Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

23.09.2025 до Харківський районний суд Харківської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що сторони уклали між собою шлюб, який зареєстрований 30.06.2015 Виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 72. Від шлюбу мають дитину: [PERSON] , [INFO] . Спільне життя подружжя не склалось через різні погляди на сімейне життя, втрачене почуття любові, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо з квітна 2025, шлюб носить формальний характер. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26.09.2025 передано за підсудністю до Люботинського міського суду Харківської області. Ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 02.01.2026 справу передано за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28.01.2026 позовна заява залишена без руху. 29.01.2026 на виконання ухвали Харківського районного суду Харківської області від 28.01.2026 позивачем подана заява, в якій він відмовився від позовної вимоги про визначення місця проживання дитини та просив судові витрати залишити за свій рахунок. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29.01.2026 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін за позовом про розірвання шлюбу. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву у якій зазначено, що позивач позовні вимоги про розвівання шлюбу підтримує та просить розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд зазначає про таке. Сторони перебувають у шлюбі, який укладений 30.06.2015 Виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 72, що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб. Від шлюбу мають дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач, скориставшись даним правом, звернулась до суду з позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Положеннями частини другої статті 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що позивач продовжувати шлюбні відносини не бажає, сімейно - шлюбні відносини між сторонами припинені, а тому, сім`я існує формально, спору між сторонами щодо спільно нажитого майна подружжя не вбачається. На підставі зазначеного, а також беручи до уваги пояснення позивача у позовній заяві, суд вважає, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Згідно частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим та задовольняє позов у повному обсязі.

Outcome: approved