Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

ТОВ ««Цикл Фінанс», в інтересах якого діє представник адвокат Жабченко Тетяна Миколаївна, звернулося до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на наступні обставини. 03.08.2019 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2025140646, внаслідок невиконання зобов?язань за яким відповідач натепер має заборгованість у загальному розмірі 5264,80 грн, що складається з наступного: 1) 4339,14 грн заборгованість за тілом кредиту; 2) 0,50 грн заборгованість за відсотками; 3) 925,16 грн заборгованість за комісією, і право вимоги за яким було відступлено спочатку ТОВ «Діджи Фінанс» за договором факторингу № 11/2/20 від 11.12.2020 та ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» за договором факторингу № 437/ФК-20 від 11.12.2020, а в подальшому ТОВ «Цикл Фінанс» на підставі договору факторингу № 12/4/21 від 12.04.2021. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором№ 2025140646у розмірі 5264,80 грн. З огляду на викладені обставини ТОВ «Цикл Фінанс» просило стягнути із [PERSON] заборгованість за вказаним договором у загальному розмірі 5264,80 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. 18.12.2025 суддею було відкрито провадження у справі та визначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 75). Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від останніх не надійшло, відзиву на позов належним чином повідомлений про розгляд справи відповідач не подав, у зв`язку з чим судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 03.08.2019 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2025140646, відповідно до якого відповідач отримала від банку грошові кошти (кредит) в розмірі 4933,86 грн на придбання товару у ФОП [PERSON] строком на 24 місяці (із кінцевою датою повернення кредиту 07.09.2023) на споживчі потреби зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% річних та комісії за видачу кредиту в розмірі 226,56 грн. Також сторонами було узгоджено комісію за розрахункові операції за період часу з 03.07.2020 по 03.08.2021 у розмірі 148,02 грн щомісячно згідно з графіком платежів та розрахунку загальної вартості кредиту, орієнтовна сума якого склала 7006,56 грн (а.с. 10, 11, 12, 15, 16, 84-86, 90-91). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 2025140646 [PERSON] має заборгованість за вказаним договором у загальному розмірі 5264,80 грн, що складається з наступного: 1) 4339,14 грн заборгованість за тілом кредиту; 2) 0,50 грн заборгованість за відсотками; 3) 925,16 грн заборгованість за комісією (а.с. 87, 89). 11.12.2020 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу № 11/2/20, за умовами якого АТ «ОТП Банк» передало (відступило) ТОВ «Цикл Фінанс» право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 2025140646 від 03.08.2019 на суму 5264,80 грн, що підтверджується актами приймання-передачі реєстрів боржників та витягом з Реєстру боржників до вказаного договору факторингу (а.с. 17-25, 34, 36-37, 48). Того ж дня, а саме 11.12.2020 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» було укладено договір факторингу № 437/ФК-20, за умовами якого ТОВ «Діджи Фінанс» передало (відступило) ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 2025140646 від 03.08.2019 на суму 5264,80 грн, що підтверджується актами приймання-передачі реєстрів боржників та витягом з Реєстру боржників до вказаного договору факторингу (а.с. 26-33, 35, 38, 50). 12.04.2021 між ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу № 12/4/21, за умовами якого ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» передало (відступило) ТОВ «Цикл Фінанс» право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 2025140646 від 03.08.2019 на суму 5264,80 грн, що підтверджується актами приймання-передачі реєстрів боржників та витягом з Реєстру боржників до вказаного договору факторингу (а.с. 39-45, 46, 47, 49). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч.ч. 1, 2 ст. 10561 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов?язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов?язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010, який суд враховує при виборі і застосуванні норм прав до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України. Доказів спростування презумпції дійсності укладеного відповідачем договору матеріали справи не містять. Відповідач мав процесуальну можливість надати суду докази на спростування презумпції правомірності договору, однак таким правом не скористався. Отже, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач припустився порушення умов договору щодо своєчасної сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитними коштами та комісії, внаслідок чого за ним утворилася зазначена заборгованість перед позивачем. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не надав суду відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається банк, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 22037000531505 від 03.08.2019 у розмірі 5264,80 грн. Щодо розподілу судових витрат суд виходить із наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Із матеріалів справи вбачається, що позивач 25.08.2025 уклав із адвокатом Гулієвою Сабіною Агавердіївною договір про надання правової допомоги № 4353613/1 та додаткову угоду до цього договору від 14.11.2025. Крім іншого, у п. 4.1 вказаного договору зазначається, що загальна вартість послуг складається із вартості наданих юридичних послуг (поточне супроводження) згідно з тарифною сіткою, вказаною у п. 4.8 даного договору, а також гонорар, визначений у п. 4.9 даного договору. За результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатом юридичної допомоги і її вартість (а.с. 61-63, 66, 67, 68). Із наявних у матеріалах справи детального опису робіт (наданих послуг) та актом № 2025140646 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 14.11.2025 вбачається, що позивачем за вказаним договором були понесені витрати на професійну правничу допомогу, надану адвокатом Гулієвою С.А., що пов`язані з розглядом зазначеної цивільної справи, у загальному розмірі 3000 грн (а.с. 64, 65). При цьому суд бере до уваги правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 08.09.2020 у справі № 640/10548/19, в якому наголошується, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд бере до уваги, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, якщо неспівмірність таких витрат буде доведена стороною, яка заявила таке клопотання (ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України). Водночас у правовому висновку, викладеному у постанові Об?єднаної Палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. У той же час відповідач, який належним чином повідомлявся про розгляд справи судом, відзив на позов не подав та не скористався своїм правом заявити клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги, понесеної позивачем, із посиланням на неспівмірність таких витрат, а тому у суду відсутні підстави вважати, що понесені позивачем витрати є неспівмірними. Також відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн підтверджується платіжною інструкцією № СЗ-2632 від 05.12.2025 та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 8, 70). Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених останнім судових витрат зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, що у загальному розмірі складають 5422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved