Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Представник позивача АТ «Райффайзен Банк» Лозіна О.Ю. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що АТ "Райффайзен Банк" розмістив на власному офіційному сайті в мережі Інтернет «www.raiffeisen.ua» Публічну інформацію про надання громадянам банківських послуг на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ Райффайзен Банк. У публічній пропозиції визначено, що фізична особа, яка виявила намір прийняти (акцептувати) цю публічну пропозицію, підписує Заяву про акцепт Публічної пропозиції/Угоду, за встановленою формою. Також у Публічній пропозиції зазначено, що дана Публічна пропозиція, Заява про акцепт, Правила, разом із Тарифами, заявами, всіма змінами, додатками, додатковими договорами/угодами до них у сукупності є Договором банківського обслуговування. Такий договір вважається укладеним з моменту, коли банк або кредитний посередник отримує заяву про акцепт, підписану клієнтом. Зазначає, що відповідачка подала заяву до позивача та уклала Угоду №PDV2-1086456 від 06.07.2015, якою акцептувала Публічну пропозицію/Угоду (далі іменовану як «Заява»). Згідно з цією Заявою, відповідачка прийняла умови публічної пропозиції Банку на отримання банківських послуг, які детально описані у Правилах, висловлюючи свою повну та беззастережну згоду з ними. Банк і відповідач уклали Заяву про відкриття Карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/4006/82/822694 від 14.02.2020 року, згідно з умовами якої Банк надає позичальниці кредитні кошти на умовах кредитного договору в межах поточного ліміту 100000 грн. та максимального ліміту 500000 грн., строком на 48 місяців під 48% річних. Згідно умов п. 1.2., Заяви - Договору, з дати початку кредитування, Банк надав Клієнту, в межах Поточного ліміту, кошти у сумі: 100 000,00 гривень (Кредит). Кредит надавався, шляхом зарахування коштів Кредиту на КР одночасно з ініціюванням Клієнтом платіжних (видаткових) операцій за КР та/або шляхом Договірного списання Банком коштів Кредиту КР у випадках, визначених Договором. Метою Кредиту є: придбання Клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника. Максимальний ліміт Кредиту складав 500 000,00 грн., в межах якого було встановлено поточний ліміт Кредиту (п. 1.3. Заяви - Договору). Відповідно до умов Кредиту та Заяви сторони погодили, що проценти будуть нараховуватися в порядку, визначеному п. п. 2.5.1, 2.5.4 п. 2.5. Статті 2 Розділу 6 Правил. Згідно Статті 2 Розділу 6 Правил, клієнт зобов`язаний сплачувати Банку обов`язковий щомісячний платіж за користування кредитом у розмірі 5 (п`ять) відсотків від власної заборгованості перед Банком, але не менше тридцяти гривень або суми залишку власної заборгованості перед Банком, якщо вона менше за зазначену суму. Порядок та умови погашення іншої заборгованості за кредитом в т.ч. недозволеного овердрафту визначається пунктами 2.5.5.-2.5.13. пункту 2.5. Статті 2 Розділу 6 Правил клієнт зобов`язався здійснити остаточне погашення кредиту та процентів за користування кредитом не пізніше дати закінчення Строку Кредиту, а у разі його подовження в останній робочий день строку користування кредитом. В подальшому кредитний ліміт було збільшено відповідно до п. 2.3 ст. 2 Правил та п. 2.1 Кредитного договору в межах максимального ліміту. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов Кредиту на адресу відповідача було направлено вимогу про дострокове виконання боргових зобов`язань за вих. № №114/5-714460 від 28.10.2025 року, надавши можливість останньому добровільно (в позасудовому порядку) врегулювати заборгованість протягом 30 днів. Дана вимога була направлена позивачем на електронну адресу аnnаsolomia85gmail.com відповідача (відповідно до п.7.12 статті 7 Розділу 1 Правил), однак у визначені у вимозі строки відповідачем не виконана. Станом на 27.10.2025 року заборгованість відповідача перед позивачем за Кредитом складала 157 277,96 грн., яка складається з дозволеного та недозволеного овердрафту, у тому числі прострочена заборгованість з обов`язкового щомісячного внеску 40 738,45 грн. Разом з тим, після направлення досудової вимоги відповідачем було частково виконано вимогу викладену у досудовій вимозі та сплачено на рахунок погашення кредитної заборгованості суму у розмірі: 21 536, 27 грн. Таким чином розмір несплаченої заборгованості за Кредитним договором становить: 135 741 грн 69 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь та сплачений судовий збір в розмірі 3028 грн. Ухвалою суду від 12.01.2026 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивачу та відповідачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу копію ухвали та копію позову з додатками рекомендованим повідомленням. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу [PERSON] повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній», що вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Зазначене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18, провадження №12-109гс19; від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, провадження № 14-507цс18. Станом на день розгляду справи відзиву на позовну заяву не надходило. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних в справі доказів, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 14.02.2020 між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] укладено Заяву про відкриття Карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010/4006/82/822694, згідно умов якої Банк надав відповідачу в межах поточного ліміту кошти в сумі 100000 гривень шляхом зарахування коштів на картковий рахунок. Також 14.02.2020, [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого сума /ліміт кредиту - від 1000 до 250000 гривень, строк кредитування - 48 місяців, процентна ставка річних складає 48%, кількість та розмір платежів, періодичність внесення щомісячно протягом строку дії договору про споживчий кредит; мінімальний платіж - 5% від суми заборгованості. Згідно розписки про отримання картки від 14.02.2020, [PERSON] отримала у непошкодженому стані платіжну картку за № [NUMBER] . З правилами користування карткою ознайомлена та зобов`язалась їх виконувати. Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором надавши позичальниці кредитні кошти, що стверджується наданою суду копією виписки по рахунку. В подальшому, відповідно до п.2.3. ст.2 Правил банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк» та п.2.1. Кредитного договору Поточний ліміт кредиту було збільшено в межах максимального ліміту, що підтверджується копією розрахунку заборгованості по картковому кредиту. Відповідно до умов Кредиту та Заяви сторони погодили, що проценти будуть нараховуватися в порядку, визначеному п. п. 2.5.1, 2.5.4 п. 2.5. Статті 2 Розділу 6 Правил. Згідно Статті 2 Розділу 6 Правил та п. 5.2 Кредитного договору, клієнт зобов`язаний сплачувати Банку обов`язковий щомісячний платіж за користування кредитом у розмірі 5 (п`ять) відсотків від власної заборгованості перед Банком, але не менше тридцяти гривень або суми залишку власної заборгованості перед Банком, якщо вона менше за зазначену суму. Порядок та умови погашення іншої заборгованості за кредитом в т.ч. недозволенного овердрафту визначається пунктами 2.5.5.-2.5.13. пункту 2.5. Статті 2 Розділу 6 Правил клієнт зобов`язався здійснити остаточне погашення кредиту та процентів за користування кредитом не пізніше дати закінчення Строку Кредиту, а у разі його подовження в останній робочий день строку користування кредитом. Відповідно до умов Кредиту та Заяви сторони встановили, що у разі настання передбачених підпунктом 3.6.2. пункту 3.6. Статті 3 Розділу 6. Правил обставин Дефолту, Банк має право відмовити в наданні Кредиту (з припиненням зобов`язання Банка надати Кредит) та/або вимагати дострокового виконання зобов`язань за Кредитом, включаючи повернення суми Кредиту, сплату Процентів, пені та інших платежів за Кредитом, про що направляє письмову вимогу. У разі невиконання цієї вимоги, Банк має право вжити заходи для стягнення заборгованості за Кредитом, які не суперечать законодавству України. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов Кредиту на адресу [PERSON] було направлено вимогу про дострокове виконання боргових зобов`язань за вих. № 114/5-714460 від 28.10.2025 року, надавши можливість останній добровільно (в позасудовому порядку) врегулювати заборгованість протягом 30 днів, яка була направлена на електронну адресу відповідача аnnаsolomia85gmail.com ( п.7.12 статті 7 Розділу 1 Правил). Станом на 27.10.2025 року заборгованість відповідача перед позивачем за Кредитом складала 157 277,96 грн., яка складається з дозволеного та недозволеного овердрафту, у тому числі прострочена заборгованість з обов`язкового щомісячного внеску в розмірі 40 738,45 грн. Заборгованість за дозволеним овердрафтом це сума фактично використаного кредитного ліміту згідно кредитного договору в межах доступної суми коштів на Картковому рахунку. В свою чергу відповідно до ст. 1 Розділу 2 Правил банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк» недозволеним овердрафтом є заборгованість на Картковому рахунку, яка виникає у разі перевищення суми операції над доступною сумою коштів на Картковому рахунку. Відповідач [PERSON] частково виконала вимогу викладену у досудовій вимозі та сплатила на рахунок погашення кредитної заборгованості суму у розмірі: 21 536, 27 грн. В зв`язку з чим, розмір несплаченої заборгованості за Кредитним договором, які позивач просить стягнути становить 135741,69 грн. Згідно ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1ст. 612 ЦК України). Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За правилами ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі №450/1686/17). Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу. Позивачем надано обґрунтовані та правові докази порушення та невиконання відповідачкою умов договору, водночас, відповідачкою [PERSON] , жодних доказів на протилежне не представлено, відзив на позов не подано. З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача є законними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаним позовом, позивачем були понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3028,00 гривень, які документально підтверджені.

Outcome: approved