Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

01 грудня 2025 року до суду в підсистемі «Електронний суд» надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на статті 11, 203, 205, 207, 512, 514, 517, 526, 536, 610, 612, 629, 638, 639, 652, 1049, 1054, 1055, ЦК України, статті 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», просить стягнути із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75759867 від 20.05.2021 у розмірі 10 273,30 гривень та понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2422,40 гривень, а також судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500 гривень. В обґрунтування позову позивач послався на те, що 20.05.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 75759867 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 3 050 гривень, строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису JaPaDK52NX, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу - [INFO] ) у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позикодавець на виконання договору позики № 75759867 від 20.05.2021, передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 3 050 гривень за посередництвом платіжної системи ТОВ «ФК Фінекспрес» на банківську платіжну картку відповідача. Враховуючи умови договору позики № 75759867 від 20.05.2021, відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором позики та заборгованості за процентами не виконала, відтак заборгованість відповідача [PERSON] за договором позики складає 10 273,30 гривень, яка складається з: 3 050 гривень - суми заборгованості за основною сумою боргу; 7 223,30 гривень - суми заборгованості за процентами. 26.10.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» було укладено договір факторингу № 2610 від 26.10.2021, за умовами якого ТОВ «ФК «УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором позики № 75759867 від 20.05.2021. 03.04.2023 між ТОВ «ФК «УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» було укладено договір факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023, за умовами якого ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 10 333,40 гривень, з яких: 3 050 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7 283,40 гривень - сума заборгованості за процентами, яка підлягає стягненню з урахуванням положень статей 525-526, 530, 610, 626, 628, 1049-1050 ЦК України з відповідача на користь позивача (а. с. 3-6). Ухвалою судді від 30 грудня 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання у справі на 04 лютого 2026 року. Вказаною ухвалою витребувано із Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» наступні докази: інформацію щодо належності [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) карткового рахунку № [NUMBER] ; виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» [PERSON] , за період з 20.05.2021 по 23.05.2021 (а. с. 75-77). Ухвалою суду від 04 лютого 2026 року приєднано до матеріалів справи інформацію АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 20.1.0.0.0/7-260120/97660-БТ від 22.01.2026 та виписку по рахунку № [NUMBER] за період з 20.05.2021 по 23.05.2021, які надійшли 02.02.2026 на виконання ухвали судді від 30 грудня 2025 року, та відкладено судовий розгляд справи на 17 лютого 2026 року на підставі частини четвертої статті 223 ЦПК України (а. с. 96-97). В призначене судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного документу до його електронного кабінету. До суду в підсистемі «Електронний суд» 06.01.2026 від представника позивача - адвоката Ткаченко Ю.О. надійшла заява, в якій вона просила справу розглядати за відсутності ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», проти ухвалення заочного рішення у даній справі не заперечує (а. с. 87). Відповідач повторно в призначене судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася за адресою зареєстрованого місця проживання, проте конверт із судовою повісткою та доданими документами повернувся до суду не врученим з поштовою відміткою причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». У такому випадку [PERSON] , якій адресовано судову повістку разом із доданими документами, за зареєстрованим місцем проживання, вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України. Відзив на позовну заяву відповідач не надіслала, заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не направила, причини неявки суд не повідомила. За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 17 лютого 2026 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11, та частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено електронний договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75759867, паперова копія якого додана до позовної заяви, шляхом підписання сторонами електронними підписами одноразовим ідентифікатором, зокрема, відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором JaPaDK52NX (далі - договір № 75759867) (а. с. 16-17). Відповідно до пункту 1 договору № 75759867 за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Пунктом 2 договору № 75759867 визначено параметри позики, зокрема: сума позики - 3 050 гривень; строк позики/строк договору - 30 днів; процентна ставка (базова, фіксована) - 1,99 % за день; дата надання позики - 20.05.2021; дата повернення позики (останній день) -19.06.2021; знижена процентна ставка (застосовується у відповідності до умов програми лояльності) - 0,01% за день; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) (не застосовується в період карантину) - 2,70 % за день; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 3,71%; орієнтовна загальна вартість позики - 3 059,15 гривень. Згідно з пунктом 4 договору № 75759867 проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Згідно з пунктом 12 договору № 7575986, цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Відповідно до довідки про ідентифікацію, клієнт [PERSON] ідентифікована ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», шляхом використання одноразового ідентифікатора, що є аналогом електронного підпису відповідно до вимог законодавства України. Ідентифікація клієнта здійснювалась при укладенні договору № 75759867, одноразовий ідентифікатор - JaPaDK52NX; час відправки ідентифікатора позичальнику - 20.05.2021 08:57:00; номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор - [INFO] (а. с. 18). Згідно з інформацією ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» № КД-000066956/ТНПП від 24.10.2025, відповідно до договору на переказ коштів № 23-01-18/5 від 23.01.2018 було завершено наступну платіжну операцію: дата - 20.05.2021 року; номер платежу - e0533655-74ea-4847-a665-1352cf801953; сума - 3050 гривень; отримувач [PERSON] - ЕПЗ номер [NUMBER] (а. с. 21). У пункті 1 частини першої статті 512 та статті 514 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 26 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було укладено договір факторингу № 2610 (а. с. 36-40). Відповідно до умов договору факторингу № 2610 від 26.10.2021, акту прийому-передачі Реєстру заборгованостей за договором факторингу № 2610 від 26.10.2021, акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру заборгованості в електронному вигляді за договором факторингу № 2610 від 26.10.2021, Реєстру прав вимог № 2 від 26.10.2021, Акту звірки взаємних розрахунків за період з січня 2021 року по грудень 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», вимоги до боржника [PERSON] за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75759867 від 20.05.2021 перейшли до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (а. с. 36-45). Питання дійсності договору факторингу № 2610 від 26.10.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», в установленому законом порядку не оспорено. У матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про визнання договору факторингу № 2610 від 26.10.2021 недійсним, або заперечення учасниками справи факту правомірності укладення цього договору. 03 квітня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» було укладено договір факторингу № 030423-ФК (а. с. 48-52). Відповідно до умов договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023, акту прийому-передачі Реєстру заборгованостей за договором факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023, акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру заборгованості в електронному вигляді за договором факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023, Реєстру боржників, який є Додатком № 1 до договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023, Акту звірки взаєморозрахунків за період з 03.04.2023 по 01.11.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», вимоги до боржника [PERSON] за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75759867 від 20.05.2021 перейшли до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (а. с. 48-56). Питання дійсності договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ», в установленому законом порядку не оспорено. У матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про визнання договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 недійсним, або заперечення учасниками справи факту правомірності укладення цього договору. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як зазначено у частини третій статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина перша цієї статті). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої цієї статті). Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з вимогами частини четвертої статті 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За змістом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом частини першої статей 626, 628-629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75759867 від 20.05.2021 укладено в електронній формі. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі - Закон № 675-VIII), який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У пункті 5 частини першої статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами частини 7 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до частини третьої статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону № 675-VIII). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них (частина п`ята статті 11 Закону України № 675-VIII). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами частини восьмої статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Статтею 12 Закону № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону № 675-VIII передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону № 675-VIII). На підтвердження своїх вимог позивачем надано: паперову копію електронного договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75759867 від 20.05.2021, що містить інформацію про його підписання відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором JaPaDK52NX. Зазначені обставини свідчать про належне укладення договору позики (з на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75759867 від 20.05.2021, в тому числі погодження відповідача [PERSON] з умовами вказаного договору, шляхом його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Аналогічна правова позиція сформована у постановах Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року в справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Таким чином, 20 травня 2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] був укладений електронний договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75759867. Підпис на договорі здійснений представником Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та позичальником [PERSON] - електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Як вбачається з рішення Славутицького міського суду Київської області від 10 квітня 2020 року у справі № 377/90/20, провадження № 2/377/91/20(ЄДРСР № 88698506), яке набрало законної сили, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 07 червня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 64, після розірвання шлюбу відновлено дошлюбне прізвище дружини [PERSON] . Таким чином, відповідач [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною першою статті 626 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 526 цього Кодексу передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З інформації АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 20.1.0.0.0/7-260120/97660-БТ від 22.01.2026, яка надійшла на адресу суду 02 лютого 2026 року на виконання ухвали судді від 30 грудня 2025 року, вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ) (а. с. 93). Як видно з виписки по банківському рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) за період з 20.05.2021 по 22.05.2021, 20.05.2021 наявне зарахування грошових коштів в розмірі 3 050 гривень (а. с. 94). Відповідно до розрахунку заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», загальна заборгованість відповідача за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75759867 від 20.05.2021, станом на 19.11.2025 становить 10 273,30 гривень та складається із: 3 050 гривень - тіло кредиту; процентів, нарахованих за період з 21.05.2021 по 16.09.2021, в розмірі 7 223,30 (а. с. 9-11). З вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачу нараховані проценти за період з 21.05.2021 по 16.09.2021 в розмірі 7 223,30 гривень, виходячи із процентної ставки - 1,99 % (а. с. 9-11). Як зазначено в договорі позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75759867 від 20.05.2021, сторони врегулювали відносини щодо сплати процентів за користування кредитом, відповідно до пункту 2.3 договору, у розмірі 1,99 %. Сторонами було погоджено строк дії позики (строк договору), відповідно до пункту 2.2 договору - по 19.06.2021 (30 днів). Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за процентами після 19.06.2021, а саме з 20.06.2021 по 16.09.2021, послався у позовній заяві на пункт 6.5. Правил надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, відповідно до якого у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику(або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки за понадстрокове користування. Проте, долучені до позовної заяви Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), затверджені наказом директора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» № 14/05/2021 від 14.05.202, на які посилається ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину договору позики, укладеного 20.05.2021 шляхом підписання електронним підписом. Натомість договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75759867 від 20.05.2021 не містить умов щодо пролонгації та автопролонгації договору. Доказів того, що строк кредитування між сторонами договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75759867 від 20.05.2021 продовжувався, суду позивачем не надано. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді можливість пролонгації і автопролонгації та відповідно нарахування процентів протягом довшого строку, ніж 30 днів з дня укладення договору позики і до 16.09.2021 року включно. Таким чином, кредитодавцем було нараховано проценти за користування позикою в розмірі 5 402,30 гривень, виходячи із процентної ставки - 1,99 %, поза межами строку кредитування за період з 20 червня 2021 року по 16 вересня 2021 року, оскільки вказаним договором встановлено строк кредитування - 30 днів, який закінчився 19 червня 2021 року. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Враховуючи викладене, нарахування кредитодавцем процентів за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75759867 від 20.05.2021 за користування кредитом, виходячи із процентної ставки - 1,99 %, поза межами строку кредитування, тобто після 19 червня 2021 року і до 16 вересня 2021 року в розмірі 5 402,45 гривень, є безпідставним. За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню, оскільки стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3 050 гривень; заборгованість за процентами за користування позикою за період з 21.05.2021 по 19.06.2021 в межах строку кредитування в розмірі 1 820,85 гривень, всього на загальну суму 4 870,85 гривень. В іншій частині позовні вимоги є безпідставними, тому задоволенню не підлягають. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною другою цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За правилом частини третьої вказаної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як зазначено у пункті 1 частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з частиною третьою статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідача суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500 гривень. На підтвердження понесених витрат суду надано: копію договору № 25-08/25/ФП про надання правничої допомоги, укладеного 25 серпня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною; копію свідоцтва про права на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2099, виданого адвокату Ткаченко Ю.О.; копію ордеру серії АХ № 1287257, відповідно до якого ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уповноважило адвоката Ткаченко Ю.О. на представництво його інтересів у всіх судових установах України; копію акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, який є Додатком № 1 до договору № 25-08/25/ФП про надання правничої допомоги від 25.08.2025, підписаного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною; копію платіжної інструкції № 579939275.1 від 15.10.2025; копію витягу з Акту № 3-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25.08.2025, підписаного 06.10.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною, згідно з яким адвокат надав, а клієнт прийняв правничу (правову) допомогу по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором із [PERSON] , загальною вартістю 4 500 гривень, зокрема, вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів (у разі відсутності у клієнта необхідних документів/доказів, адвокат збирає їх самостійно шляхом направлення адвокатських запитів) по малозначних справах для формування позовної заяви, вартість наданої послуги - 500 гривень; судовий супровід в суді першої інстанції: підготовка/складання та направлення/подача однієї позовної заяви до боржника за договором позики у малозначних справах, за необхідності інших заяв по суті справи, в електронній формі за посередництвом Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи, в тому числі представництво інтересів клієнта в суді (адвокат самостійно подає позовну заяву від імені Клієнта, представляє інтереси як представник клієнта в суді), вартість наданої послуги - 4 000 гривень (а. с. 57-67). Вказані вище докази у своїй сукупності підтверджують факт надання адвокатом Ткаченко Ю.О. правничої допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» за договором № 25-08/25/ФП про надання правничої допомоги, укладеного 25 серпня 2025 року. Згідно з пунктами 4, 6, 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушення, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Не належить до інших видів правничої допомоги лобіювання, що здійснюється відповідно до Закону України «Про лобіювання». Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01) , пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Враховуючи час, затрачений адвокатом Ткаченко Ю.О. на надання правничої допомоги по справі про стягнення заборгованості за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75759867, укладеного 20 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] , види виконаних робіт (наданих послуг), зазначених у копії витягу з Акту № 3-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25.08.2025, підписаного 06.10.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною, суд вважає, що розмір витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою, в сумі 4 500 гривень є обґрунтованим та підтвердженим належними доказами у цій справі. Клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу відповідачем суду не надано. За таких обставин, враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з положень статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, виходячи із наступного розрахунку: 4 870,85 гривень х 100 % : 10 273,30 гривень = 47,41 % (відсоток розміру задоволеного позову); 4 500 х 47,41 % :100 %= 2 133,45 гривень (сума витрат на професійну правничу допомогу, пропорційна відсотку задоволеного позову). За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжної інструкції № 579944399.1 від 25.11.2025 позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень (а. с. 2). Вказана сума судового збору була зарахована до спеціального фонду державного бюджету України (а. с. 1). Згідно з пунктом 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3 028 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, виходячи з наступного розрахунку: 2 422,40 гривень х 47,41 % (відсоток розміру задоволеного позову):100 % = 1 148,46 гривень (сума судових витрат, пропорційна відсотку задоволеного позову). На підставі викладеного,

Outcome: partial