Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому, враховуючи заяву про виравлення описки, просять: 1. Визнати за [PERSON] , як спадкоємцем за заповітом, право власності на 1/6 частину квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . 2.Визнати за [PERSON] , як спадкоємцем за заповітом, право власності на 1/6 частину квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] ,який помер [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина на частку в квартирі, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , яка належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та спадкодавцю [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.07.2004, виданого Красилівською райдержадміністрацією, та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Згідно повідомлення приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Гребеннікової О.І. від 26.08.2025, видати свідоцтва про право на спадщину на квартиру немає можливості, оскільки вищевказана квартира перебуває у спільній сумісній власності без визначення часток, а тому рекомендовано для вирішення даного питання звернутись до суду. Оскільки у документах, що підтверджують право власності на нерухоме майно (квартиру), не визначено частку кожного з учасників спільної сумісної власності, позивачі не мають можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у позасудовому порядку, а тому вимушені звернутись до суду з даним позовом. Частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Отже, частка спадкодавця [PERSON] у спільній сумісній власності на квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , становить 1/3. ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 30.10.2025 відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Витребувано у приватного нотаріуса Хмельницького нотаріального округу Гребеннікової Олени Іванівни копію спадкової справи №2/2020 від 10.01.2020, заведену до майна померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 23.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 12.01.2026 прийнято відмову позивача [PERSON] від позову. Закрито провадження у справі в частині позовних вимог позивача [PERSON] . Постановлено повернутися до стадії підготовчого провадження у цивільній справі. Прийнято заяву про уточнення позовних вимог [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою суду від 02.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. ІІІ. Позиції учасників справи. Представник позивачів та третьої особи подала клопотання, в якому просить розглядати дану справу за відсутності учасників. Представник відповідача надіслала клопотання про розгляд справи на розсуд суду за відсутності представника відповідача. ІV. Фактичні обставини справи. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] [PERSON] ( [INFO] ) є сином [PERSON] , [PERSON] ( [INFO] ) - донькою. [PERSON] ( [INFO] ) була дружиною [PERSON] . [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала із [PERSON] на день його смерті, що підтверджується довідкою виконкому Чорноострівської селищної ради Хмельницьколго району Хмельницької області №108 від 27.06.2025. Згідно заповіту [PERSON] від 13.06.2018, усе своє майно він заповів в рівних долях для [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] після смерті сином [PERSON] подали заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. [PERSON] подала заяву до нотаріуса про те, що їй відомий зміст заповіту, за яким її чоловік заповів усе майно для [PERSON] , [PERSON] . Також повідомила про відмову від обов`язкової частки у спадщині. 08.08.2025 приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Гребенніковою О.І. для [PERSON] та [PERSON] видано, зокрема, свідоцтва про право на спадщину за заповітом (на 1/2 частку) на спадковий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Також після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина на частку в квартирі, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , яка належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та спадкодавцю [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.07.2004, виданого Красилівською райдержадміністрацією, та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.07.2004. Згідно повідомлення приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Гребеннікової О.І. від 26.08.2025, при вивченні документів, що підтверджують право власності на квартиру (яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ), належну померлому [PERSON] , було встановлено, що квартира належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , тобто без визначення частки у праві власності. Повідомлено, що свідоцтва про право на спадщину на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , немає можливості видати, оскільки вищевказана квартира перебуває у спільній сумісній власності без визначення часток. Рекомендовано для вирішення даного питання звернутись до суду. З огляду на викладене, виник спір про право на спадкове майно, та за вказаних обставин позивачі не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину в іншому (позасудовому) порядку. V. Оцінка Суду. Згідно з ч. 1-2 ст.355, ч. 1 ст.356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1-2 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. . Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1, 2 ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Таким чином, при поділі (виділі) часток у майні, яке перебуває у спільній сумісній власності, в тому числі й визначенні, законом фактично встановлюється презумпція рівності таких часток. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1 ст. 1220, ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.ст. 1217, 1261 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Суду при розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно належить встановити: факт смерті спадкодавця, коло спадкоємців, наявність (відсутність) заповіту, факт прийняття спадщини, наявність спадкового майна. Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19, подання позову про визнання права власності в порядку спадкування є ефективним способом захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України у випадку, коли частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не визначено, так як саме визначення такої частки не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності. Враховуючи вищевказане, належні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] частки у праві власності на квартиру є рівними, а саме кожному із них належить по 1/3 частки цієї квартири. З огляду на те, що після смерті батька позивачів, якому, у тому числі, на праві спільної сумісної власності належала квартира (1/3 частки), спадкоємці за заповітом (позивачі) не можуть належним чином оформити свої права на частину вказаної квартири, оскільки на момент смерті спадкодавця частка у спільній сумісній власності не була визначена, відтак належним способом захисту буде визнання за позивачами права власності на 1/6 вказаної квартири в порядку спадкування за заповітом, враховуючи відсутність інших спадкоємців, які б прийняли спадщину або претендували на неї. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 та статтею 2 ЦПК України та враховує, що у даному випадку спір виник не внаслідок винних дій відповідача, який проти позову не заперечував, будь - яких дій, які б порушували право позивачів на оформлення спадщини, не вчиняв. Тому,

Outcome: approved