Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

11 лютого 2026 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, заінтересована особа [PERSON] , про видачу обмежувального припису. [PERSON] зазначає, що її колишній чоловік [PERSON] вчиняє домашнє насильство щодо заявниці у присутності її дітей шляхом погроз фізичною розправою, висловлюється на її адресу нецензурними словами, наносить їй тілесні ушкодження і переслідує її. У зв`язку з цим заявниця неодноразово зверталася до правоохоронних органів та кривдник притягувався до адміністративної і кримінальної відповідальності, однак протиправні діяння не припинив, продовжує переслідувати її, погрожувати їй та дітям. За таких обставин, [PERSON] просить суд видати обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] , поклавши на нього на строк шість місяців обов`язки: заборона наближатися на відстань у 500 метрів до місця проживання заявниці та її дітей; заборона наближатися на відстань у 500 метрів до місця роботи заявниці; заборона особисто чи через третіх осіб розшукувати [PERSON] , переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися із нею та її дітьми; заборона вести листування, телефонні переговори з заявницею або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Ухвалою судді від 11 лютого 2026 року прийнято заяву [PERSON] до розгляду за правилами окремого провадження та призначено судове засідання по справі. У судове засідання заявниця [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, у поданій до суду письмовій заяві просила слухати справу за її відсутності у зв`язку з важким психологічним станом, вказавши, що свою заяву підтримує. Заінтересована особа [PERSON] та його представник адвокат Руденко Д. В. проти задоволення заяви заперечили. Вказали, що на даний час [PERSON] жодних протиправних дій щодо [PERSON] не вчиняє, спілкується із нею виключно з приводу виховання спільних дітей. Натомість заявниця шляхом подання заяви про видачу обмежувального припису намагається чинити тиск на заінтересовану особу з метою спонукання [PERSON] до несправедливого розподілу спільного майна подружжя. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, перевіривши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню частково із наступних підстав. Судом встановлено, що заявниця та заінтересована особа перебували у шлюбі, від якого вони мають двох малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюб розірвано. На даний час [PERSON] проживає у будинковолодінні, що в [ADDRESS] . Натомість [PERSON] проживає у [ADDRESS] . Заявниця працює у Ізяславському навчально-реабілітаційному центрі Хмельницької обласної ради на посаді педагога-організатора. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції у Хмельницькій області 07 липня 2012 року; свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Ізяславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 18 серпня 2021 року; рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22 вересня 2025 року в справі № 675/1406/25, яке набрало законної сили 23 жовтня 2025 року; довідкою Ізяславського навчально-реабілітаційного центру Хмельницької обласної ради від 12 лютого 2026 року № 01-28/88, а також поясненнями учасників справи. Як встановлено зі змісту постанови Ізяславського районного суду Хмельницької області від 01 вересня 2025 року у справі № 675/1425/25, 02 серпня 2025 року у пізню пору доби [PERSON] на березі річки Горинь поблизу с. Мислятин Шепетівського району Хмельницької області вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї дружини [PERSON] , яке полягало у висловлюванні образ нецензурною лайкою та штовханні, чим завдав шкоду її фізичному та психічному здоров`ю. Також 03 серпня 2025 року близько 13 год 00 хв [PERSON] за місцем проживання, що по [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї дружини [PERSON] , яке полягало у висловлюванні образ нецензурною лайкою та штовханні, чим завдав шкоду її фізичному та психічному здоров`ю. Крім того, 04 серпня 2025 року близько 22 год 40 хв [PERSON] за місцем проживання, що по [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї дружини [PERSON] , яке полягало у висловлюванні образ нецензурною лайкою та штовханні, чим завдав шкоду її фізичному та психічному здоров`ю. 14 серпня 2025 року близько 19 год 00 хв [PERSON] за місцем проживання, що по [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї дружини [PERSON] , яке полягало у висловлюванні образ нецензурною лайкою та штовханні, чим завдав шкоду її фізичному та психічному здоров`ю. Вищевказаною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 грн. Відповідно до вироку Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2025 року в справі № 675/1774/25, який набрав законної сили 09 грудня 2025 року, 27 серпня 2025 року близько 08 год 30 хв [PERSON] , перебуваючи в будинку [ADDRESS] , на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень своїй дружині [PERSON] , умисно схопив своєю рукою її за ліве передпліччя та потягнув до себе, внаслідок чого потерпіла вдарилась об дверний косяк. У подальшому [PERSON] , надавши тілу певного прискорення, повалив [PERSON] на підлогу, внаслідок чого остання впала та отримала удар головою об тверду поверхню підлоги. Надалі [PERSON] , взявши кухонний ніж у руку, спричинив [PERSON] чотири поверхневі рани на поверхні лівого передпліччя, тим самим вчинивши діяння, що має ознаки фізичного насильства як форми домашнього насильства відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Своїми протиправними діями [PERSON] спричинив потерпілій, яка відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є особою, яка постраждала від домашнього насильства, тілесні ушкодження у вигляді синця на зовнішній поверхні лівого плечового суглобу, садна в потилично-тім`яній ділянці голови, струсу головного мозку, чотирьох поверхневих ран на поверхні лівого передпліччя, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Даним вироком [PERSON] засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до штрафу в розмірі 1360,00 грн. Крім того, на розгляді в Ізяславському районному суді Хмельницької області перебувають адміністративні матеріали про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 420213 від 09 вересня 2025 року 20 серпня 2025 року близько 16 год 00 хв [PERSON] за місцем проживання, що по [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї дружини [PERSON] , яке полягало у висловлюванні образ нецензурною лайкою та штовханні, чим завдав шкоду її фізичному та психічному здоров`ю. Також відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 420214 від 09 вересня 2025 року 27 серпня 2025 року близько 10 год 30 хв [PERSON] за місцем проживання, що по [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї дружини [PERSON] , яке полягало у висловлюванні образ нецензурною лайкою та штовханні, чим завдав шкоду її фізичному та психічному здоров`ю. За змістом повідомлення начальника Відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 16 лютого 2026 року № 24051-2026 [PERSON] з 29 серпня 2025 року у зв`язку з вчиненням ним домашнього насильства перебуває на профілактичному обліку в Відділі поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області у категорії «кривдник». На нього за зверненнями [PERSON] було складено шість протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 173-2 КУпАП, справи по яких направлено на розгляд до Ізяславського районного суду Хмельницької області. Також за зверненням [PERSON] щодо дій [PERSON] було зареєстровано кримінальне правопорушення. Водночас на розгляді в Відділі поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області перебуває заява [PERSON] про кримінальне правопорушення та іншу подію від 31 січня 2026 року, зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» згідно талону повідомлення ЄО за № 556, у якій заявниця вказує на вчинення щодо неї протиправних дій колишнім чоловіком [PERSON] . Рішення із приводу вказаної заяви не прийняте, що підтверджується повідомленням начальника Відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 17 лютого 2026 року № 24839-2026. Допитані у судовому засіданні за клопотанням заінтересованої особи свідки [PERSON] і [PERSON] категорично заперечили факт вчинення [PERSON] неправомірних дій стосовно своєї колишньої дружини [PERSON] , як вона про це зазначає у своїй заяві від 31 січня 2026 року. Основним нормативно-правовим актом, який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, є Закон України від 7 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон № 2229-VIII). Відповідно до п.п. 3, 7, 9, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Однією з основних засад запобіганню та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правничу допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2229-VIII). За змістом ч. 1 ст. 21 Закону № 2229-VIII постраждала особа має право, в тому числі, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства, звернення до правоохоронних органів і суду з метою притягнення кривдників до відповідальності, застосування до них спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника (п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону № 2229-VIII). Згідно з ч.ч. 1, 2, 3, 4, 8 ст. 26 Закону № 2229-VIII право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема, заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України (далі ЦПК України). Із положень ч. 1 ст. 350-1 ЦПК України слідує, що заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. У заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено, в тому числі, обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності) (п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України). Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України). Із матеріалів даної справи вбачається, що [PERSON] неодноразово вчиняв домашнє насильство стосовно своєї колишньої дружини [PERSON] , у зв`язку з чим його було притягнуто до адміністративної та кримінальної відповідальності. Факти вчинення [PERSON] домашнього насильства встановлено постановою суду у справі про адміністративні правопорушення і вироком суду у кримінальній справі. Крім того, на розгляді в Ізяславському районному суді Хмельницької області перебувають адміністративні матеріали про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Також [PERSON] 31 січня 2026 року звернулася до Відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області із заявою про вчинення щодо неї неправомірних дій [PERSON] . На даний час рішення за вказаними фактами компетентними органами не прийняте. Врахувавши характер вчинених [PERSON] протиправних дій, ризики їх продовження та вірогідність повторного вчинення [PERSON] домашнього насильства, взявши до уваги відсутність у нього щирого каяття та нагальну необхідність захисту прав [PERSON] від насильства в сім`ї, суд прийшов до висновку про можливість застосування до [PERSON] обмежувального припису у вигляді заборони наближатися на відстань ближче 500 метрів до місця проживання постраждалої особи та до місця її роботи; заборони особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому заінтересованій особі, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборони вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Водночас суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви [PERSON] у частині захисту її дітей як осіб, постраждалих від домашнього насильства. У постановах Верховного суду від 27 листопада 2019 року у справі № 753/23624/18 (провадження № 61-9012св19) та від 06 лютого 2020 року у справі № 753/8626/19 (провадження № 61-15016св19) зроблено висновок, що суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно своїх синів. Тому відсутні підстави для видачі обмежувального припису стосовно [PERSON] із визначенням заходів тимчасового обмеження його прав стосовно своїх дітей. Суд відхиляє доводи заінтересованої особи щодо відсутності ризиків вірогідності продовження чи повторного вчинення ним домашнього насильства. Наявність таких ризиків підтверджено вищевказаними доказами, з яких убачається факт неодноразового притягнення кривдника до адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення неправомірних дій щодо заявниці. При цьому відповідні судові рішення [PERSON] не оскаржував в апеляційному порядку і вони набрали законної сили, а, отже, ним не оспорюються факти вчинення домашнього насильства щодо [PERSON] . Надані заінтересованою особою скриншоти отриманих повідомлень за допомогою засобів телекомунікаційного зв`язку та звукозапис телефонної розмови, а також показання свідків [PERSON] і [PERSON] містять інформацію про спілкування між заявницею та її колишнім чоловіком у певні проміжки часу та не є доказами, які спростовують факт вчинення [PERSON] домашнього насильства стосовно [PERSON] , який підтверджений належними та допустимими доказами. Доводи заінтересованої особи про те, що на даний час у Ізяславському районному суді Хмельницької області розглядається спір між [PERSON] та [PERSON] щодо поділу майна подружжя, не заслуговують на увагу, оскільки ця обставина не стосується предмету доказування та не спростовує висновків суду про наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису, з тих підстав, що наявні ризики домашнього насильства стосовно неї у будь-якому його прояві зі сторони [PERSON] . Верховний Суд неодноразово в своїх постановах звертав увагу на те, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial