Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідачки. Акціонерне товариствоа «ТАСКОМБАНК» (надалі також позивач, АТ «ТАСКОМБАНК», новий кредитор) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі також відповідачка, [PERSON] , клієнт, позичальник, споживач). Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (надалі також ТОВ «ФК «ЦФР», кредитодавець) та [PERSON] укладено кредитний договір № 9145194832 (надалі також договір, кредитний договір, договір № 9145194832 від 22.01.2021). За умовами договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених вказаним договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом; позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, визначених в графіку платежів відповідно до додатку №1, який є невід`ємною частиною договору. Відповідно до умов кредитного договору відповідачці надано кредит у розмірі 53270,85 грн на 36 місяців зі сплатою відсотків за його користування: річні 0,01 %, щомісячні 2,49 %. Відповідачкою отримано кредит шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в паспорті кредиту, отже, кредитодавець свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. 20.09.2021 право вимоги за кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі договору факторингу №200921, укладеного між позивачем та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», відповідно до умов якого позивач є новим кредитором [PERSON] за кредитним договором № 9145194832 від 22.01.2021. Факт передачі права вимоги за вищезазначеним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі, підтверджується реєстром прав вимоги до договору факторингу, випискою та розрахунком заборгованості, вказана інформація є відомою боржнику. Умови вищезазначеного кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (графіком погашення кредиту) строки не повернуті. Позивач стверджує, що станом на дату звернення ним до суду заборгованість за договором відповідачкою не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідачки обліковується прострочена заборгованість, загальний розмір якої станом на 01.07.2024 становить 53731,67 грн, з яких: 42847,53 грн загальна заборгованість за тілом кредиту; 5,29 грн - заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена); 10878,85 грн заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена). Позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення із відповідачки заборгованості за договором № 9145194832 від 22.01.2021 у загальному розмірі 53731,67 грн. Також позивач просив суд стягнути з відповідачки на його користь понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Відповідачка процесуальним правом на подання відзиву на позов не скористалася, заперечень проти позову не подала, в судові засідання не з`являлася. ІІ. Рух справи. Процесуальні дії у справі. Заяви, клопотання учасників справи. 23 жовтня 2025 року до Баришівського районного суду Київської області надійшли матеріали справи № 373/2699/25 за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», за підписом представника позивача Гнипа Володимира Володимировича (а.с. 1-4) (із врахуванням додаткових пояснень представника позивача Гнипа В. В. від 22.10.2025 (а.с. 190-191). Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 03.11.2025 відкрито провадження (спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін) в означеній справі, судове засідання призначено на 03.12.2025. У позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи без участі представника позивача (а.с. 3(зворот). Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачці повернулось із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», проставленою 23.11.2025, що відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (надалі також ЦПК України) вважається належним повідомленням про дату, час та місце розгляду справи. У судове засідання 03.12.2025 сторони та/або їх представники не з`явилися. Відповідачка не повідомила причини неявки, клопотань не надходило. Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 03.12.2025 розгляд справи відкладено на 14.01.2026. В матеріалах справи станом на 14.01.2026 відсутнє належне повідомлення відповідачки про дату, час та місце розгляду справи, відсутні будь-які відомості/поштові відмітки, які б за приписами ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважалися належним повідомленням відповідачки. Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 14.01.2026 розгляд справи відкладено на 18.02.2026. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачці повернулось із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», проставленою 12.02.2026. У судове засідання 18.02.2026 сторони та/або їх представники не з`явилися. Інших заяв та/або клопотань не надходило. Зважаючи на неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (з огляду та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Зміст правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 22 січня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір № 9145194832 (а.с. 9), згідно із яким кредит надається у сумі 53270,85 грн; строк, на який надається кредит 36 (без зазначення одиниць виміру часу). Як передбачено п. 1.4 кредитного договору, позичальник доручила ТОВ «ФК «ЦФР» виплатити/сплатити в рахунок отримуваного нею кредиту, такі суми грошових коштів: - отримувач «ТОВ «ФК «ЦФР», ЄДРПОУ: 35725063, рахунок: [NUMBER] в АТ «ТАСКОМБАНК», призначення: «погашення поточної заборгованості за моїм діючим кредитним договором № 5134216327 від 04/10/2019», сума 48719,77 грн; - отримувач: ПАТ «Страхова компанія» «ТАС», код ЄДРПОУ: 30929821, призначення: «оплата страхового платежу за договором страхування №9145194832-ЛО від 22/01/2021», сума 1200,00 грн; - отримувач «ТОВ «ЦФР», ЄДРПОУ: 32494741, призначення: «оплата за електронний ключ доступу до додатку «SUPPORT.UA», SU9145194832 від 22/01/2021», сума 1299,00 грн; - отримувач: ПАТ «Страхова компанія» «ТАС», код ЄДРПОУ: 30929821, призначення: «оплата страхового платежу за договором страхування №9145194832-С від 22/01/2021», сума 2052,08 грн. Означений кредитний договір містить власноручний підпис позичальника, відповідачки [PERSON] . Відповідно до паспорта кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 9145194832 (а.с. 9(зворот)-10), позичальник: [PERSON] , основні умови кредитування з урахуванням побажань позичальника наступні: тип кредиту: кредит, сума/ліміт кредиту: 53270,85 грн, строк, на який надається кредит: 36, мета отримання кредиту: будь-які законні цілі, спосіб та строк надання кредиту: безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору (п. 4 паспорта споживчого кредиту). Згідно з п. 5 паспорта споживчого кредиту: процентні ставки: річні проценти: 0,01 % від суми боргу за договором - згідно з графіком платежів; щомісячні - 2,49 % від суми боргу за договором - згідно з графіком платежів. Загальні витрати за кредитом: 28774,94 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом: 82045,79 грн, реальна річна процентна ставка: 35,31 % річних. Означений паспорт споживчого кредиту у п. 6 містить графік платежів з повернення кредиту (з 22.01.2021 по 22.01.2024). На підтвердження надання коштів відповідачці позивачем надано виписку по особовим рахункам кредитного договору № 9145194832 від 22.01.2021 [PERSON] , період з 22.01.2021 по 03.06.2025 (а.с. 18-158), а також розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с. 13-17). Суд при цьому зауважує, що означена виписка не містить даних щодо здійснення будь-яких операцій з 22.01.2021 і до 20.09.2021; у виписці відображено як найпершу операцію від 20.09.2021 оприбуткування не поза балансі заборгованості, списаної за рахунок нарахованого резерву на підставі рішення Правління. Водночас, суд бере до уваги, що з виписки по особовому рахунку за період з 20.09.2021 по 03.06.2025 вбачається, що саме позивачем здійснювалось нарахування відсотків за отриманим кредитом, а відповідачка здійснювала погашення як тіла кредиту, так і відсотків за кредитним договором саме позивачу. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості по кредитному договору №9145194832 від 22.01.2021 та виписками по особовому рахунку відповідачки умови кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (графіком погашення кредиту) строки не повернуті. Станом на 03.06.2025 заборгованість [PERSON] за вказаним договором становить 53731,67 грн, з яких: 42847,53 грн загальна заборгованість за тілом кредиту; 5,29 грн - заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена); 10878,85 грн заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) (а.с. 13-17). 20.09.2021 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» (клієнт) та АТ «ТАСКОМБАНК» (фактор) укладено договір факторингу №200921, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами, в обсязі та на умовах, визначених цим договором. Перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу та інші дані зазначаються в реєстрі прав вимоги, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною цього договору (а.с. 159-166, 196-211). З реєстру прав вимоги до договору факторингу №200921 від 20.09.2021 слідує, що АТ «ТАСКОМБАНК» набуло права грошової вимоги, зокрема, до відповідачки [PERSON] за кредитним договором № 9145194832 від 22.01.2021 (а.с. 12, 194-195). На підтвердження виконання сторонами умов договору факторингу №200921 від 20.09.2021 позивачем надано копію меморіального ордеру № 768960451 від 20.09.2021 на суму 214388525,17 грн (що є сумою фінансування відповідно до п. 3.1 означеного договору факторингу), платник: АТ «ТАСКОМБАНК», отримувач: ТОВ «ФК «ЦФР», призначення платежу: перерахування коштів зг. договору про відступлення права вимоги №200921 від 20.09.2021 (а.с 168, 212). АТ «ТАСКОМБАНК» надіслало відповідачці вимогу про погашення заборгованості, однак остання залишилась без виконання (а.с. 11). Позивач вважає, що відповідачкою порушено умови кредитного договору №9145194832 від 22.01.2021, заборгованість за яким підлягає стягненню в примусовому порядку на його користь як нового кредитора за кредитним договором. IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Зміст спірних правовідносин. Щодо змісту кредитного договору, а також правового регулювання питань стягнення заборгованості за договором, суд застосовує такі норми права. Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (надалі також ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, відповідно до якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Положеннями ст. 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що закріплено вимогами ст. 611 ЦК України. За змістом ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннями ст. 599 ЦК України. Як передбачено п. 51 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного Банку України № 75 від 04.07.2018 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), первинні та зведені облікові документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування банку, від імені якого складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Банк має право самостійно визначати інші додаткові реквізити первинних документів у паперовій/електронній формі. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку (п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України). Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц. За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 30.01.2018 у справі №161/16891-15, банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. У постановах від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18, від 28.08.2023 у справі №206/3009/15 Верховний Суд виснував, що банківські виписки рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Щодо правового регулювання питання відступлення прав вимоги за кредитним договором на умовах цесії та договору факторингу. Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (статті 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно із статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Норми процесуального права, що підлягають застосуванню. Згідно із ч. 1, 5 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України (надалі також ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частинами 2, 3 ст. 12 ЦПК України унормовано, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За п. 2, 4, п. 6, п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. За ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати. Зміст спірних правовідносин полягає у виконанні/невиконанні сторонами своїх зобов`язань за кредитним договором. Предметом позову є стягнення заборгованості позичальника (відповідачки) внаслідок неповернення суми кредиту та несплати процентів річних, комісії. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. V. Мотивована оцінка аргументів учасників справи. Висновки суду за результатами розгляду позову. За результатами дослідження фактичних обставин, що мають визначальне значення для розгляду цієї справи, зважаючи на докази, надані на їх підтвердження, а також застосувавши релевантні норми права, суд зазначає та виснує таке. Суд доходить висновку, що між ТОВ «ФК «ЦФР» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) був укладений кредитний договір № 9145194832 від 22.01.2021, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмір і на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (п. 1.1 кредитного договору). Відтак, суд виснує, що сторонами досягнуто всіх істотних умов, які є необхідними для цього виду договору - кредитного договору, а означений договір разом з паспортом кредиту (включно з його наступними змінами) та з умовами отримання кредиту та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», - становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР», як кредитодавцем, та [PERSON] , як позичальником. Суд вважає обґрунтованими доводи позовної заяви, що кредитодавець свої зобов`язання за договором (договором про надання банківських послуг/кредитним договором) виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, для чого за зверненнями відповідачки надав кредитні кошти/спрямував їх на погашення заборгованості за кредитним договором № 5134216327 від 04/10/2019, укладеним між ТОВ «ФК «ЦФР» (кредитодавець) та [PERSON] . Відповідачка не спростувала факт отримання кредитних коштів. Доказів повернення кредитних коштів у повному обсязі, погашення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитними коштами за кредитним договором матеріали цієї справи не містять. Суд вважає доведеними обґрунтування позовної заяви щодо переходу до позивача прав вимоги за кредитним договором № 9145194832 від 22.01.2021; позивачем надані належні, допустимі та достатні докази для підтвердження обставин набуття ним прав кредитора за означеним договором. При цьому, суд бере до уваги виписку по особовим рахункам кредитного договору № 9145194832 від 22.01.2021 [PERSON] , період з 22.01.2021 по 03.06.2025, а також розрахунок заборгованості за кредитним договором, з яких вбачається, що саме позивачем здійснювалось нарахування відсотків за отриманим кредитом, а відповідачка здійснювала погашення як тіла кредиту, так і відсотків за кредитним договором саме позивачу. Відтак, суд доходить до переконання, що відповідачкою порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно з якими зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1049 ЦК України, яка вказує, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Добровільно відповідачка не здійснила у повному обсязі розрахунок за договором в строки, визначені його умовами, тому сума боргу підлягає примусовому стягненню. Відтак, за наслідками не виконання відповідачкою умов договору (договору про надання банківських послуг/кредитного договору) у неї утворилась заборгованість, яка станом на 03.06.2025 становить 53731,67 грн, з яких: 42847,53 грн загальна заборгованість за тілом кредиту; 5,29 грн - заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена); 10878,85 грн заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена). Відповідачкою вказаний розмір заборгованості не спростований, контррозрахунок не надано. Таким чином, враховуючи вищевикладене, з огляду та на підставі ст. 16 ЦК України, згідно з якою суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а також зважаючи на приписи ч. 8 ст. 279 ЦПК України, судом досліджені докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті, в даному випадку пояснення, викладені в позовній заяві, а також докази, надані разом із нею. За результатами, суд, оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи все вищевикладене, прийшов до переконання, що позов підлягає задоволенню, а саме стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 9145194832 від 22.01.2021 в розмірі 53731,67 грн, з яких: 42847,53 грн загальна заборгованість за тілом кредиту; 5,29 грн - заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена); 10878,85 грн заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд зазначає, що згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено сплату позивачем судового збору за подачу позову в сумі 2422,40 грн (із застосуванням коефіцієнту 0,8 відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»), що підтверджується платіжною інструкцією № 2162690220 від 12.08.2025 (а.с. 178). Відтак, враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в означеній сумі. Враховуючи все вищевикладене,

Outcome: approved