Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. В середині червня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» звернулося до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 02 грудня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений кредитний договір №452436185. За яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 21700 гривень строком на 30 днів, до 01.01.2022 року, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 0,32% в день. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало своє зобов`язання за договором та надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 21700 гривень. Відповідач неналежним чином виконував грошові зобов`язання, тому у нього виник борг у розмірі 61267 гривень 88 копійок. 28 листопада 2018 року згідно умов договору факторингу № 28/1118-01, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило на користь ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги за кредитним договором №452436185 від 02 грудня 2021 року. 05 серпня 2020 року згідно умов договору факторингу № 05/0820-01, ТОВ «Таліон Плюс» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» право вимоги за кредитним договором №452436185 від 02 грудня 2021 року. 29 травня 2025 року згідно умов договору факторингу № 29/05/25-Е, ТОВ «Онлайн Фінанс» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» право вимоги за кредитним договором №452436185 від 02 грудня 2021 року. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 61267 гривень 88 копійок, що складається: заборгованості за тілом кредиту 21699 гривень 75 копійок, заборгованості за відсотками 39568 гривень 13 копійок. 2. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача Тараненко А.І. у судове засідання не з`явився, підтримав пред`явлений позов та просив суд його задовольнити у повному обсязі, а розгляд цивільної справи здійснити за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. Про час та місце розгляду цивільної справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями, які повернулися на адресу суду з відмітками про отримання. 3. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2025 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2026 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 02 грудня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений кредитний договір №452436185. За яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 21700 гривень строком на 30 днів, до 01.01.2022 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 0,32% в день. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало своє зобов`язання за договором та надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 21700 гривень. Вказана обставина підтверджується довідкою директора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». (а.с.165). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання» та гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ч.12 ст.11 цього Закону України електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що кредитний договір №452436185 від 02 грудня 2021 року був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора MNV26А3Т. У такий спосіб кредитний договір був укладений в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в електронній формі. Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19. Всупереч вимогам ч.1 ст.81 ЦПК України відповідач не надав жодного доказу на спростування того, що він не укладав кредитний договір, не отримував та не вводив одноразовий ідентифікатор, не надавав ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відомості своєї банківської картки для переказу кредитних коштів. Встановлено, що [PERSON] неналежним чином виконував грошові зобов`язання, тому у нього виникла заборгованість у розмірі 61267 гривень 88 копійок, що складається: заборгованості за тілом кредиту 21699 гривень 75 копійок, заборгованості за відсотками 39568 гривень 13 копійок. (а.с.85-87,84,83). 28 листопада 2018 року згідно умов договору факторингу № 28/1118-01, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило на користь ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги за кредитним договором №452436185 від 02 грудня 2021 року (а.с.128-314) 28 листопада 2019 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, якою дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31 грудня 2020 року включно (а.с.139). 31 грудня 2020 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, якою дійшли згоди викласти текст договору факторингу в новій редакції (а.с.140-146). 31 грудня 2021 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, якою дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31 грудня 2022 року включно (а.с.150). 31 грудня 2022 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №31 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, якою дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31 грудня 2023 року включно (а.с.151). 31 грудня 2023 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, якою дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31 грудня 2024 року включно (а.с.152). ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» відступив ТОВ «Таліон» право вимоги за кредитним договором №452436185 від 02 грудня 2021 року, що підтверджується копією Реєстру прав вимоги №175 від 05 травня 2022 року (а.с.125-127). 05 серпня 2020 року згідно умов договору факторингу № 05/0820-01, ТОВ «Таліон Плюс» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» право вимоги за кредитним договором №452436185 від 02 грудня 2021 року (а.с.112-1170). 03 серпня 2021 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» уклали додаткову угоду №2 до договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, якою дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31 грудня 2022 року включно (а.с.121). 30 грудня 2022 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» уклали додаткову угоду №3 до договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, якою дійшли згоди продовжити строк дії договору до 30 грудня 2024 року включно (а.с.122). ТОВ «Таліон Плюс» відступив на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» право вимоги за кредитним договором №452436185 від 02 грудня 2021 року, що підтверджується копією Реєстру прав вимоги №9 від 30 травня 2023 року (а.с.109-111). 29.05.2025 року згідно умов договору факторингу № 29/05/25-Е, ТОВ «Онлайн Фінанс» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» право вимоги за кредитним договором №452436185 від 02 грудня 2021 року, що підтверджується копією Реєстру боржників до договору факторингу №29/05/25-Е від 29 травня 2025 року (а.с.94-96). В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив заборгованість за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст.1048ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Встановлені фактичні обставини в справі свідчать про те, що за умовами укладеного між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем кредитного договору, дана фінансова установа надала позичальнику суму кредиту, яку останній зобов`язувався повернути в повному обсязі у визначений договором строк кредитування 30 днів, тобто до 01 січня 2022 року. Таким чином, позикодавець відповідно до ст.1048ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування 30 днів, після закінчення строку дії договору в позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Досліджені судом розрахунки заборгованості свідчать про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитом включає період, який виходить за межі строку кредитування, а тому є безпідставним і задоволенню не підлягає. За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що [PERSON] повинен був сплатити кредитору відсотки за вказаним кредитним договором у розмірі 2083 гривні 20 копійок, (21700 гривень 00 копійок х 0,32% х 30 днів). Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 23782 гривні 95 копійок, що складається з заборгованості за основною сумою боргу 21699 гривень 75 копійок, заборгованості за відсотками 2083 гривні 20 копійок. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилами з ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. З платіжної інструкції №16729 від 16 червня 2025 року (а.с.16) вбачається, що при пред`явленні позову ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» сплатило судовий збір у розмірі 2422 гривні 40 копійок. Пред`явлений позов задоволений частково, а саме 38,81% (23782,95/ 61267,88 ? 100%). З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 940 гривень 13 копійок (2422,40 / 100% ? 38,81%). Встановлено, що представництво інтересів позивача здійснював адвокат Тараненко А.І. на підставі договору про надання правової допомоги №29/05/25-01 від 29 травня 2025 року (а.с.79-81). Відповідно до п.1 додаткової угоди №25770497077 від 30 травня 2025 року до договору про надання правової допомоги від 29 травня 2025 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» та адвокатським бюро «Тараненко і партнери», останній взяв на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] (а.с.78). Згідно акту прийому-передачі наданих послуг (до договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025) ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» понесло витрати на оплату правової допомоги у розмірі 7000 гривень. Отже враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, то й заявлені позивачем вимоги про відшкодування понесених витрат на правову допомогу підлягають задоволенню на 28,59%, що становить 2716 гривень 70 копійок (7000 / 100 х 38,81%). На підставі викладеного та

Outcome: partial