Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом, в якому, із врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить встановити факт родинних відносин між ним, двоюрідним племінником [PERSON] , [INFO] , та двоюрідним братом його матері [PERSON] [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ; встановити факт проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] на час відкриття спадщини на протязі 10 років; визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на спадщину, а саме: житловий будинок «А-1» та сарай «Б», вартістю 135 377 грн., які знаходяться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом; на земельну частку (пай) розміром 2,11 умовних кадастрових гектара нормативно-грошовою оцінкою 3 280 грн., що знаходиться в с. Любинці Стрийського району, Львівської області після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову зазначає, що у 1946 році, під час операції « [PERSON] », сім`ю його діда [PERSON] та бабусі [PERSON] разом з донькою, а його, [PERSON] , матір`ю [PERSON] та незаміжньою рідною сестрою бабці [PERSON] було переселено з села Ваньково, повіт Лісковський, воєводство Жешув, Польща на територію України (тоді УPCP) як етнічних українців за адресою: [ADDRESS] . Проживала вся сім`я за вищевказаною адресою у дерев`яному будинку загальною площею 74,2 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м. Вказаний житловий будинок «А-1» складається з двох житлових кімнат. Рік побудови житлового будинку та сараю 1946. До будинковолодіння належить також сарай «Б». Вартість будинковолодіння становить 135 377 грн. Мати позивача [PERSON] , [INFO] , народилася у с.Ваньково Лісковського району, Жешувське воєводство, Польща, одружилася з батьком [PERSON] [INFO] . Від шлюбу народився позивач, [PERSON] , [INFO] . Після одруження його батьки збудували для потреб своєї сім`ї житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Батьки матері [PERSON] і [PERSON] та бабина сестра [PERSON] з сином [PERSON] , [INFO] , залишилися проживати у старому будинку по [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] у віці 85 років. Бабина сестра, а мати [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 84 роки. Її син [PERSON] був хворобливою людиною як фізично так і психічно. Позивач доглянув діда [PERSON] , поховав його і фактично прийняв спадщину, а саме: житлового будинку по [ADDRESS] . Друга половина житлового будинку [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок належала [PERSON] . Дану половину житлового будинку позивач має намір успадкувати після смерті свого двоюрідного дядька [PERSON] . Крім того виявилося, що [PERSON] мав на праві власності земельний пай у розмірі 2,11 умовних кадастрових гектара. Нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право власності на спадщину у зв`язку із відсутністю оригіналу сертифікату. Позивач як племінник і двоюрідний онук доглядав бабину сестру [PERSON] , а після її смерті [INFO] поховав її, а так як її син не міг себе обійти взагалі перейшов жити до них у будинок, щоб доглядати його, готувати та годувати. Сім`я позивача з розумінням поставилась до цих обставин, адже родина всіляко допомагала йому. Його двоюрідний дядько [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Позивач поховав і його, фактично прийняв спадщину, так як утримує будинок у належному стані, доглядає сад, користується городом. Факт проживання позивачем однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації у будинку [ADDRESS] на час відкриття спадщини стверджується актом від 02 грудня 2024 року, складеним комісією Грабовецько-Дулібівської сільської територіальної громади та поясненнями свідків - сусідів [PERSON] та [PERSON] . Коли позивач звернувся до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину, то виявилося, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок [ADDRESS] , а тому йому було рекомендовано звернутися до суду. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, надали пояснення, аналогічні наведеним в позовній заяві. Позиція відповідача та інших учасників справи. Згідно із заявою відповідача [PERSON] від 12.08.2025, вона позов визнає, просить задоволити його в повному обсязі, слухати справу у її відсутності. 04.12.2025 до суду надійшла заява від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача Грабовецько-Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області, в якій остання просить розгляд справи провести без участі представника третьої особи. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з`явились. Заяви та клопотання учасників справи. 17.07.2025 представником позивача подано клопотання про виклик свідків. 31.10.2025 позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 травня 2025 року відкрито провадження у даній справі. Ухвалою суду від 17 липня 2025 року витребувано докази. Ухвалою суду від 09 грудня 2025 року прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог, залучено Грабовецько-Дулібівську сільську раду Стрийського району Львівської області до участі у справі № 456/1997/25 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] , актовий запис №13. Як вбачається з відповіді Стрийської держаної нотаріальної контори Львівської області від 29.01.2025 №76/02-14, адресованої [PERSON] , для оформлення спадкових прав необхідно в судовому порядку встановити той факт, що померлий [PERSON] був двоюрідним дядьком [PERSON] . У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок за адресою [ADDRESS] , оформлених відповідно до чинного законодавства, свідоцтво про право на спадщину видати не можуть /а.с.7/. З копії довідки №05-24/749, виданої 04.12.2024 р. Грабовецько-Дулібівською сільською радою Стрийського району Львівської області, вбачається, що померлий [PERSON] , який помер [INFO] на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом із ним на день смерті в даному господарстві проживали та були зареєстровані: [PERSON] , 1965 р.н., проживав згідно акту про фактичне місце проживання №88 від 02.12.2024 року /а.с. 8/. З копії довідки від 14.01.2025 №64, виданої Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», вбачається, що житловий будинок, господарські будівлі в [ADDRESS] станом на 07.01.2025 дійсно має наступні характеристики: А-1 Житловий будинок, [PERSON] , 1946 рік побудови. Згідно даних технічного архіву Стрийського міжрайонного бюро технічної інвентаризації право власності на об`єкт нерухомого майна зареєстровано частина за гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого 30.11.1988 Виконкомом Стрийської районної Ради народних депутатів, на підставі рішення виконкому Стрийської районної Ради народних депутатів №267 від 17.11.1988р.; частина за гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого 30.11.1988р. Виконкомом Стрийської районної Ради народних депутатів, на підставі рішення виконкому Стрийської районної Ради народних депутатів №267 від 17.11.1988р., зареєстровано в реєстровій книзі №1 за реєстровим №67 /а.с. 12/. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19.11.1974, [PERSON] народився [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] /а.с.13/. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00048365928, сформованого 09.12.2024, [PERSON] народився [INFO] , мати [PERSON] /а.с.14/. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00048365904, сформованого 09.12.2024, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] /а.с.15/. Відповідно до копії свідоцтва про одруження, виданого повторно 28.12.1999 року, [PERSON] та [PERSON] одружились 10 березня 1962 року, актовий запис №2, прізвище чоловіка та дружини після одруження - [PERSON] /а.с.16/. Відповідно до копії свідоцтва про народження № [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] /а.с.16/. Відповідно до копії акту про фактичне місце проживання від 02.12.2024 №88, [PERSON] фактично проживав на час смерті зі своїм дядьком за адресою: [ADDRESS] . Підтвердженням того є пояснення Сусідів [PERSON] та [PERSON] /а.с. 17/. Відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 20.04.1992 року, [PERSON] помер [INFO] , актовий запис №83 /а.с.18/. З копії довідки №05-24/710, виданої 14.11.2024 р. Грабовецько-Дулібівською сільською радою Стрийського району Львівської області, вбачається, що померла [PERSON] , яка померла [INFO] на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом із нею на день смерті в даному господарстві проживав та був зареєстрований: [PERSON] , [INFO] син /а.с. 19 /. З копії посвідки про народження [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] /а.с. 20/. З довідки №05-24/198 від 31.03.2025, виданої Грабовецько-Дулібівською сільською радою Стрийського району Львівської області вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , житловий будинок та сарай розташовані на земельній ділянці орієнтовною площею 0,24 га, яка не знаходиться у власності /а.с. 21/. З копії витягу з рішення Виконкому Стрийської районної Ради народних депутатів від 17.11.1988 р. №267 вбачається прийняття рішення оформити право власності на житловий будинок (домоволодіння), що розташований по [ADDRESS] зареєструвати будинок (домоволодіння) за [PERSON] частина, [PERSON] частина /а.с. 57/. З копії свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 30.11.1988 вбачається, що Виконком Стрийської районної Ради народних депутатів посвідчує, що половина жилого будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить на праві особистої власності гр. [PERSON] /а.с. 58/. З копії свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 30.11.1988 вбачається, що Виконком Стрийської районної Ради народних депутатів посвідчує, що половина жилого будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить на праві особистої власності гр. [PERSON] /а.с. 59/. З копії довідки №05-24/709, виданої 14.11.2024 р. Грабовецько-Дулібівською сільською радою Стрийського району Львівської області, вбачається що померлий [PERSON] , який помер [INFO] на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На день смерті в даному господарстві проживав та був зареєстрований один. З копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №0184698 від 12.07.2007 вбачається, що [PERSON] на підставі рішення Стрийської районної державної адміністрації від 12.06.2007 р. №421 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ТзОВ «Ватра», розміром 2,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомила, що проживає за адресою [ADDRESS] . В даному селі жили дві сестри, які були переселенками. В однієї сестри [PERSON] був син [PERSON] . Ім`я іншої сестри [PERSON] . [PERSON] , позивач, опікувався ними та жив разом із ними. Коли сестри померли, коли саме не пам`ятає, [PERSON] забрав [PERSON] до себе. На запитання суду про джерело відомостей про те, що відповідні особи були сестрами повідомила, що так говорили в селі. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] повідомила, що проживає за адресою [ADDRESS] . [PERSON] опікувався [PERSON] , в якого спочатку була матір, а після її смерті [PERSON] забрав [PERSON] до себе. [PERSON] був братом матері [PERSON] , дана інформація відома свідку оскільки вони живуть в одному селі. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з приписами статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 1265 ЦК України передбачено, що у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Згідно з частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з положеннями частиною 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову. Щодо позовної вимоги про встановлення факту родинних відносин між позивачем та [PERSON] . Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . 20.01.2025 позивач звернувся до Стрийської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті [PERSON] , вказуючи, зокрема, що є спадкоємцем за законом 5 черги. Листом від 29.01.2025 №76/02-14 Стрийська державна нотаріальна контора повідомила позивача, зокрема, про те що відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів державної реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин, а також документи, видані органами іноземних держав, які посвідчують такі факти, для оформлення спадкових прав необхідно в судовому порядку встановити той факт, що померлий [PERSON] був двоюрідним дядьком [PERSON] . В обґрунтування даної позовної вимоги позивачем подано до суду, зокрема копію свідоцтва про народження [PERSON] , [PERSON] , копії свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] , витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] , посвідки про народження [PERSON] . З вказаних документів вбачається, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Матір`ю [PERSON] є [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . Однак, із зазначених документів не вбачається спорідненості [PERSON] та [PERSON] . Твердження позивача про те, що [PERSON] та [PERSON] були сестрами не підтверджене жодними письмовими доказами. У постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 638/15738/17 викладено висновок, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися не тільки такі письмові докази, як свідоцтва про народження, шлюб, смерть, актові записи про народження та смерть. Доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту також можуть бути акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які містять відомості про родинні відносини осіб. Крім того, суди мають враховувати довідки органів ДРАЦС про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. Також мають враховуватися показання свідків, яким достовірно відомо про стосунки померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним. За умови, що необхідні для підтвердження відповідних відомостей свідоцтва про народження, актові записи про народження втрачені, належним і допустимим доказом у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути саме показання свідка. Подібний висновок викладено також у постанові Верховного Суду від 20 січня 2025 року у справі № 734/2458/23. Суд критично оцінює покази свідка [PERSON] та [PERSON] на підтвердження факту родинних відносин між позивачем та [PERSON] , оскільки вказані свідки не повідомили суду про достовірність відомостей про стосунки померлого із позивачем, а послалися в якості джерела інформації на розмови в селі. Окрім того, свідок [PERSON] в судовому засіданні не могла назвати імен сестер щодо яких повідомляла суду інформацію. За наведених обставин, позовна вимога про встановлення факту родинних відносин між позивачем та [PERSON] не підлягає задоволенню за недоведеністю. Щодо позовної вимоги про встановлення факту проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] на час відкриття спадщини на протязі 10 років. Позивач в обґрунтування даної вимоги зазначає, що як племінник і двоюрідний онук доглядав бабину сестру [PERSON] , а після її смерті [INFO] поховав її, а так як її син не міг себе обійти взагалі перейшов жити до них у будинок, щоб доглядати його, готувати та годувати. Враховуючи, наведене та те, що [PERSON] помер [INFO] , позивач навіть із врахуванням його обґрунтування, не міг проживати із ним протягом 10 років, оскільки період з 13 жовтня 2005 року до 22 липня 2008 року є значно меншим. Варто також відзначити, що з копії довідки №05-24/710, виданої 14.11.2024 р. Грабовецько-Дулібівською сільською радою Стрийського району Львівської області, померла [PERSON] , яка померла [INFO] на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом із нею на день смерті в даному господарстві проживав та був зареєстрований: [PERSON] , [INFO] син. Таким чином, з вказаної довідки вбачається, що станом на 13.10.2005 [PERSON] не проживав за адресою: [ADDRESS] . Суд враховує, що свідки в судовому засіданні надали дуже загальні покази за давністю подій, однак повідомили, що позивач після смерті матері [PERSON] забрав його до себе, що підтверджує той факт, що позивач до моменту смерті матері [PERSON] не проживав із ним. Інших доказів на підтвердження даного факту позивачем не подано. Таким чином, факт проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] протягом 10 років не підтверджений жодними доказами. Щодо позовних вимог про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України). Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року в справі № 226/817/19 (провадження № 61-6327св20) вказано, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року в справі № 759/19779/18 (провадження № 61-4523св21) вказано, що: «у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування». Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 523/9076/16-ц зазначила, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. У цій справі предметом спору є визнання за позивачем в порядку спадкування на житловий будинок «А-1» та сарай «Б», які знаходяться за адресою: [ADDRESS] та на земельну частку (пай) розміром 2,11 умовних кадастрових гектара, що знаходиться в с. Любинці Стрийського району, Львівської області після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідачем у справі визначено [PERSON] , третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача - Грабовецько-Дулібівську сільську раду Стрийського району Львівської області. З копії матеріалів спадкової справи №45/2025 щодо спадщини померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що спадщина жодним із спадкоємців не прийнята, а отже, належним відповідачем повинен бути відповідний орган місцевого самоврядування - Грабовецько-Дулібівська сільська рада Стрийського району Львівської області, а не [PERSON] , яка спадщину не приймала. Дана обставина є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на майно в порядку спадкування. При цьому, суд в судовому засіданні 14.08.2025 роз`яснював позивачу та його представнику правову позицію, наведену в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року в справі № 759/19779/18 (провадження № 61-4523св21), однак клопотань про заміну неналежного відповідача ними подано не було. Більше того, враховуючи, що судом не встановлено факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем, позивачем не доведено, що він входить до кола спадкоємців за законом після смерті [PERSON] , підстави для задоволення позовних вимог про визнання права власності на майно померлого в порядку спадкування за законом відсутні. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. З копії витягу з рішення Виконкому Стрийської районної Ради народних депутатів від 17.11.1988 р. №267, свідоцтв про право особистої власності на жилий будинок від 30.11.1988, копії довідки від 14.01.2025 №64, виданої Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», вбачається, що житловий будинок, господарські будівлі в [ADDRESS] належать на праві власності [PERSON] та [PERSON] , а не [PERSON] . Твердження позивача про те, що він доглянув діда [PERSON] , поховав його і фактично прийняв спадщину, а саме: житлового будинку по [ADDRESS] спростовується копією довідки №05-24/709, виданої 14.11.2024 р. Грабовецько-Дулібівською сільською радою Стрийського району Львівської області, з якої вбачається, що померлий [PERSON] , який помер [INFO] на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на день смерті в даному господарстві проживав та був зареєстрований один. Враховуючи те, що з боку позивача позовні вимоги не обґрунтовані та не підтверджені доказами, а відтак задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed