Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до Березівського районного суду Одеської області із вказаним позовом до відповідача, в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором №317555 від 18.09.2018 року у загальному розмірі 23374,22, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.06.2025 року справу розподілено судді Березівського районного суду Одеської області Рябчун А.В. Ухвалою судді Рябчун А.В. від 11.06.2025 року справу передано до Доброславського районного суду Одеської області за підсудністю. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2025 року справу розподілено судді Литвинюк А.В. Ухвалою суду від 14.07.2025 року справу прийнято до провадження та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст.128-130 ЦПК України. В судове засідання, призначене на 18.02.2026 року представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, однак, в позовній заяві просив суд здійснювати розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] про час та місце судових засідань повідомлялася належним чином, шляхом надсилання ухвали суду та судових повісток на адресу реєстрації, що підтверджується відповіддю Курісовської сільської ради Одеського району Одеської області від 10.06.2025 року №06.1-13/830, однак, у судове засідання, призначене на 18.02.2026 року не з`явилася, про поважність причин відсутності не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Отже, суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами, ухваливши заочне рішення у справі, за згодою представника позивача, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, оскільки, надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. У зв`язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснювалось (ч.2 ст.247 ЦПК України). Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 18.09.2018 року між ТОВ «Авентус Україна» [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №317555. Відповідно до п.1.1 індивідуальної частини зазначеного договору, товариство надає клієнту грошові кошти в розмірі 4000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Згідно з п.1.2 індивідуальної частини зазначеного договору, сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування кредитом: 0,01% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (3,65 % річних) у межах строку надання кредиту, зазначеного в п.1.4 цього договору, починаючи з наступного дня після надання кредиту. Як вбачається з п.1.3 індивідуальної частини зазначеного договору, сукупна вартість кредиту складає 100,30% від суми кредиту (у процентному виразі) або 4012,00 грн (у грошовому виразі) та включає в себе: проценти (відсотки) за користування кредитом 0,30% від суми кредиту (у процентному виразі) або 12,00 грн (у грошовому виразі). Відповідно до п.1.4 індивідуальної частини зазначеного договору, строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі він діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. Кредит надається строком на 30 днів. Як вбачається з п.1.5 індивідуальної частини зазначеного договору, кредит надається шляхом: перерахуванням товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок клієнта або здійснення грошового переказу на ім`я клієнта через внутрішньодержавні платіжні системи. Зазначений договір про надання фінансового кредиту №317555 від 18.09.2018 року, а також графік розрахунків до нього підписано відповідачем 18.09.2018 електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. З листа ТОВ «Авентус Україна» від 09.05.2025 року вбачається, що ТОВ «Він Фінанс» надається інформація щодо даних, які підтверджують видачу на платіжні картки клієнтів онлайн кредитів, право вимоги по яким було передано ТОВ «Він Фінанс», до зміни назви - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», згідно договору факторингу №1 від 12.04.2018 року, під порядковим №162 зазначений номер договору 317555, код транзакції creditplus-691086, клієнт [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). На підтвердження переказу коштів відповідачу позивачем також додається повідомлення ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» про успішні перекази коштів на картки клієнтів за дорученням ТОВ «Авентус Україна» відповідно до договору ВП-200417-1 від 20.04.17 року, в якому під номером 12 вказана інформація про переказ коштів 18.09.2018 на суму 4000,00 грн., номер транзакції в системі WayForPay - creditplus-691086. 12.04.2018 року між ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (фактор) укладено договір факторингу № 1, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 18.02.2019 року між ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (фактор) укладено додаткову угоду №12 до договору факторингу №1 від 12.04.2018 року та підписано реєстр прав вимог №13. Відповідно до реєстру прав вимог №13 від 18.02.2019 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» отримало право вимоги до відповідача [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту №317555 від 18.09.2018 року на загальну суму 6160,00 грн, яка складається з заборгованості по основному боргу (тілу) - 4000,00 грн, заборгованості по відсотках -2160,00 грн. 25.07.2024 року відповідно до протоколу загальних зборів №1706 перейменовано ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «Він Фінанс». Зобов`язання щодо повернення суми кредиту та процентів відповідачем не виконані. У зв`язку з належним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про надання фінансового кредиту №317555 від 18.09.2018 року, у неї утворилась заборгованість у розмірі 17860,00 грн, яка складалася з 4000,00 грн суми основного боргу, 2160,00 грн суми боргу по процентам та 10800,00 грн суми боргу за пенею та штрафами, а також сума збитків з урахуванням 3% річних 1608,87 грн, сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань 3905,35 грн, що разом становить 23374,22 грн. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до змісту ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Згідно зі ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як вбачається зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно з вимогами ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Частиною 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За правилами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь ТОВ «Він Фінанс» необхідно стягнути заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №317555 від 18.09.2018 року, у розмірі 23374,22 грн, яка складається з: 4000,00 грн суми основного боргу, 2160,00 грн суми боргу по процентам та 10800,00 грн суми боргу за пенею та штрафами, а також сума збитків з урахуванням 3% річних 1608,87 грн, сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань 3905,35 грн. Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Також, позивачем заявлено вимогу про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським об`єднанням, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 5 ст.137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч.6 ст.137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається, позовна заява від імені ТОВ «Він Фінанс» безпосередньо пред`явлена до суду директором ТОВ «Він Фінанс» Романенком М.Е. в порядку самопредставництва. Позовна заява та інші документи не містять інформації, що останні виконані представником позивача в рамках надання правничої допомоги. Так, позивачем на підтвердження здійснення витрат пов`язаних з розглядом справи надано:: -договір про надання правової допомоги №33 від 22.03.2024 року, укладений між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та АБ «Анастасії Міньковської», за умовами якого клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором; -додаткову угоду до договору про надання правової допомоги №33 від 22.03.2024 року; -детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних АБ «Анастасії Міньковської», необхідних для надання правничої (правової) допомоги; -копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial