Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. В грудні [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову вказала, що вона є бабусею вказаних дітей, які проживають разом з нею та перебувають на її повному утриманні. Також зазначено, що рішенням Полонського районного суду від 01.08.2024 дітей було відібрано у відповідачки без позбавлення батьківських прав, оскільки остання ухилялася від їх виховання, зловживала спиртними напоями та створила незадовільні умови для життя. Рішенням виконкому Понінківської селищної ради від 18.09.2024 дітям надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а позивача призначено їх опікуном та піклувальником. Понад рік після відібрання дітей відповідачка жодного разу не поцікавилася їхнім життям, здоров`ям та навчанням, не допомагає матеріально та не виявляє наміру повернути дітей. У зв`язку з цим позивач звернулася до виконавчого комітету Понінківської селищної ради, рішенням якого від 08.09.2025 № 733 затверджено висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Просить суд позбавити відповідачку батьківських прав щодо [PERSON] та [PERSON] . З дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства відповідачці рекомендованим листом з повідомленням про вручення направлено ухвалу про відкриття провадження за зареєстрованим місцем проживання. Відповідачка про розгляд справи повідомлялася належним чином та завчасно. У зв`язку із відміткою у поштових повідомленнях «адресат відсутній за вказаною адресою» відповідачка у порядку п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України вважається такою, якій вручено судове рішення. За умовами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10.05.2023 у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. У постанові Верховного Суду від 23.01.2023 у справі № 496/4633/18 з посиланням на практику Європейського суду з прав людини у справі «Гарячий проти України» (заява № 43925/18) висловлено правову позицію про те, що хоча загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають, щоб судові документи були належним чином вручені учаснику судового процесу, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не заходить так далеко, щоб зобов`язувати національні органи влади забезпечити бездоганне функціонування поштової системи. Органи влади можуть бути притягнуті до відповідальності лише за не надіслання відповідних документів заявнику. Той факт, що заявник, не отримав кореспонденцію, надіслану йому судом, сам по собі недостатній для того, щоб стати аргументованою підставою для заяви про те, що були порушені його права, передбачені п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у цьому випадку, суду. Судом вжито передбачених цивільним процесуальним законодавством заходів для повідомлення відповідачки та створено умови для реалізації принципу змагальності сторін. Відповідачка, у встановлений ст. 178 ЦПК України строк, відзиву на позовну заяву не надала. Представниця органу опіки та піклування Понінківської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області Кукліновська Л.В. позов підтримала і просила вимоги задовольнити із наведених вище підстав. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Позовна заява надійшла до суду 03.12.2025. Ухвалою суду від 16.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження (а.с. 33). Підготовче судове засідання у справі закрито 28.01.2026 та призначено справу до судового розгляду (а.с. 55). Згідно зі ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача суд проводить заочний розгляд справи. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом установлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , про що зроблено актовий запис № 23. У документі вказано дані про батька - [PERSON] , матір - [PERSON] (а.с. 3). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , про що зроблено актовий запис № 4. У документі вказано дані про батька - [PERSON] , матір - [PERSON] (а.с. 4) Відомості про батька дітей внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с. 27-28). Рішенням Полонського районного суду від 01.08.2024 у справі № 681/398/24 дітей було відібрано у матері без позбавлення батьківських прав через незадовільні умови проживання та зловживання нею алкоголем (а.с. 11- 13). Рішенням виконкому Понінківської селищної ради від 18.09.2024 № 562 позивача призначено опікуном над [PERSON] та піклувальником над [PERSON] (а.с. 20). Висновок органу опіки та піклування, затверджений рішенням виконавчого комітету Понінківської селищної ради від 08.09.2025 № 733 (а.с. 16-18), підтверджує доцільність позбавлення [PERSON] . Так встановлено, що відповідачка протягом тривалого часу свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не виявляє інтересу до фізичного та духовного розвитку дітей, не бере участі в їхньому вихованні та не забезпечує належних умов для їхнього проживання, тоді як діти повністю перебувають на утриманні та під опікою позивача (баби), яка створила для них сприятливе сімейне середовище. Матеріалами справи та даними висновку підтверджується асоціальна поведінка відповідачки, яка веде аморальний спосіб життя та зловживає спиртними напоями, що раніше вже стало підставою для відібрання у неї дітей без позбавлення батьківських прав рішенням суду від 01.08.2024, проте за понад рік відповідачка не змінила своєї поведінки та не вжила жодних заходів для повернення дітей у сім`ю. Встановлено факт злісного ухилення від матеріального утримання дітей, оскільки [PERSON] офіційно не працевлаштована, не вживає заходів для пошуку роботи, а її заборгованість зі сплати аліментів станом на час підготовки висновку становить 51 455,60 грн, що свідчить про повну байдужість до потреб дітей. Комісією враховано письмову заяву самої [PERSON] , у якій вона офіційно підтвердила відсутність бажання займатися вихованням дітей та надала згоду на позбавлення її батьківських прав, а також взято до уваги думку малолітніх дітей, які висловили небажання проживати з матір`ю через її негативну поведінку в минулому та відсутність будь-якої турботи з її боку. На підставі викладеного вище орган опіки та піклування дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав відповідачки повністю відповідає інтересам дітей та є необхідним заходом для забезпечення їхнього подальшого стабільного розвитку під опікою позивача. Відповідачка надала письмову заяву-згоду на позбавлення її батьківських прав, зазначивши, що не хоче виховувати дітей (а.с. 26). Позивач характеризується позитивно, за місцем її проживання для дітей створено належні умови, вони забезпечені одягом, харчуванням та всім необхідним для навчання, що підтверджено актами обстеження умов проживання (а.с. 22-23). Факт того, що відповідачка не цікавиться шкільним життям дітей, підтверджується довідкою Понінківського ліцею № 01-02/269 від 27.08.2025 (а.с. 14). Заборгованість зі сплати аліментів у сумі 51455,60 грн накопичувалася протягом тривалого часу через повне ігнорування відповідачкою свого обов`язку щодо матеріального утримання дітей. Згідно з наданим розрахунком (а.с. 29-30), станом на серпень 2025 року сума несплачених коштів постійно зростала, оскільки відповідачка офіційно не працевлаштована та не здійснювала жодних добровільних платежів на користь опікуна. В судовому засіданні неповнолітні [PERSON] та [PERSON] у своїх поясненнях, які надані за участю педагога, висловили згоду на позбавлення матері батьківських прав, вказавши на її негативну поведінку та відсутність турботи. 4. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками та норми права, які застосував суд. Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей. Аналіз наведеної норми права дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20) Верховний Суд зазначив, що "ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України)». Ухилення від виконання юридичного обов`язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати (батько) можуть вважатися такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, якщо вона (він) не проявляють про неї батьківської турботи, хоча мають таку можливість. В пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків відбувається, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Мотивуючи застосування такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, суд виходить з того, що права батьків щодо виховання дитини є пріоритетними, проте вони не є абсолютними та мають діяти виключно в інтересах самої дитини. У цій справі судом встановлено не просто епізодичне невиконання батьківських обов`язків, а свідому, систематичну та тривалу бездіяльність відповідачки, яка фактично самоусунулася від виконання ролі матері. Суд враховує, що позбавлення батьківських прав є засобом захисту прав дитини, коли всі інші заходи впливу (зокрема, відібрання дітей без позбавлення прав у 2024 році) не дали позитивного результату. Протягом року відповідачка не лише не змінила спосіб життя, а й поглибила свою винну поведінку: вона не виявила жодного інтересу до повернення дітей, не встановила з ними контакту та продовжувала нарощувати заборгованість по аліментах, що досягла значної суми - 51455,60 грн. Це свідчить про стійке небажання відповідачки виконувати свій юридичний та моральний обов`язок. Особливу увагу суд приділяє психологічному аспекту: діти тривалий час проживають у стабільному середовищі з позивачем, де отримують необхідну турботу, якої була позбавлена їхня біологічна мати. Відсутність емоційного зв`язку між дітьми та відповідачкою, що підтверджено їхньою особистою думкою в судовому засіданні, вказує на те, що подальше збереження батьківських прав за відповідачкою є формальним і не відповідає реальному стану речей. Таким чином, ухилення від виховання дітей у цьому випадку є актом свідомої поведінки відповідачки, яка, маючи реальну можливість виправитися, обрала шлях подальшого нехтування інтересами [PERSON] та [PERSON] . За таких умов збереження батьківських прав відповідачки суперечило б інтересам дітей на належне виховання та безпеку, а тому застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав є пропорційним, виправданим та необхідним для захисту майбутнього цих неповнолітніх. 5. Розподіл судових витрат. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211 грн 20 коп.

Outcome: approved