Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

У грудні 2025 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі, від якого народилася дитина син [PERSON] , [INFO] . Дитина знаходиться на повному матеріальному забезпеченні позивача, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має можливість надавати таку допомогу, на утриманні інших дітей не має, а тому позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до її повноліття, починаючи стягнення з дня подання даної заяви до суду. Ухвалою суду від 16 грудня 2025 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні адвокат Климась Ю.І. представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав викладених у ньому. Представник відповідача адвокат Коган Р.В. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, підтримавши наданий відзив на позов. Зокрема, зазначив, що син сторін проживає то з матір`ю, то з батьком і обидва з батьків виконують свої батьківські обов`язки по утриманню дитини. Так, відповідач сплачує мобільні стосунки дитини, на ім`я сина відкрито банківську картку в АТ «Універсал Банк». Відповідач, як батько дитини, утримує сина добровільно, надає кишенькові гроші, що підтверджено наданими квитанціями і не спростовано позивачем. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно вимог ч.ч.1,3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, оцінивши всі докази по справі, що мають істотне значення, суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх спільної дитини - [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 12 грудня 2025 року до досягнення повноліття дитини. Посилання відповідача на добровільне виконання свого батьківського обов`язку по утриманню дитини, в тому числі на оплату мобільного зв`язку, кишенькові гроші, про що надані до суду квитанції, суд не може розцінювати як підставу для відмови у позові про стягнення аліментів на малолітню дитину. Водночас, надані відповідачем докази спростовують доводи позивача про ухилення від утримання дитини. Таким чином, позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1331 грн. 20 коп.

Outcome: approved