Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. Наприкінці червня 2025 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 10 серпня 2024 року уклало із [PERSON] договір про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) №242300-КС-003. За яким ТОВ «Бізнес Позика» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 55000 гривень, а [PERSON] зобов`язалася протягом 24 тижнів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1,15063192 % в день. ТОВ «Бізнес Позика» виконало своє зобов`язання за кредитним договором та надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 55000 гривень. Відповідач неналежним чином виконував грошові зобов`язання, тому у нього виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 171864 гривні 10 копійок, яка складається з заборгованості за сумою прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 49400 гривень 00 копійок, заборгованості за сумою прострочених платежів за відсотками у розмірі 116641 гривня 35 копійок, заборгованість за сумою прострочених платежів за комісією у розмірі 5822 гривні 75 копійок. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому ТОВ «Бізнес Позика» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 171864 гривні 35 копійок. 2. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача [PERSON] просила проводити розгляд цивільної справи за її відсутності, дана вимога міститься в резолютивній частині позову. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пред`явлений позов визнав у повному обсязі 3. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2025 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. (а.с.114-116) 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 10 серпня 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» уклало із [PERSON] договір про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) №242300-КС-003. За яким ТОВ «Бізнес Позика» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 55000 гривень, а [PERSON] зобов`язався протягом 24 тижнів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1,15063192 % в день (а.с.51-60) ТОВ «Бізнес Позика» виконало своє зобов`язання за кредитним договором та надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 55000 гривень. Вказана обставина підтверджується копією інформаційної довідки ТОВ «Профігід», відповідно до якої ТОВ «Бізнес Позика» 10 серпня 2024 року перерахувало на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 55000 гривень (а.с.107А). Крім цього, згідно листа АТ «Укрссиббанк» від 08 липня 2025 року вбачається, що платіжна картка № [NUMBER] належить [PERSON] (а.с.122) Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання» та гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ч.12 ст.11 цього Закону України електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що договір про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) №242300-КС-003 від 10 серпня 2024 року був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора UA-6759 у такий спосіб кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Бізнес Позика» в електронній формі. Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19. [PERSON] неналежним чином виконував грошове зобов`язання, тому у нього виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 171864 гривні 10 копійок, яка складається з заборгованості за сумою прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 49400 гривень 00 копійок, заборгованості за сумою прострочених платежів за відсотками у розмірі 116641 гривня 35 копійок, заборгованості за сумою прострочених платежів за комісією у розмірі 5822 гривні 75 копійок. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив заборгованість за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст.1048ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Встановлені фактичні обставини в справі свідчать про те, що за умовами укладеного між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем кредитного договору, дана фінансова установа надала позичальнику суму кредиту, яку останній зобов`язувався повернути в повному обсязі у визначений договором строк кредитування 24 тижні. Таким чином, позикодавець відповідно до ст.1048ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 25 січня 2025 року, після закінчення строку дії договору в позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Досліджені судом розрахунки заборгованості свідчать про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитом включає період, який виходить за межі строку кредитування, а тому є безпідставним і задоволенню не підлягає. За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що [PERSON] повинен був сплатити кредитору відсотки за вказаним кредитним договором у розмірі 79790 гривень 00 копійок Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес Позика» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 135012 гривень 75 копійок, що складається з заборгованості за основною сумою боргу 49400 гривень 00 копійок, заборгованості за відсотками 79790 гривень 00 копійок, заборгованість за комісією у розмірі 5822 гривні 75 копійок. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжної інструкції №7828 від 29 травня 2025 року (а.с.20) вбачається, що при пред`явленні позову ТОВ «Бізнес Позика» сплатило судовий збір у розмірі 2422 гривні 40 копійок. Позов задоволений частково, а саме 78,55% (135012,75/171864,10 х 100) тому з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1902 гривні 79 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: partial