Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

11.09.2025 року ТОВ «Укр кредит фінанс» звернулося до [PERSON] про стягнення заборгованості 70500,00 грн. та судового збору 2422,40 грн. Ухвалою судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.09.2025 року справу передано для розгляду за підсудністю до Заводського районного суду м. Миколаєва. 13.10.2025 року матеріали зазначеної справи надійшли до Заводського районного суду м. Миколаєва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2025 року визначено суддю Гаврасієнко В.О. За умовами договору ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» відкрило на користь [PERSON] кредитну лінію з кредитним лімітом у 14 100 грн зі строком користування коштами протягом 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику (який складається з базових періодів кредитування строком 14 календарних днів кожен), а [PERSON] зобов`язався повернути кредит до 20 січня 2025 року, а також сплачувати проценти за користування ним: у розмірі 2,50 % за кожен день користування коштами. Позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 08 липня 2025 року виникла заборгованість у загальному розмірі 14100 грн, у тому числі: прострочена заборгованість за кредитом 14100,00 грн; прострочена заборгованість за процентами 56400,00 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з`явився, проте в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду письмові пояснення по справі, у яких просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги не визнав. Крім того, відповідач у поясненнях зазначив, що позовна заява є необґрунтованою, незаконною та надуманою з огляду на наступне. Так умовами договору про відкриття кредитної лінії №1371-5990 від 27.03.2024 року визначають, що денна процентна ставка складає 2,50 %, однак це є грубим порушенням норм чинного законодавства та суперечить Закону України «Про споживче кредитування», який визначає, що розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%. Тому пункти договору про денну процентну ставку 2,50 % є не чинними, а проведений позивачем розрахунок хибним та недійсним. Наданий позивачем розрахунок не може бути використаним для винесення законного та обґрунтованого рішення суду, а отже позивачем не доведено наявності заборгованості в розмірі 70500,00 грн. Тому позовна заява задоволенню не підлягає. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 27 березня 2024 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» уклало з [PERSON] в електронній формі Договір про відкриття кредитної лінії №1371-5990. За умовами договору ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» відкрило на користь [PERSON] кредитну лінію з кредитним лімітом у 14 100 грн зі строком користування коштами протягом 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику (який складається з базових періодів кредитування строком 14 календарних днів кожен), а [PERSON] зобов`язався повернути кредит до 20 січня 2025 року, а також сплачувати проценти за користування ним: у розмірі у розмірі 2,50 % за кожен день користування коштами. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З матеріалів справи вбачається, що сторони з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» уклали між собою кредитний договір в електронній формі, узгодили у ньому усі істотні умови, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальник підписав його за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, [PERSON] набув статусу, прав та обов`язків позичальника у кредитних правовідносинах з позивачем. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Відповідно до копії довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 04 липня 2024 року банк підтвердив той факт, що 27 березня 2024 року через систему платежів «Liqpay» відбулося зарахування кредитних коштів ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на зазначену позичальником в п. 12 кредитного договору банківську картку відповідача № [NUMBER] у розмірі 14 100,00 грн, що повністю підтверджує факт виконання позивачем свого зобов`язання перед відповідачем. В той же час, позичальник порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII(надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано законами України «Про електронну комерцію» та Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Статтею 1 Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" передбачено, що електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис. Згідно із частиною 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно зі статтею 12 вказаного Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» норми вказаного Закону відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Судом встановлено, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг та 27 березня 2024 року підписав договір про відкриття кредитної лінії № 1371-5990 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином судом встановлено, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, ними дотримано письмову форму укладення кредитного договору. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач [PERSON] не виконав свого зобов`язання та не здійснював платежі в повному обсязі для погашення кредитної заборгованості, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Згідно розрахунку боргу, станом на 08 липня 2024 року загальна заборгованість за кредитним договором становить 119850,00 грн, у тому числі: прострочена заборгованість за кредитом 14 100,00 грн; прострочена заборгованість за процентами 105750,00 грн. Однак, у позовній заяві представник позивача зазначає, що кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживача, а саме часткового списання заборгованості за нарахованими процентами у сумі 49350,00 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості у розмірі 70500, 00 грн. Враховуючи викладене просив стягнути з позичальника заборгованість за кредитним договором становить 70500,00 грн, у тому числі: прострочена заборгованість за кредитом 14 100,00 грн; прострочена заборгованість за процентами 56400,00 грн. Однак суд не в повній мірі погоджується з наданим розрахунком процентів за користування кредитом у зв`язку з наступним. Суд констатує, що проценти дійсно нараховані відповідно до умов кредитного договору (в тому числі за узгодженими сторонами розміром процентної ставки та строком кредитування. Разом з тим умови кредитного договору та відповідні нарахування в цій частині суперечать вимогам Закону України «Про споживче кредитування». Зокрема, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-IX (який набрав чинності 24 грудня 2023 року) статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено: ч. 4 цієї статті, у якій зазначено формулу розрахунку денної процентної ставки за споживчим кредитом; ч. 5 цієї статті, у якій визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, у п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинностіЗаконом України«Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. За встановленого, оскільки кредитний договір укладений між сторонами після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, яким внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» (в частині обмеження розміру денної процентної ставки), проте без урахування його положень, а тому відповідні умови договору щодо нарахування процентів у розмірі, що перевищує 1,5 % на день, починаючи з 121 по 240 день з дня набрання чинності Законом України від 22 листопада 2023 року № 3498-IX (тобто з 22 квітня 2024 року до 20 січня 2025 року (останнього дня нарахування процентів)) є нікчемними, а нарахування процентів протягом вказаного періоду повинно здійснюватися за ставкою не більше 1,5 % та 1% на день за відповідний період. Таким чином, до стягнення підлягають: - підтверджені відповідним розрахунком боргу проценти за період з 27 березня 2024 року до 21 квітня 2024 року у розмірі 9 165 грн; - проценти за період з 22 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року у розмірі 25 168,50 грн (14 100 грн (сума заборгованості за кредитом) х 1,5 % (максимальна дозволена законом денна процентна ставка)/100 х 119 (днів користування кредитом)). - проценти за період з 21 серпня 2024 року до 20 січня 2025 року (строк дії договору) у розмірі 21 432,00 грн (14 100 грн (сума заборгованості за кредитом) х 1 % (максимальна дозволена законом денна процентна ставка)/100 х 152 (днів користування кредитом)). Тому загальний розмір процентів до стягнення становить 55 765,50 грн. За такого, з [PERSON] на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у загальному 69 865,50 грн, у тому числі: -прострочена заборгованість за кредитом 14 100 грн; -прострочена заборгованість за процентами (за період з 27 березня 2024 року до 20 січня 2025 року) 55 765,50 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача (в межах розміру задоволених позовних вимог) також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 1753,58 грн судового збору.

Outcome: partial