Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

ТОВ «ФК «Ейс» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Як вбачається із змісту поданої заяви, позивач просить суд розглядати справу без виклику сторін. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Причин своєї неявки суду не повідомила та відзиву на позов не подала. Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши та оцінивши наявні у ній докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс» слід задовольнити частково, виходячи із наступних підстав. Як вбачається із змісту позовної заяви та доданих до неї доказів, між ТОВ «Макс кредит» та [PERSON] 13 червня 2024 року укладено кредитний договір №00-9814600 за допомогою одноразового ідентифікатора - 23002 (електронного підпису) позичальника. Підписуючи даний кредитний договір відповідач підтвердила, що ознайомилась з усіма умовами, повністю розуміє і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. Так відповідно до умов кредитного договору, позичальнику надано кредит на наступних умовах: Сума кредиту 8 000 грн; Строк кредиту 360 днів; Стандартна процентна ставка 1,45% в день; Комісія за надання кредиту 15% від суми кредиту, тобто 1200 грн. Відповідно до інформації, наданої АТ «Ощадбанк» на виконання ухвали суду від 21 листопада 2025 року, на картковий рахунок [PERSON] , вказаний нею попередньо в кредитному договорі, 15 червня 2024 року були перераховані грошові кошти в сумі 8 000 грн. Натомість, відповідач, свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів не виконала, у зв`язку з чим станом на 22 жовтня 2025 року утворилась заборгованість в сумі 29964 грн., яка складається з 9200 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту та 20 764 грн. прострочена заборгованість за процентами. Відповідно до договору факторингу №20012025-МК/Ейс від 20 січня 2025 року, ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» відступило ТОВ «Макс кредит» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі до [PERSON] за кредитним договором №00-9814600. Вказана заборгованість підтверджується детальним розрахунком заборгованості за Кредитним договором №00-9814600, а також витягом з реєстру боржників до договору факторингу №20012025-МК/Ейс від 20 січня 2025 року. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.) Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Положенням частини першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). В силу ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Положенням частини першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. ТОВ «ФК «Ейс» пред`являючи позовні вимоги, просить стягнути заборгованість з відповідача за кредитним договором №00-9814600, а саме: заборгованість за простроченим тілом кредиту, а також за простроченими відсотками, сумі 29964,00 грн. Така заборгованість перед ТОВ «ФК «Ейс» підтверджується доданими до позовної заяви доказами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, окрім розрахунків про стан заборгованості, посилається на кредитний договір в якому викладені умови надання та повернення кредиту. Підписання Кредитного договору, було виконано відповідачем шляхом електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора 23002, що свідчить про її ознайомлення з умовами договору та згодою з ними. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 р. дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Як вбачається з ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Що стосується судових витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України відносить витрати на професійну правничу допомогу саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. За частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року Лавентс проти Латвії (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах Ніколова проти Болгарії та Єчюс проти Литви, пункти 79 і 112 відповідно). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). Судом встановлено, що відповідно до договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року укладеного між ТОВ «ФК «Ейс» та Адвокатським бюро «Соломко та партнери», адвокатське бюро прийняло на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором. З акту виконаних робіт вбачається, що сума гонорару адвоката складає 7 000 грн та складається з таких наданих послуг: -Складання позовної заяви ТОВ «ФК «Ейс» до позичальника, яким є [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №00-9814600 від 13 червня 2025 року 5 000 грн; -Вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з позичальника, яким є [PERSON] за кредитним договором №00-9814600 від 13 червня 2025 року 1 000 грн; -Підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №00-9814600 від 13 червня 2025 року 500 грн; -Підготовка клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №00-9814600 від 13 червня 2025 року на рахунок позичальника 500 грн. Натомість з матеріалів справи надані адвокатом послуги підтверджуються лише частково. Зокрема, позовна заява та клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором, підписані не адвокатом Соломко Олексієм, а Директором ТОВ «ФК «Ейс» - Поляковим Олексієм, таким чином правових підстав вважати, що позовна заява, а також клопотання були підготовлені адвокатом немає. При цьому, суд зазначає, що з матеріалів справи доводиться надання послуги з підготовки адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №00-9814600 від 13 червня 2025 року, оскільки такий запит доданий до матеріалів справи та підписаний адвокатом Соломко Олексієм, а також надання послуги з вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості. На підставі вищенаведеного, суд, вважає, що вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 гривень, підлягає до часткового задоволення, а саме на суму 1 500 грн. Судовий збір в сумі 2422,40 грн., відповідно до ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: partial