Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

20 жовтня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (надалі також - позивач, ТОВ «ФК «Ейс») через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» звернулось до Київського районного суду м. Полтави з позовною заявою до [PERSON] (надалі також - відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-9874838 від 26 липня 2024 року у розмірі 11260 грн 00 коп. Відповідно до ухвали Київського районного суду м. Полтави від 22 жовтня 2025 року справа за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором направлена за підсудністю до Полтавського районного суду Полтавської області (а.с. 51). Згідно з ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 18 листопада 2025 року справа за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором направлена за підсудністю до Новосанжарського районного суду Полтавської області, на підставі пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України (а.с. 57-58). 08 грудня 2025 року цивільна справа № 552/8631/25 надійшла до Новосанжарського районного суду Полтавської області. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 10 грудня 2025 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до даної ухвали, суд частково задовольнив клопотання позивача про витребування доказів та витребував у АТ «Універсал Банк» інформацію чи емітувалась на ім`я [PERSON] (рнокпп: [NUMBER] ) платіжна картка [NUMBER], інформацію про факт зарахування коштів на картковий рахунок - маска картки [NUMBER] у період з 26.07.2024 по 31.07.2024 у сумі 5000 грн 00 коп., інформацію чи є/був номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска картки [NUMBER] та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних [PERSON] (рнокпп: [NUMBER] ), первинні документи бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять факт зарахування коштів на картковий рахунок - маска картки [NUMBER] у період з 26.07.2024 по 31.07.2024 у сумі 5000 грн 00 коп., інформацію щодо повного номера рахунка маска картки [NUMBER] , що належить [PERSON] (рнокпп: [NUMBER] ) (а.с. 65-67). Витребувана судом інформація надійшла до суду засобом електронного зв`язку 27 січня 2026 року (а.с. 83-87) та в подальшому засобом поштового зв`язку 02 лютого 2026 року та 09 лютого 2026 року (а.с. 90-94, 99-101). Ухвалою суду від 19 лютого 2026 року вирішено здійснювати заочний розгляд справи. Аргументи учасників справи В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 26 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс кредит» (надалі також - ТОВ «Макс кредит») та [PERSON] укладено кредитний договір № 00-9874838 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора на суму 5750 грн 00 коп. Позивачем зазначено, що у кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов, у тому числі, щодо розміру кредиту, грошової одиниці, в якій надано кредит, строку та умов користування коштами, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки. ТОВ «Макс кредит» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, не повернула своєчасно позичальнику грошові кошти для погашення заборгованості, відповідно до умов договору, у зв`язку з цим виникла заборгованість. 20 січня 2025 року між ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 20012025-МК/Ейс, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-9874838 від 26 липня 2024 року. Вказано, що ТОВ «ФК «Ейс» нарахувань за кредитним договором не здійснювало. Зазначено, що відповідачем погашення заборгованості за кредитним договором не здійснювалось, а також, що на рахунки позивача від відповідача на погашення заборгованості за кредитним договором жодного платежу не надходило. Отже, загальна сума заборгованості [PERSON] перед позивачем за кредитним договором № 00-9874838 від 26 липня 2024 року становить 11260 грн 00 коп., із яких: 5750 грн 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту та 5510 грн 00 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. На даний час, відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, з огляду на що, позивач звернувся до суду з відповідним позовом та просив стягнути вказану заборгованість та судові витрати. Відповідно до інформації Виконавчого комітету Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 09.12.2025 № 02-20/1525, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 64). Копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 10 грудня 2025 року направлялась на зареєстровану адресу відповідача, однак разом із судовою повісткою повернулись до суду із зазначенням причини невручення - «адресат відсутній за вказаною адресою» від 24 грудня 2025 року (а.с. 70-75). Відповідно до змісту пункту 5 частини 6 статті 272 ЦПК України, зазначена ухвала вважається такою, що вручена відповідачу. В ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 10 грудня 2025 року суд встановлював [PERSON] п`ятнадцятиденний строк із дня отримання копії даної ухвали для надання до суду відзиву на позов. Відзиву на позов від відповідача до суду не надходило. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів. Позивач у судове засідання явку свого уповноваженого представника не забезпечив, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 80), у прохальній частині позовної заяви просив провести розгляд за відсутності його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечував (а.с. 8-зі звороту). Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки не повідомила, відзиву на позов не надавала. Судова повістка про проведення судового засідання, призначеного на 19 лютого 2026 року, направлялась на зареєстровану адресу відповідача, однак повернулась до суду з відміткою поштового відділення - «адресат відсутній за вказаною адресою» від 28 січня 2026 року (а.с. 96-98). З огляду на положення пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, судова повістка вважається врученою відповідачу, отже суд доходить висновку про те, що відповідач є такою, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання. Оскільки, судова повістка є такою, що врученою відповідачу та враховуючи неподання нею відзиву на позов у встановлений судом строк, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів. За вказаних обставин, відповідно до положень частини 1 статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з вимогами статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 26 липня 2024 року між ТОВ «Макс кредит» та [PERSON] укладено електронний договір кредитної лінії № 00-9874838 (надалі також - договір) (а.с. 23-25). Відповідно до пункту 1.1. договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у формі кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплати ти проценти за користування кредитом та комісію, а також виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно з пунктами 1.2.-1.3. договору сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту) складає: 5000.00 гривень. Тип кредиту - кредитна лінія (безвідклична). Цільове призначення кредиту (мета отримання кредиту): на споживчі потреби. Строк дії кредитної лінії (строк кредитування): 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) 21 липня 2025 року, згідно умов пункту 3.5. цього договору. Пунктом 1.4. договору, зокрема передбачено, що дата повернення кредиту, періодичні дати оплати процентів та дата сплати комісії зазначаються у Графіку платежів, який міститься в додатку 1 до цього договору та є його невід`ємною частиною. Відповідно до підпунктів 1.5.1.-1.5.2. пункту 1.5. договору визначено тип процентної ставки - фіксована; стандартна процентна ставка складає 1,45% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3. цього договору (за виключенням строку кредитування, коли позичальник має право на використання зниженої процентної ставки); знижена процентна ставка становить 1% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за першою періодичною датою оплати процентів, визначеною п. 1.4. цього договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 15 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування кредитом (дата видачі кредиту). Пунктом 1.6. договору визначено, що кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 15% від суми кредиту, що складає: 750.00 грн, яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 3.5. цього договору. Згідно з пунктом 2.8. договору кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/ видачі кредиту: 26 липня 2024 року, сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 5000.00 грн на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Відповідно до пункту 3.1 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на щоденній основі, починаючи з дати перерахування коштів у розмірі суми кредиту з поточного рахунку кредитодавця до дня фактичного повного повернення кредиту протягом строку дії кредитної лінії. Відповідно до пункту 3.5. договору позичальник зобов`язаний здійснити оплату комісії та повернути суму кредиту в останній день строку кредитування, яка є датою остаточного повернення кредиту, а саме: 21 липня 2025 року. Підпунктом 4.2.5. пункту 4.2. визначено зокрема, що кредитодавець має право відступити право вимоги за договором із заміною кредитора у зобов`язанні відповідно до норм Цивільного кодексу України (в т.ч. ч. 1 ст. 516 ЦК України) без згоди позичальника, а також обов`язково повідомити позичальника про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення. Відповідно до пункту 7.2. договору встановлено, що строк дії цього договору становить 360 календарних днів. Договір кредитної лінії № 00-9874838 від 26 липня 2024 року підписаний електронним підписом від імені [PERSON] (а.с. 23-25). У такий же спосіб підписано графік платежів, що є додатком № 1 до кредитного договору № 00-9874838 від 26 липня 2024 року (а.с. 25-зі звороту). Також [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту (а.с. 18-19). Дослідивши зміст паспорту споживчого кредиту, суд встановив, що у вказаному паспорті визначені умови надання кредиту, реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту, умови нарахування відсотків у разі прострочення виконання зобов`язання, визначена комісія за надання кредиту, встановлені наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором (а.с. 18-19). Згідно з довідкою про ідентифікацію, відповідач під час укладення кредитного договору використовувала електронний підпис у формі одноразового ідентифікатора - 13839, який був відправлений їй на номер мобільного телефону, зазначений у договорі (а.с. 17). Підписавши 26 липня 2024 року договір кредитної лінії № 00-9874838, [PERSON] взяла на себе зобов`язання одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, виконати інші обов`язки, передбачені договором. ТОВ «Макс кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу в користування кредит в розмірі 5000 грн 00 коп., шляхом зарахування 26 липня 2024 року грошових коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» вих. № 173/02 від 06.02.2025 (а.с. 14-15). Відповідно до інформації АТ «Універсал Банк», наданої на виконання ухвали суду від 10 грудня 2025 року, повідомлено, що на ім`я [PERSON] (рнокпп: [NUMBER] ) банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] та інші платіжні картки, за період з 26.07.2024 по 31.07.2024 на платіжну картку № [NUMBER] було зараховано платіж у сумі 5000 грн 00 коп. Вказано, що номер телефону [NUMBER] є фінансовим номер телефону за платіжною карткою № [NUMBER] , та знаходиться в анкетних даних [PERSON] (рнокпп: [NUMBER] ). Виписка про рух грошових коштів по рахунку, відкритому до платіжної картки № [NUMBER] , за період з 26.07.2024 по 31.07.2024 містить інформацію про зарахування на суму 5000 грн 00 коп. (а.с. 83-87, 90-94, 99-101). Згідно з детальним розрахунком заборгованості за кредитним договором № 00-9874838 від 26 липня 2024 року, заборгованість відповідача перед ТОВ «Макс кредит» станом на 20 січня 2025 року склала, зокрема: 5000 грн 00 коп. - сума заборгованості за основним зобов`язанням, 5510 грн 00 коп. - сума заборгованості за нарахованими процентами, 750 грн 00 коп. - сума заборгованості за нарахованими комісіями, 2500 грн 00 коп. - штрафні санкції (а.с. 35). Судом встановлено, що 20 січня 2025 рокуміж ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 20012025-МК/Ейс, відповідно до умов якого ТОВ «Макс кредит» відступило ТОВ «ФК «Ейс» право вимоги, що зазначене у відповідному реєстрі прав вимоги, за плату на умовах визначених договором (а.с. 40-41). Згідно з платіжними інструкціями в національній валюті від 27 січня 2025 року № 1 (а.с. 36-зі звороту), від 31 січня 2025 року № 2 (а.с. 36), ТОВ «ФК «Ейс» здійснило оплату за відступлення прав вимог ТОВ «Макс кредит» згідно з договором факторингу № 20012025-МК/Ейс від 20 січня 2025 року. 20 січня 2025 року «Клієнтом» та «Фактором» підписано акт приймання-передачі до договору факторингу № 20012025-МК/Ейс від 20 січня 2025 року (а.с. 37). Відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «Макс кредит» до договору факторингу № 20012025-МК/Ейс від 20 січня 2025 року, ТОВ «ФК «Ейс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 00-9874838 від 26 липня 2024 року, у загальному розмірі (за тілом та відсотками) складає 11260 грн 00 коп.(а.с. 38). Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором №00-9874838 від 26 липня 2024 року, за період 20.01.2025-01.10.2025 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «Ейс» станом на 01.10.2025 складає 11260 грн 00 коп., із них: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5750 грн 00 коп., прострочена заборгованість за процентами - 5510 грн 00 коп. Проаналізувавши вказані документи, суд встановив, що первинний кредитор свої зобов`язання відповідно до договору кредитної лінії №00-9874838 від 26 липня 2024 року, виконав у повному обсязі. В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином ані перед первинним кредитором, ані перед новим кредитором не виконала, не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та процентами та штрафними санкціями, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість по кредиту. Поряд із цим, звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору кредитної лінії №00-9874838 від 26 липня 2024 року за відповідачем рахується заборгованість за договором у загальному розмірі 11260 грн 00 коп., яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту та простроченої заборгованості за процентами. З огляду на викладене, позивач просив стягнути із [PERSON] суму вказаної заборгованості, у зв`язку з чим звернувся до суду в цим позовом. Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з частиною 1 статті 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Відповідно до приписів частини 2 статті 1069 ЦК України права та обов`язки сторін, пов`язанні з кредитуванням рахунка, визначаються відповідними положеннями про позику та кредит (параграфи 1 та 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 ЦК України. Відповідно до положень частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням частини 1 статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з частиною 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. За правилами частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Згідно з частинами 1, 2 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Висновки щодо правозастосування Судом встановлено, що між 26 липня 2024 року між ТОВ «Макс кредит» та [PERSON] був укладений електронний договір кредитної лінії №00-9874838, відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 5000 грн 00 коп. із терміном повернення 21 липня 2025 року. Факт перерахування коштів відповідачу підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» вих. № 173/02 від 06.02.2025 (а.с. 14-16). Відомості про отримання кредитних коштів також підтверджуються інформацією, наданою АТ «універсал Банк», у відповідь на ухвалу суду про витребування доказів від 10 грудня 2025 року (а.с. 83-87, 90-94, 99-101). Вказаний договір передбачав нарахування комісії за надання кредиту у розмірі 750 грн 00 коп. Також, електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідач підписала паспорт споживчого кредиту (а.с. 18-19). Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано. Згідно з детальним розрахунком заборгованості за кредитним договором № 00-9874838 від 26 липня 2024 року, заборгованість відповідача перед ТОВ «Макс кредит» склала: 5000 грн 00 коп. - сума заборгованості за основним зобов`язанням, 5510 грн 00 коп. - сума заборгованості за нарахованими процентами, 750 грн 00 коп. - сума заборгованості за нарахованими комісіями, 2500 грн 00 коп. - штрафні санкції (а.с. 35). З розрахунку вбачається, що ТОВ «Макс кредит» здійснило нарахування відсотків за кредитним договором за період із 26 липня 2024 року по 09 жовтня 2024 року. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконала належним чином умови договору щодо повернення отриманого кредиту за договором кредитної лінії № 00-9874838 від 26 липня 2024 року, не сплатила відсотки по кредиту, комісію та штрафні санкції. Судом встановлено, що 20 січня 2025 рокуміж ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 20012025-МК/Ейс, відповідно до умов якого ТОВ «Макс кредит» відступило ТОВ «ФК «Ейс» право грошової вимоги. Відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «Макс кредит» до договору факторингу № 20012025-МК/Ейс від 20 січня 2025 року, ТОВ «ФК «Ейс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 00-9874838 від 26 липня 2024 року, у загальному розмірі (за тілом та відсотками) складає 11260 грн 00 коп. (а.с. 38). Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором №00-9874838 від 26 липня 2024 року, за період 20.01.2025-01.10.2025 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «Ейс» станом на 01.10.2025 складає 11260 грн 00 коп., із них: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5750 грн 00 коп., прострочена заборгованість за процентами - 5510 грн 00 коп. Судом встановлено, що [PERSON] належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за кредитом та заборгованості за відсотками не виконала ані перед первісним кредитором, ані перед фактором - ТОВ «ФК «Ейс», яке набуло право вимоги за відповідним кредитним договором на підставі договору факторингу. Доказів протилежного відповідачем до суду не надано. З огляду на викладене, враховуючи наявність у [PERSON] непогашеної заборгованості за кредитним договором, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором кредитної лінії № 00-9874838 від 26 липня 2024 року, в загальному розмірі 11260 грн 00 коп. Відповідач заперечень щодо правильності наданого позивачем розрахунку сум заборгованості не заявляла, належних та допустимих доказів того, що заборгованість розрахована невірно та має інших розмір, ніж зазначено позивачем, не надавала, власного розрахунку не надала. При цьому, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 та статтею 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторона посилалась як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Розподіл судових витрат Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у сумі 2422 грн 40 коп. (а.с. 10). Враховуючи вищезазначене, у зв`язку із тим, що суд дійшов висновку про задоволення позову, судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача по справі - [PERSON] - у розмірі 2422 грн 40 коп. на користь позивача ТОВ «ФК «Ейс». Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 7000 грн 00 коп. Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу надано: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Соломка О.В. серії КС № 7073/10 від 19 жовтня 2018 року (а.с. 28), акт прийому-передачі наданих послуг (даний акт є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-1 від 20.08.2025) Адвокатським бюро «Соломко та партнери» із переліком наданих правових та юридичних послуг, а саме: складання позовної заяви ТОВ «ФК «Ейс» до позичальника, яким є [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-9874838 від 26.07.2024 - 2 год, вартість 5000 грн 00 коп., вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з позичальника, яким є [PERSON] за кредитним договором № 00-9874838 від 26.07.2024 - 2 год, вартість 1000 грн 00 коп., підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 00-9874838 від 26.07.2024 на рахунок позичальника, яким є [PERSON] - 1 год, вартість 500 грн 00 коп., підготовка клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 00-9874838 від 26.07.2024 на рахунок позичальника, яким є [PERSON] - 1 год, вартість 500 грн. Всього: 7000 грн 00 коп. (а.с. 31), договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року (а.с. 33), додаткову угоду № 25770857619 до Договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року (а.с. 32) у пункті 1 якої зазначено, що Клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту прав та інтересів Клієнта з питань, що відносяться до юрисдикції судів всіх інстанцій судів загальної юрисдикції, господарських судів та адміністративних судів по справам про стягнення заборгованості за кредитними договорами - [PERSON] за кредитним договором 00-9874838 від 26.07.2024 (а.с. 32), протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року (а.с. 33-зі звороту). Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 серпня 2019 року в справі № 915/237/18, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved