Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

У листопаді 2025 року [PERSON] , в особі представника адвоката Григоренка А.О. звернулася до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів, посилаючись на те, що 30.06.2021 р. видано виконавчий напис нотаріуса № 253461 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» грошових коштів, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем 03.02.2022 р. старшим державним виконавцем Кам`янець-Подільського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Сірою Олесею Володимирівною, правонаступником якого є Кам`янець-Подільський відділ державної виконавчої служби у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 68467487 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 253461 від 30.06.2021 р. В означеному вище виконавчому написі стверджується, що начебто [PERSON] має прострочену заборгованість перед ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» на підставі Кредитного договору № 850877 від 18.10.2018 р., у зв`язку з чим відповідач здійснив дії щодо вчинення виконавчого напису № 253461 від 18.02.2021 р. нотаріусом за Кредитним договором та стягнення грошових коштів за період з 10.02.2019 року по 25.06.2021 року на наступні суми: заборгованість за тілом кредиту 3 000,00 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 3421,00 грн.; заборгованість за нарахованою комісією за видачу кредиту 690,00 грн.; заборгованість за нарахованою пенею 1500,00 грн., всього: 9 541,00 грн. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису № 253461 від 30.06.2021 р. не врахував тієї обставини, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укладених у простій письмовій формі вже не чинні і повинен був відмовити Відповідачу у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат». Отже, при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом КМНО Остапенком Є.М. порушено вимоги ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», а саме: 1) кредитний договір № 850877 від 18.10.2018 р. не був нотаріально посвідченим, а тому виключається можливість вчинення за таким договором виконавчого напису нотаріуса; 2) нарахування процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування, визначеного умовами Кредитного договору; 3) відсутність підтвердження безспірності заборгованості. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 253461 від 30.06.2021 р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] ( [ADDRESS] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (79018, м. Львів Смаль-стоцького, буд. 1, 28; код ЄДРПОУ: 35234236) грошових коштів . Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 4 168,37 грн. (чотири тисячі сто шістдесят вісім гривень тридцять сім копійок), безпідставно стягнуті за виконавчим написом № 253461 від 30.06.2021 р. Ухвалою суду від 25.11.2025 року відкрите провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися; представник позивача адвокат Григоренко А.О. подав до суду клопотання в якому просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. У судове засідання представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи через систему електронний суд. Треті особи без самостійних вимог на предмет спору у судове засідання не з`явилися, своїм правом надати письмові пояснення щодо позову не скористалися. Відзив на позов матеріали справи не містять. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії кредитного договору від 18.10.2018 року між позивачем та ТОВ «Мілоан» було укладено кредитний договір №850877 за умовами якого позичальнику було надано кредит у сумі 3000 грн.. Згідно копії виконавчого напису від 30 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис, яким стягнуто із [PERSON] за кредитним договором №850877 від 18.10.2018 р. на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал», якому ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги на підставі договору відступлення прав вимоги №23-МЛ від 11.02.2019 року за кредитним договором №850877 від 18.10.2018 року укладеного між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] за період з 10.02.2019 року по 25.06.2021 року у розмірі 3000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 3421 заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 690 грн. заборгованість за нарахованою комісією, 1500 грн. заборгованість за нарахованою пенею. Постановою старшого державного виконавця Кам`янець-Подільського відділу державної виконавчої служби у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Сірою О.В. про відкриття виконавчого провадження від 03.02.2022 року відкрито виконавче провадження №68467487 на підставі виконавчого напису №253461 від 30.06.2021 р., виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» заборгованість за кредитним договором у розмірі 9541 грн. З відповіді Кам`янець-Подільського відділу державної виконавчої служби у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області від 12.11.2025 року вих.№57184 слідує, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження АСВП №68467487 з примусового виконання виконавчого напису №253461 від 30.06.2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення з [PERSON] на корить ТОВ «ФК кредит Капітал» боргу у розмірі 9541 грн. Станом на 12.11.2025 року з боржника в примусовому порядку стягнуто 4791,21 грн. з яких: на погашення боргу 4168,37 грн., виконавчого збору 416,84 грн., та 205 грн. витрат виконавчого провадження. Залишок боргу та виконавчого збору 5909,89 грн. Під час розгляду справи суд виходять з таких норм законодавства. Згідно з ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст.50 Закону України «Про нотаріат»). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів міститься у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, п.п. 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису, як нотаріальна дія, полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку оперативно реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Однак, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не може обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі №137/1666/16-ц, пр. 14-84цс19). Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Вчинення виконавчого напису нотаріусом відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого, згідно з постановою ВС від 23.01.2018 року по справі №310/293/15. Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивач отримував від відповідача письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Таким чином, [PERSON] не отримувала вимоги про можливе стягнення заборгованості за договором кредиту № 850877 від 18.10.2018 року шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено отримання такої вимоги позивачем, що унеможливило подання нотаріусу обґрунтованих заперечень, щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Крім того, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. З огляду на вищевказане, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню, оскільки приватний нотаріус вчинив спірний виконавчий напис на підставі нечинного нормативно-правового акту, а також при його вчиненні не переконалась у безспірності вимог стягувача, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат». Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Тобто, зобов`язання з повернення безпідставно набутого, збереженого майна виникають за таких умов: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо такі підстави відпали. Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача це майно. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 року у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 року у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 року у справі № 904/2444/18. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Тобто, в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Так, з матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження №68467487 з виконання виконавчого напису №253461 від 30.06.2021 р., виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит Капітал» заборгованість за кредитним договором у розмірі 9541 грн. виконано частково на суму 4168,37 грн., яка перерахована на рахунок стягувача. Отже, грошові кошти на суму 4168,37 грн. були стягнуті на користь відповідача в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, який не підлягає виконанню, а відтак ці грошові кошти набуті відповідачем без достатньої правової підстави та підлягають поверненню позивачу в силу вимог ст. 1212 ЦК України. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про обґрунтованість позову. Відповідно до ст.ст. 141, 142 ЦПК України, виходячи з того, що позивач [PERSON] на підставі закону звільнена від сплати судового збору за подачу цього позову до суду, то з відповідача ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал»слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved