Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа за позовною заявою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» директора Хлопкової Марії до [PERSON] про стягнення заборгованості. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 квітня 2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір № 851531356 на суму 11100 грн. 00 коп. у формі електронного документа з використанням електронного підпису. При цьому право вимоги за кредитним договором № 851531356 від 28 квітня 2023 року первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було відступлено ТОВ «Таліон Плюс», яке надалі передало його ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а останнє позивачу. Проте відповідачем належним чином взяті на себе зобов`язання, які визначені вказаним кредитним договором, не виконуються, що є підставою для стягнення заборгованості. Загальний розмір заборгованості на день подання позовної заяви, за кредитним договором № 851531356 від 28 квітня 2023 року, становить 46994 грн. 00 коп., з яких: - заборгованість по кредиту 11062 грн. 15 коп.; - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 35931 грн. 85 коп.. Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача суму судових витрат, які поніс позивач у зв`язку з пред`явленням позову, що складає 2422,40 грн., сплаченого судового збору та 7000,00 грн. витрати на правничу допомогу. Відзиву на позовну заяву у встановлений строк не подано. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 вересня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Згідно правил ч.6 ст.19 ЦПК Українизазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимогст.274 ЦПК Українисправа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. У відповідності до ч.5ст.279 ЦПК Українисуд прийшов до висновку про проведення розгляду даної справи за участю сторін. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 листопада 2025 року задоволено клопотання представника позивача пр витребування доказів. 10 грудня 2025 року від представника АТ КБ «Приват банк» направив інформацію щодо рахунків [PERSON] .. Також вказано, що на рахунок було здійснено зарахування коштів на суму 11100 грн. 00 коп. від 28.04.2023 та надано виписку по рахунку. В судове засідання 23 лютого 2026 року: представник позивача не з`явився, про час, дату та місце розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. В прохальній частині позовної заяви зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує, та постановлення заочного рішення суду, у разі виникнення обставин викладених у ч.1 ст.280 ЦПК України відповідач не з`явилася,про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, відзив у встановлений судом строк, не подав. Враховуючи вимоги ч.3 ст.211 ЦПК Українисуд ухвалив, справу розглядати без участі сторін, які подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Застосування технічних засобів фіксування під час розгляду цивільної справи не здійснювалось відповідно дост.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників судового процесу. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01. Відповідно до реєстру прав вимоги №232 від 06.06.2023, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № 851531356 від 28 квітня 2023 року. Надалі, 10.10.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №10/1024-01, згідно з реєстру прав вимоги №1 від 10.10.2024 до договору факторингу 2, право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». У подальшому, 04.06.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивачем укладено договір факторингу №04/06/25-Ю, предметом якого було відступлення прав вимоги за низкою кредитних договорів. Право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № 851531356 від 28 квітня 2023 року підтверджується актом прийому-передачі Реєстру боржників від 04.06.2025. 28 квітня 2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір № 851531356 на суму 11100 грн. 00 коп. у формі електронного документа з використанням електронного підпису. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а відповідач всупереч договірним зобов`язанням в установлені терміни не повернув належні грошові суми, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка підтверджується розрахунком заборгованості та яка не спростована відповідачем. Загальний розмір заборгованості на день подання позовної заяви, за кредитним договором № 851531356 від 28 квітня 2023 року, становить 46994 грн. 00 коп., з яких: - заборгованість по кредиту 11062 грн. 15 коп.; - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 35931 грн. 85 коп.. Позиція суду та оцінка доводів учасників справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. На виконання п. 1.3 договору факторингу на адресу відповідача позивачем було направлено повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості за кредитним договором. Відповідно достатті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно достатті 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із статтею 526 ЦК зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а встатті 530 ЦК вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 525 ЦК забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. В порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Крім того, виходячи із змісту статей 1077, 1078 ЦКдоговір факторингу за своєю правовою природою є різновидом відступки вимоги з особливим суб`єктивним складом, а предметом такого договору може бути і право на одержання коштів, у зв`язку із чим позивач в законному порядку набув право вимоги до відповідача. Відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Як встановлено судом, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на день подання позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 46994 грн. 00 коп., з яких: - заборгованість по кредиту 11062 грн. 15 коп.; - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 35931 грн. 85 коп.. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасив суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами: Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст.141 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частинами 1-6 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послузі виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витратна оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Так, для підтвердження витрат на правову допомогу позивачем було надано Договір про надання правової допомоги №05/06/25-01 від 05 червня 2025 року, акт прийому передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги №05/06/25-01 від 05 червня 2025 року, додаткова угода №25770775609 до договору про надання правової допомоги №05/06/25-01 від 05 червня 2025 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05 червня 2025 року. Відповідно до правової позиції, яку сформував Верховний суд в постанові від 23.01.2025 у справі №240/32993/23, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, оскільки зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії. При цьому допустимим є обґрунтоване зазначення в акті виконаних адвокатом робіт лише вартості всього обсягу виконаної ним роботи, без прив`язки такої роботи до її погодинної або фіксованої вартості. Відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Враховуючи принцип обґрунтованості та пропорційності, характер та час витрачений на виконання адвокатом роботи, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. 00 коп.. При зверненні з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у сумі 2422 грн. 40 коп.. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення судом позову, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп.. На підставі наведеного та

Outcome: approved