Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

22.12.2025 [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить: - стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 4 500,00 грн. щомісячно починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення донькою повноліття; - стягнути з відповідача на своє утримання як дружини аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3 328,00 грн. щомісяця починаючи від дня подання цього позову до суду до досягнення донькою [PERSON] трьох років. Як підставу позову зазначила, що зареєструвала шлюб з відповідачем [INFO] , під час якого у них народилась донька [PERSON] , яка після припинення фактичних шлюбних відносин (за деякий час до пред`явлення цього позову) проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач коштів на утримання дитини не надає. Щомісячно на доньку вона витрачає кошти, які надходять у вигляді державної соціальної допомоги. У вказану суму входить придбання памперсів, дитяче харчування належної якості, засобів та догляду за дитиною, серветок, одягу для дитини, забезпечення її розвиваючими іграшками, ліками та інше. Відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини та на її утримання до досягнення донькою трирічного віку, він офіційно не працевлаштований, однак працює у одного з підприємців та виконує роботи, пов`язані з виготовленням кованих виробів, за що отримує щомісячно значні суми коштів в орієнтовному розмірі 30 тис. грн. Інших утриманців відповідач не має. Позивачка не може працювати, адже зайнята постійним доглядом за дитиною. Така ситуація більше не може тривати. Просить позов задовольнити у повному обсязі. 29.12.2025 ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 22.01.2026 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що дружині надають допомогу її батьки, сестра та інші родичі. Водночас, наголосив, що суд повинен при вирішенні спору по суті врахувати матеріальний стан платника аліментів. Крім того, просить суд встановити сторонам у цій справі графік участі відповідача у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою щовівторка та щонеділі за місцем проживання дитини чи на нейтральній території. У відповіді на відзив від 03.02.2026 [PERSON] повідомила, що її чоловік може надавати їй та дитині допомогу за станом здоров`я, адже усі зароблені кошти він витрачає лише на свої потреби. При цьому, до предмета спору в цій справі не належить вирішення судом спору між батьками дитини щодо їхньої участі в спільному вихованні дитини. Просила здійснювати розгляд справи за відсутності позивача, яка доглядає за дитиною та не може об`єктивно прибути в судове засідання. 16.02.2026 [PERSON] подав через канцелярію суду заяву, в якій позов визнав у повному обсязі. Просить розглядати справу без його участі. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, позиції сторін, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до приписів ч.1,4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що з 17.10.2023 сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5), виданого Калуським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 09.04.2024 Калуським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.7). Відповідно до копій витягів з реєстру територіальної громади, позивач з малолітньою донькою зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.4,8). Положеннями ст. 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідь до ч. 1ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогам ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч.2 ст.182 Кодексу). Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1ст. 184 СК України). При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2ст. 182 СК України. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Можливість отримання аліментів на утримання дружини, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Згідно з ст. 84 СК України "Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини", ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Частина 4 ст. 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідач у справі визнав позов у повному обсязі, що не суперечить закону і не порушує прав та інтересів третіх осіб, відтак суд не вбачає підстав для неприйняття такого визнання позову та потреби в продовженні судового розгляду. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Згідно з положеннями ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір, що підлягав сплаті за дві вимоги немайнового характеру, а також витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу в розмірі 3 200,00 грн., які підтверджуються документально.

Outcome: approved