплати чергових платежів, сплачуючи платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи їх взагалі, що призвело до виникнення простроченої заборгованості. Усвідомлюючи наявність фінансових зобов`язань перед Первісним кредитором, Відповідач здійснював часткові платежі в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №3455540 від 12.02.2023. Здійснюючи платежі, Відповідач своїми конклюдентними діями підтвердив прийняття умов укладеного Кредитного договору, який створив для нього цивільні права та обов`язки (частину з яких Позичальник виконав). 26.10.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК ПРОФІТ» було укладено договір факторингу №26102023, за яким Первісний кредитор відступив товариству «ФК ПРОФІТ» право вимоги за Кредитним договором. Надалі ТОВ «ФК ПРОФІТ» відступило право вимоги за Кредитним договором ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» (Позивачу, Новому кредитору) - відповідно до договору факторингу №ДО-20250909/001 від 09.09.2025. За умовами цього договору ТОВ «ФК ПРОФІТ» відступає (передає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває права вимоги кредитора за визначеними кредитними договорами, сплативши ТОВ «ФК ПРОФІТ» грошові кошти в розмірі ціни відступлення, у порядку та строки, встановлені договором. Згідно з Додатком 1 (Реєстр боржників) до договору факторингу №ДО-20250909/001 від 09.09.2025, заборгованість Відповідача за кредитним договором №3455540 становить 111600 грн. Станом на дату подання цього позову заборгованість Відповідача за Кредитним договором №3455540 від 12.02.2023 становить: тіло кредиту: 20000 грн; нараховані відсотки: 91600 грн; пеня/штрафні санкції: 0,00 грн; усього: 111600 грн. Після виконання судом вимог частини восьмої статті 187 ЦПК України, ухвалою суду від 09.12.2025 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, оскільки зазначений спір визнано малозначним та враховуючи положення статей 19, 274, 279 ЦПК України. Позивачу та його представнику, у порядку, встановленому статтею 14 ЦПК України, було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі, після чого, сторона позивача з будь-якими клопотаннями/заявами до суду не зверталася. Відповідачу копії ухвали суду про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками було надіслано на адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання: [ADDRESS] . 22.12.2025 до суду, засобами поштового зв`язку, надійшов відзив відповідача від 13.12.2025 на позовну заяву, у якому зазначено про часткове визнання позовних вимог, а саме у частині стягнення з нього на користь позивача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 20 000,00 грн тіло кредиту. Так, відповідач не заперечує факту укладання кредитного договору та отримання кредитних коштів у розмірі 20 000,00 грн, водночас, вказує, що він з 31.07.2020 та до тепер перебуває на військовій службі , а тому він, як військовослужбовець та учасник бойових дій, звільнений від сплати відсотків за користування кредитом відповідно до положень Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців». На підставі викладеного у відзиві, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення нарахованих відсотків у розмірі 91 600,00 грн та ухвалити рішення про часткове задоволення позову у сумі 20 000,00 грн, а також не стягувати з нього судовий збір або розподілити судові витрати пропорційно до частини задоволених і відмовлених вимог. До відзиву додано, зокрема: докази надсилання його копії позивачу, копії військового квитка, посвідчення учасника бойових дій, довідки військово-лікарської комісії та довідки з в/ч [NUMBER] щодо перебування [PERSON] на військовій службі (а.с. 56-68). Станом на день розгляду справи та ухвалення судом рішення, представник позивача не скористався правом, передбаченим статтею 179 ЦПК України, подати відповідь на відзив. Відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина четверта статті 268 ЦПК України). Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що 12.02.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем було укладено Договір №3455540 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 10-19). Згідно з розділом 1, кредитного договору, ТОВ ««ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати позичальнику грошові кошти (кредит) у сумі 20000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кредит надається строком на 350 днів, стандартна процентна ставка 2,00 % на день. ТОВ «Лінеура Україна» належним чином виконало свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу грошові кошти шляхом перерахування на банківську картку позичальника. Згідно розрахунку заборгованості у відповідача виникла заборгованість за кредитними договорами Договір №3455540 від 12.02.2023 в розмірі 111 600,00 грн., з яких: 20 000,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 9 1600,00 грн. - сума заборгованості за відсотками у період з 13.02.2023 по 26.10.2023. 26.10.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК ПРОФІТ» укладено договір факторингу №26102023, за яким Первісний кредитор відступив ТОВ «ФК ПРОФІТ» право вимоги за Кредитним договором (а.с. 29-31), а 09.09.2025 між ТОВ «ФК ПРОФІТ» та ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» укладено договір факторингу №ДО-20250909/001, за яким ТОВ «ФК ПРОФІТ» відступило ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» право вимоги за Кредитним договором (а.с. 31-33). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №ДО-20250909/001 від 09.09.2025, ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 111 600,00 гривень, з них: тіло кредиту 20 000,00 грн; нараховані відсотки 91 600,00 грн (а.с. 34-35). Так, як убачається із відзиву на позовну заяву, відповідач [PERSON] не заперечує факту виникнення кредитних правовідносин за Договором №3455540 від 12.02.2023 та отримання ним кредитних коштів у розмірі 20 000, 00 грн., користування ними та наявності заборгованості. Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оскільки, відповідачем визнаються обставини укладання ним Договору №3455540 від 12.02.2023 і отримання кредитних коштів у розмірі 20 000,00 грн. на умовах, встановлених Договором, а також відповідач не заперечує вимог позивача у частині щодо стягнення з нього тіла кредиту у розмірі 20 000, 00 грн, суд не вбачає підстав для перевірки вказаних обставин, при цьому наявні законні підстави для ухвалення рішення щодо задоволення позову у частині стягнення з відповідача коштів у розмірі 20 000,00 грн тіло кредиту. Щодо вимог позивача до відповідача про стягнення суми нарахованих відсотків у за період 13.02.2023 по 26.10.2023 у розмірі 111 600 грн, суд враховує таке. Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у редакції від 23.12.2022, що діяла на момент укладення Договору №3455540 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 12.02.2023, - Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Чинна редакція частини п`ятнадцятої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачає, що Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Ця норма є самостійною і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду від 26.12.2018 у справі №522/12270/15, від 11.12.2019 у справі №521/7927/16-ц, від 14.05.2021 у справі №502/1438/18, від 24.02.2022 у справі №591/4698/20, від 12.05.2022 у справі №336/512/18, від 18.01.2023 у справі № 642/548/21. Застосування приписів пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи, яка несе відповідальність перед кредитодавцем, їх застосування є обов`язком суду та жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність кредитодавця щодо наявності в особи спеціального статусу. Положення пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не обмежують своє застосування виключно щодо позичальників за кредитними зобов`язаннями, поширюють свою дію на усі випадки нарахування санкцій та процентів за невиконання будь-яких зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, в тому числі банками. Згідно з пункту 12 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовець строкової військової служби, військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом, особа офіцерського складу, яка проходить кадрову військову службу, особа офіцерського складу, яка проходить військову службу за призовом, військовослужбовець, призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, якого засуджено до тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, та члени його сім`ї права на пільги не втрачають. У постанові Верховного Суду від 15.07.2020 у справі № 199/3051/14, викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 22.11.2023 в справі №426/4264/19. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). За змістом статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 та триває донині. Загальновідомим фактом є те, що 24.02.2022 російська федерація розпочала чинити злочин агресії проти України у формі широкомасштабного військового нападу. У зв`язку із цим Президент України Указом від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (далі - Указ), ввів в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався. Станом на момент прийняття цієї постанови воєнний стан не скасований. Крім того, Президент України у пункті 1 Указу від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» постановив: оголосити та провести загальну мобілізацію (пункт 1). На підтвердження наявності у відповідача пільг, передбачених частиною п`ятнадцятою статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідачем надано копії: військового квитка [PERSON] (серія [NUMBER] ) з відмітками про проходження військової служби у період з 2017 року у різних військових частинах (а.с. 62); посвідчення учасника бойових дій від 23.11.2018 (серія [NUMBER] ) (а.с. 63), довідки командира в/ч [NUMBER] від 19.01.2025 про те, що старший сержант [PERSON] перебуває на військовій службі за контрактом у вказаній військовій частині з 21.12.2024 по теперішній час (а.с. 65). Отже, на момент укладення Договору №3455540 від 12.02.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту та періоду нарахування відсотків за цим договором у розмірі 91 600,00 грн, [PERSON] був та є військовослужбовцем і на нього поширювалися пільги, передбачені частиною п`ятнадцятої статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». З огляду на те, що відповідачем надано відповідні документи щодо наявності підстав для звільнення його від нарахованих процентів за користування кредитом, нараховані відсотки за Договором №3455540 від 12.02.2023 у розмірі 91 600,00 грн. стягненню не підлягають, у зв`язку з чим у цій частині позову слід відмовити. Щодо відшкодування відповідачем заявлених позивачем витрат по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн., а також на правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн., суд дійшов такого. Так, відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно із частиною восьмою статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено судом, позивач, подавши до суду позов, сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. (а.с. 9). На підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн до суду надано копії: договору про надання правничої допомоги №25 від 17.10.2025 про надання юридичних послуг, що укладений позивачем ТОВ «ФК «Сіті Колект» в особі представника Варшавського К.А. з Адвокатом Бацюк О.М., свідоцтва про право Бацюк О.М. на зайняття адвокатською діяльністю(а.с. 42-43), додатку №1 до Договору про надання правничої допомоги Прайс лист (а.с. 43 на зв. 44), заявки про надання правничої допомоги №16 від 23.10.2025 (а.с. 44 на зв), витягу акту №16 про надання правничої допомоги від 24.10.2025, згідно якого: за надання усної консультації без вивчення документації 3000 грн. (2 години х 1500,00 грн), за надання усної консультації з вивчення документації 2000 грн. (1 години х 2000,00 грн), складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 15 000 грн. (5 години х 3000,00 грн) (а.с. 45); платіжної інструкції №91 від 27.10.2025 про сплату ТОВ «СІТІ КОЛЕКТ» на користь адвокату Бацюк О.М. правової допомоги згідно Договору №25 від 17.10.2025 у розмірі 50 000,00 грн (а.с. 45 на зв.). Так, відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно задоволеним вимогам, у розмірі 4 018,34 грн, з яких: витрати по сплаті судового збору у розмірі 434,12 грн, виходячи з розрахунку: 20 000,00 грн (розмір задоволених позовних вимог) ? 2422,40 грн. (сума сплаченого судового збору) : 111 600,00 грн (розмір заявлених позовних вимог), витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 584,22 грн, виходячи з розрахунку: 20 000,00 грн (розмір задоволених позовних вимог) ? 20 0000,00 грн. (розмір витрат на правничу допомогу) : 111 600,00 грн (розмір заявлених позовних вимог).

Outcome: partial