Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

У жовтні 2025 року позивач ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON] , згідно якого просив стягнути заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 03726-02/2024 у сумі 26000 грн, а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 03.02.2024 між ТОВ "Аванс Кредит" та [PERSON] був укладений договір про надання фінансового кредиту № 03726-02/2024, за яким відповідач отримав грошові кошти в розмірі 8 000 грн. ТОВ "Аванс Кредит" виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного договору. Відповідач порушила взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 26000 грн. 20.08.2024 між ТОВ "Аванс Кредит" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 20082024 у відповідності до умов якого ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" прийняла права вимоги до відповідача за відповідним кредитним договором. Ухвалою від 23.10.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не подавала. Відповідно до вимогст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, враховуючи заяву позивача, яка не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і постановити заочне рішення. Перевіривши викладені у заяві по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 03.02.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 03726-02/2024 за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 8 000,00 грн та зобов`язалася його повернути через 120 днів (дата повернення кредиту 01.06.2024) зі сплатою відсотків за користування позикою: процентна ставка 2,5% за день. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших витрат. Відповідно до повідомлення № 3466_250130174419 від 30.01.2025 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» підтвердило що 03.02.2024 12:25:19 на суму 8000 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі іРау.uа - 339278818, призначення платежу: Зарахування 8000 грн на карту [NUMBER] . Згідно з поданим ТОВ ФК «ЄАПБ» розрахунком, заборгованість відповідача перед позивачем становить 26000 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 8 000 грн, заборгованість за відсотками за період з 03.02.2024 по 01.06.2024 становить 18000 грн. 20.08.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20082024 за умовами якого ТОВ «Аванс Кредит» відступило позивачеві належне йому право грошових вимог за вищевказаним кредитним договором до відповідача. Відповідно до акту прийому передачі реєстру боржників від 20.08.2024 за договором факторингу № 20082024 від 20.08.2024, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників від 20.08.2024 в кількості 8214 після чого, з урахуванням п.1.2. договору факторингу № 20082024 від 20.08.2024 від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від божників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 20082024 від 20.08.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором № 03726-02/2024 на загальну суму 26000 грн. Відповідач порушив умови вищевказаного договору і тому має заборгованість в розмірі 26000 грн, яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу 8000,00 грн, заборгованості за відсотками 24000 грн. До теперішнього часу відповідач заборгованість за вищевказаним договором не сплатив, що підтверджується витягом з реєстру боржників та розрахунком заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: - припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; - зміна умов зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX, який набрав чинності 24 грудня 2023 року. Цим законом доповнено ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1%. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Договір про надання кредиту № 03726-02/2024 укладено 03.02.2024, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (24 грудня 2023 року), отже, станом на дату укладення договору кредитодавець міг застосовувати максимальний розмір денної процентної ставки, встановлений ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», лише у розмірі 1%. Виходячи з наведеного, встановлення у кредитному договорі умови щодо процентної ставки у розмірі більшому, ніж 1% в день, не відповідає положенням Закону України «Про споживче кредитування». Здійснюючи розрахунок заборгованості за кредитним договором № 03726-02/2024 від 03.02.2024, суд виходить з такого. 03.02.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 03726-02/2024 за яким позичальник отримав грошові кошти в розмірі 8 000,00 грн та зобов`язався її повернути через 120 днів (дата повернення кредиту 01.06.2024) зі сплатою відсотків за користування позикою: процентна ставка 2,5% за день. У період з 03.02.2024 по 01.06.2024 розмір нарахованих процентів, які мав сплачувати позичальник, з урахуванням заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8 000 грн, становив 9 600 грн (8 000 х 1% х 120 дні). Як встановлено судом, [PERSON] порушила взяті на себе зобов`язання за Договором про надання фінансового кредиту № 03726-02/2024, у зв`язку з чим у нього виникла перед позивачем заборгованість по тілу кредиту в розмірі 8 000 грн, заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 9 600 грн, а всього 17 600 грн. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог: 17 600 /26000 х100 = 67,69% або 2049,65 грн. (3028 х 67,69%). На підставі викладеного,

Outcome: partial