Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Позиція позивача Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» звернулося до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з нього заборгованість в сумі 93025,08 грн, з яких: 40179,25 грн за кредитом, 25447,40 грн по відсотках, 27398,43 грн по комісії. Також просили стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме: 2422,40 грн сплаченого судового збору, 7902,47 грн витрат на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що 02.08.2021 [PERSON] через Інтернет-сервіс «My Alfa-bank» звернувся до АТ «Альфа-Банк» з метою отримання банківських послуг відповідно до Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». 02.08.2021 підписанням оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту №501345042, відповідач запропонував банку укласти угоду про надання споживчого кредиту. 02.08.2021, шляхом підписання акцепту пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501345042, банк прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501345042 від 02.08.2021 за наступними умовами: тип кредиту «кредит готівкою»; сума кредиту 42747,82 грн; процентна ставка 21,99 % річних, тип ставки фіксована; строк кредиту 60 місяців; дата повернення кредиту 02.08.2026; порядок повернення кредиту графік платежів: до 2 числа кожного місяці з дати надання кредиту до повного погашення кредиту по 1971,24 грн, загальна кількість платежів 60. Банк виконав взяті на себе зобов`язання, надавши позичальнику кредит відповідно до узгоджених умов. Проте позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання, припинивши здійснювати платежі в рахунок повернення кредиту та сплачувати проценти за користування ним. Загальна заборгованість згідно з угодою №501345042 від 02.08.2021 становить 93025,08 грн, з яких: 40179,25 грн за кредитом, 25447,40 грн по відсотках, 27398,43 грн по комісії. Одночасно зазначає, що 12.08.2022 змінено найменування АТ «АЛЬФА-БАНК» на AT «СЕНС БАНК». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022. Рух справи в суді Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 26.11.2025 провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд по суті на 06.01.2026 із викликом сторін, який відкладено на 16.02.2026 у зв`язку з неявкою відповідачки. Розгляд справи Представник позивача Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відзив на позов не подав. З урахуванням одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Встановлені судом обставини 12.08.2022 між [PERSON] та Акціонерним товариством «АЛЬФА-БАНК» була підписана оферта на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501345042, акцепт пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501345042, які в сукупності становлять кредитний договір споживчого кредиту (а.с.8-11). У Додатку №1 до угоди про надання споживчого кредиту №501345042 (а.с.12,13) сторони узгодили графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. Також сторонами підписано Паспорт споживчого кредиту (а.с.8), в розділі 3 якого вказані основні умови кредитування. Документи підписані позичальником [PERSON] аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора «6111» шляхом направлення 02.08.2021 на номер 380 (96) 023 26-90, що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с.14). За основними узгодженими сторонами умовами договору: тип кредиту «Кредит готівкою»; сума кредиту 42747,82 грн; процентна ставка 21,99 % річних, тип ставки фіксована; строк кредиту 60 місяців; дата повернення кредиту 02.08.2026; порядок повернення кредиту графік платежів: до 2 числа кожного місяці з дати надання кредиту до повного погашення кредиту по 1971,24 грн, загальна кількість платежів 60; для повернення заборгованості за Угодою визначено використовувати рахунок № [NUMBER] , відкритий у Банку. АТ «АЛЬФА-БАНК» змінило найменування з АТ «АЛЬФА-БАНК» на AT «СЕНС БАНК». Позивач AT «СЕНС БАНК» свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачеві [PERSON] кредит в сумі 42747,82 грн, що підтверджується меморіальним ордером №443647065 від 02.08.2021 та виписками по рахункам № [NUMBER] , № [NUMBER] (а.с.15-46). З наданого Акціонерним товариством «СЕНС БАНК» розрахунку заборгованості вбачається, що, у порушення умов договору, відповідач [PERSON] , свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого, станом на 20.08.2025, має заборгованість в розмірі 93025,08 грн, з яких: 40179,25 грн за кредитом, 25447,40 грн по відсотках, 27398,43 грн по комісії (а.с.47). 11.04.2025 позивачем Акціонерним товариством «СЕНС БАНК» надіслано відповідачу [PERSON] вимогу щодо виконання договірних зобов`язань (а.с.48-50). Надані позивачем докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір заборгованості за договором). Умови договору не оспорюються. Оцінка суду та мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним у ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому у ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому у ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Частиною 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). З матеріалів справи слідує, що було укладено кредитний договір в електронному вигляді, яким передбачено передачу коштів в безготівковій формі шляхом їх зарахування на платіжну картку позичальника. Отже, підписавши угоду одноразовим електронним ідентифікатором [PERSON] добровільно погодився у письмовому вигляді на умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання та відсотки за користування кредитом. Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Відповідач, не скористався своїм правом, передбаченим статтею 191 ЦПК України, та не надала відзив на позовну заяву із його доводами та доказами, на підтвердження своїх заперечень проти позову, у якому міг викласти заперечення щодо факту укладення договору, отримання коштів чи розміру заборгованості. При цьому договір та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін. Отже, відповідач не заперечує факту укладення 12.08.2022 договору про надання споживчого кредиту із Акціонерним товариством «АЛЬФА-БАНК», яке перейменовано на AT «СЕНС БАНК», і не виконання своїх грошових зобов`язань. Як слідує з матеріалів справи, відповідачем не виконується зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів за користування кредитом. Будь-яких доказів на спростування заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов договору. Доказів, які б підвереджували неправомірність вимог позивача, суду також не надано. Одночасно, згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача перед позивачем становить 93025,08 грн, з яких: 40179,25 грн за кредитом, 25447,40 грн по відсотках, 27398,43 грн по комісії. Таким чином, вимоги Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» про стягнення з [PERSON] суми боргу за кредитним договором підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо судових витрат Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений при подачі позову у розмірі 2422,40 грн, який підлягав сплаті, оскільки позов задоволений у повному обсязі. Крім того, відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Пунктом 1, 2 частини другої статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (частина третя статті 137 ЦПК України) Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України). Таким чином витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. З матеріалів справи вбачається, що позивачу Акціонерному товариству «СЕНС БАНК» надавалась правнича допомога Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс». На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвокатом надано до суду: копію договору про надання послуг №1006 від 28.01.2025 (а.с.56-59); копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЧН №001351 від 26.04.2024 (а.с.60); копію довіреності №024537/25 від 22.07.2025 (а.с.55). Згідно з п.3.1. Договору про надання послуг №1006 від 28.01.2025 за надання послуг замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у нижченаведеному розмірі: за підготовку і подання позовної заяви до суду 375,00 грн; за отримання рішення суду 225,00 грн; комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника 7,85 %. Відповідно до розрахунку представника позивача, наведеного у позовній заяві, витрати позивача на професійну правничу допомогу, які пов`язані із розглядом справи за цією позовною заявою, становлять 7902,47 грн (із розрахунку: 375,00 грн + 225,00 грн + 93 025,08 грн х 7,85 %). Втім, суду не надано Актів прийому-передачі наданих послуг, які є підставою для розрахунків між позивачем та Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс», які визначають надані послуги згідно до пп.3.3.1-3.3.5 п.3.3 договору про надання послуг №1006 від 28.01.2025. В свою чергу замовник (АТ «Сенс Банк») за пп.3.3.1 Договору має щомісячно надавати виконавцю (Адвокатському об`єднанню «СмартЛекс») звіт про результати погашеної заборгованості. У випадку зауважень замовник і виконавець їх врегульовують. На підставі зазначеного звіту, у відповідності до пп. 3.3.2 Договору виконавець надає замовнику два екземпляри Акту прийому-передачі наданих послуг. А замовник, згідно положень пп. 3.3.3 Договору має підписати такі акти або надіслати виконавцю мотивовану відмову. Підписаний сторонами Акт прийому-передачі наданих послуг є підставою для проведення розрахунків за надані послуги. Разом з тим, представником позивача, окрім договору №1006 від 28.01.2025, жодного додатку, який би свідчив про виконання зобов`язань по ньому, в т.ч. щодо передачі матеріалів в роботу відносно [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №501345042, суду не надано, що позбавляє можливості встановити дійсний розмір понесених витрат позивачем на правову допомогу та розглянути такі вимоги. Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову в стягненні витрат на надання правової (правничої) допомоги із відповідача, у зв`язку із недоведеністю таких витрат позивачем.

Outcome: approved