Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 511202-КС-001 про надання кредиту від 29.09.2024, в сумі 14450 грн. та судових витрат. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.09.2024 між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та [PERSON] було укладено Договір № 511202-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало надало позичальнику грошові кошти, в розмірі 5000 грн., на засадах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язалась повернути кошти, сплатити проценти, в розмірі 0,85 % за кожен день користування кредитом та комісію. Відповідач свої зобов`язання за кредитними договором не виконала. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 01.12.2025, сума заборгованості становить 14450 грн., з яких: 5000 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту, 8450 грн. сума прострочених платежів по процентам, 1000 грн. - сума прострочених платежів за комісією. Сума заборгованості до теперішнього часу відповідачкою не сплачена, в зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте в позові міститься клопотання про проведення розгляду даної справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, проте подала до суду заяву у якій повністю визнала позовні вимоги та не заперечувала проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, заяви сторін у справі, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 29.09.2024 між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та [PERSON] було укладено Договір № 511202-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Так, 29.09.2024 позивачем направлено відповідачці пропозицію (оферту) укласти Договір № 511202-КС-001 про надання кредиту, остання прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 511202-КС-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою. Позивачем направлено відповідачці через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-6748, отриманий [PERSON] на номер телефону, що був зазначений нею в анкеті в особистому кабінеті, який було реалізовано останньою 29.09.2024 о 07:04:07 та підписано кредитний договір. Відповідно до п. 2.1 договору кредиту, позивач надає відповідачу грошові кошти у розмірі 5000 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Також, п. 2.5 Договору, за надання кредиту передбачена комісія, в сумі 1100 грн. Свої зобов`язання за договором кредиту ТОВ «Бізнес позика» виконало, надало позичальнику грошові кошти шляхом перерахування на банківську карту, яка вказана останнім при заповнення анкетних даних в особистому кабінеті. Згідно довідки ТОВ «Профіт Гід», [PERSON] було перераховано кредитні кошти, в сумі 5000 грн. на її картку, яка емітована в АТ «А-Банк». [PERSON] свої зобов`язання за кредитними договором не виконала, в зв`язку з чим, на 01.12.2025, сума заборгованості становить 14450 грн., з яких: 5000 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту, 8450 грн. сума прострочених платежів по процентам, 1000 грн. - сума прострочених платежів за комісією. Пунктом 2.7 договору встановлено, що термін дії договору 16.03.2025. Відповідно до статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). За правилами частини першої статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (статті 1055 ЦК України). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За матеріалами справи встановлено, що [PERSON] маючи намір отримати в позику грошові кошти, ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Бізнес Позика» та пройшла реєстрацію на веб-сторінці товариства. Під час здійснення реєстрації відповідачка створила особистий кабінет та надала всі особисті дані (ПІБ, дані паспорта, дату та рік народження, РНОКПП, номер мобільного телефону, електронну пошту, місце реєстрації), чим фактично надала згоду на обробку персональних даних. Для безпосереднього оформлення кредиту відповідачка обрала суму кредиту, строк кредитування, самостійно внесла номер банківської/платіжної карти та підтвердила, що ознайомлена з Правилами надання грошових коштів у позику. Після прийняття позичальником умов кредитного договору 29.09.2024 ТОВ «Бізнес Позика» уклало з [PERSON] кредитний договір, який підписано останньою відповідно до вимог ч. 6, 8 ст.11, ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», а саме, за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилався на особистий телефонний номер відповідачки. Із наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Отже, заповненням анкети-заяви відповідач підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 243/6552/20, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 червня 2021 у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 у справі № 234/7159/20. Оскільки відповідачка вважається ознайомленою з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», тобто до моменту підписання кредитного договору, суд дійшов висновку, що відповідачка повністю ознайомлена з його порядком укладення та підписання, про що свідчать виконані останньою фактичні дії в ІТС, а також використання нею електронного підпису одноразового ідентифікатору. За таких обставин суд вважає, що, підписавши за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатору кредитний договір № 442564-КС-001 відповідачка погодилась з визначеними у ньому умовами кредитування, в тому числі і щодо розміру відсотків за кредитом. Приписами статей 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно зі статтею 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Нормами частини першої статті 1048 ЦК України врегульовано правовідносини щодо сплати процентів саме за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг упродовж певного часу, а саме - упродовж строку кредитування, визначеному в кредитному договорі. Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17. За змістом статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідачки процентів за весь час користування кредитом та витребування їх від відповідачки, які є законними та обґрунтованими, оскільки базуються на чинних нормах спеціального законодавства України, які регламентують питання щодо надання споживчих кредитів, яким і є за своєю правовою сутністю спірний кредитний договір. Відповідно до п.1 договору, процентна ставка за кредитом: в день становить 0,85% фіксована. За умовами вказаного пункту договору, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. За умовами п. 2 договору протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, у залежності від дотримання позичальником графіку платежів, описаному нижче. Матеріалами цивільної справи підтверджується, що у підписаному позичальником договорі визначені тип та розмір процентних ставок плати за користування кредитом, фіксована процентна ставка. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному обсязі, а саме, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором № 511202-КС-001 про надання кредиту від 29.09.2024, в розмірі 14450 грн., з яких: 5000 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту, 8450 грн. сума прострочених платежів по процентам, 1000 грн. - сума прострочених платежів за комісією. В силу ст.ст.141, 142 ЦПК України, з відповідачки на користь позивачки слід стягнути 50 відсотків судового збору, що був сплачений ним при поданні позову, а оскільки відповідач визнала позов, то інших 50 відсотків судового збору, що були сплачені позивачем при поданні позову, слід повернути позивачу з Державного бюджету. На підставі викладеного і

Outcome: approved