Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

03.12.2025 представник позивача [PERSON] - адвокат Дякун Х.Є. звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики у розмірі 30 000, 00 грн. /тридцять тисяч гривень/ та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між ним та [PERSON] 18.06.2025 року укладено договір позики. На виконання якого позивач передав [PERSON] грошові кошти у сумі 30 000 грн., який зобов`язувався їх повернути не пізніше 18.09.2025. Відповідно до п.2 Договору відповідач підписанням цього договору підтвердив отримання коштів від позивача у розмірі 30 000 грн. На момент звернення до суду відповідачем не повернуто кошти [PERSON] . У зв`язку із чим позивач змушений звернутися до суду. Позивач та його представниця в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Однак, в судовому засіданні 15.01.2026 представниця позивача Дякун Х.Є. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується довідкою про доставку СМС-повідомлення. Не подав відзив на позовну заяву. Частиною 1 ст. 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. Між тим, як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини , кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватись належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу було відомо про розгляд справи судом, що стверджується поштовими повідомлення про отримання кореспонденції. Ухилення від участі у судових засіданнях суд розцінює як обраний відповідачем спосіб захисту своїх прав та зловживання процесуальними правами, передбаченими для сторони ЦПК України. Разом з тим, в матеріалах справи міститься достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін по справі, відтак, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. У відповідності до положень ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.06.2025 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики грошових коштів на суму 30 000 грн. Позивач передав зазначену суму грошових коштів у розмірі 30 000 грн. в день підписання цього договору. Відповідно до п.2 Договору відповідач підписанням цього договору підтвердив отримання коштів від позивача у розмірі 30 000 грн. Суму позики [PERSON] зобов`язався повернути не пізніше 18.09.2025 шляхом повернення [PERSON] по 10 000 грн. щомісячно до 18 числа кожного місяця, починаючи з наступного місяця після укладення цього договору. Позика вважається повернутою в момент отримання Позикодавцем грошової суми, що позичалася в повному обсязі. Станом на дату обумовлену у Договорі, грошові кошти, в порушення умов вказаного Договору, [PERSON] не повернуто. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Слід також відзначити, що при розгляді справи № 6-63 цс 13 Верховний Суд України 18 вересня 2013 року зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимога [PERSON] про стягнення з [PERSON] боргу в розмірі 30 000 грн., є підставними та обґрунтованими і підлягають до задоволення. В силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача також підлягає до стягнення судовий збір з врахуванням сплачених коштів позивачем за подання позовної заяви.

Outcome: approved