Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

20 червня 2025 року позивач [PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м.Запоріжжя із позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, в якому просить суд визнати за ним право власності на 1/2 (одну другу) частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 57,8 кв.м, житловою площею 30,1 кв.м у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] у місті Мелітополі Запорізької області померла [PERSON] , яка є рідною тіткою позивача. На момент смерті [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS] . За життя [PERSON] залишила заповіт від 21 лютого 2022 року, відповідно до якого належну їй квартиру вона заповіла у рівних частках [PERSON] (відповідачу у справі) та [PERSON] (позивачу у справі). Після проведення належної реєстрації факту смерті приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ложовською Й.Є. була заведена спадкова справа після смерті [PERSON] (номер у нотаріуса 21/2024). За матеріалами спадкової справи позивач спадщину прийняв у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. 17 лютого 2025 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 березня 2025 року № 24/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із ненаданням оригіналів документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Таким чином, наразі існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що і стало підставою для звернення позивача до суду із відповідним позовом. Ухвалою суду від 20.08.2025 року відкрито провадження по справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження і з метою виконання вимог ч.1 ст.189 ЦПК України розпочати підготовче провадження у справі. 09 жовтня 2025 року до канцелярії суду від відповідача надійшла заява про визнання позову і слухання справи без його участі (а.с.93). Ухвалою суду від 09.12.2025 року підготовче провадження по цивільній справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.133). Позивач і його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце проведення судового засідання були повідомлені судом своєчасно і належним чином. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, в якій підтримав викладене в позовній заяві, а також просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений судом своєчасно і належним чином, надав заяву про визнання позову і слухання справи без його участі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] у місті Мелітополі Запорізької області померла [PERSON] , [INFO] . Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 21 листопада 2024 року у справі № 462/8765/24 встановлено факт смерті на тимчасово окупованій території України у місті Мелітополі Запорізької області громадянки України [PERSON] , [INFO] , дата смерті [INFO] (а.с.19-22). На підставі судового рішення про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території 17 грудня 2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції проведено державну реєстрацію смерті [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 17 грудня 2024 року (а.с.23). Позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] є рідними племінниками померлої [PERSON] . Так, згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] (мовою оригіналу [PERSON] ); батько [PERSON] (а.с.18). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] (мовою оригіналу [PERSON] ); батько [PERSON] (а.с.47). На підставі свідоцтва про укладення шлюбу 14 червня 1975 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] (мовою оригіналу [PERSON] ), після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON] . Тобто, дошлюбне прізвище матері позивача [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , батько [PERSON] (а.с.25). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] (мовою оригіналу [PERSON] ), [INFO] , мати [PERSON] , батько [PERSON] (а.с.26). На підставі довідки відділу реєстрації актів громадянського стану 20 вересня 1967 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.27). Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу 23 грудня 1993 року між [PERSON] та [PERSON] (мовою оригиналу [PERSON] ) було укладено другий шлюб, прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON] (а.с.28). Так, померла [PERSON] двічі одружувалася із одним чоловіком [PERSON] (у 1967 році, а потім у 1993 році). Таким чином, [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами, а позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] (сини [PERSON] ) є племінниками померлої [PERSON] . У тексті рішення Залізничного районного суду міста Львова від 21 листопада 2024 року у справі № 462/8765/24 (справа про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України) також зазначено, що «померла [PERSON] доводилася заявнику [PERSON] (прим. Володимиру [PERSON] ) рідною тіткою по матері». За життя померлій [PERSON] на праві особистої власності належала квартира [ADDRESS] : 1/2 (одна друга) частка на підставі договору купівлі продажу квартири від 17 жовтня 2019 року, реєстровий номер 1523, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Мозгіною О.П. (а.с.29-30, 31); 1/2 (одна друга) частка на підставі договору дарування частки квартири від 21 лютого 2022 року, реєстровий номер 343, 344, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області Левченко В.В. (а.с.32-34, 35) Належні померлій речові права на відповідне нерухоме майно зареєстровані у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до діючого законодавства України, що підтверджується інформаційною довідкою від 15 березня 2025 року, сформованою посадовою особою Управління адміністрування послуг департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради Львівської області (а.с.37-38). За життя [PERSON] , [INFO] , залишила заповіт від 21 лютого 2022 року, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Запорізької області Левченко В.В., реєстровий номер 345 (а.с.39, 40). За змістом цього заповіту [PERSON] зробила заповідальне розпорядження, відповідно до якого належну їй квартиру вона заповіла у рівних частках відповідачу [PERSON] , [INFO] , та позивачу [PERSON] , [INFO] . Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ложовською Й.Є. була заведена спадкова справа після смерті [PERSON] , номер у нотаріуса 21/2024 (а.с.108-130). 17 лютого 2025 року [PERSON] від імені [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] (а.с.126). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 березня 2025 року №24/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із ненаданням оригіналів документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно (а.с.129). З матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] , надісланої на запит суду, вбачається, що [PERSON] прийняв спадщину у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 10.07.2025 року по справі №333/2392/25 позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задоволено, визнано за [PERSON] право власності на 1/2 (одну другу) частину квартири [ADDRESS] загальною площею 57, 8 кв.м, житловою площею 30,1 кв.м у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Рішення набрало законної сили 12.08.2025 року (а.с.95-97). З вимог ст. 16 ЦК України вбачається, що захист цивільних прав шляхом визнання права власності належить судам. Одним із способів захисту цивільних прав, згідно ч.2 ст.16 ЦК України, є визнання права. Таким чином, обраний позивач спосіб захисту його прав передбачений законом і відповідає йому. Правова позиція суду щодо можливості захисту права власності позивача шляхом його визнання ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягає використанню національними судами України як джерело права. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі «Онерільдіс проти Туреччини» Європейський суд з прав людини визнав, що поняття «майно» охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні «законне сподівання» стосовно ефективного здійснення права власності. Згідно з положеннями статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі «Ятрідіс проти Греції» зазначив, що володіння майном повинно бути законним. Як передбачено ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ч.1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»,- тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року. Згідно з ч. 2 та ч.3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Зважаючи на те, що починаючи з лютого 2022 року місто Мелітополь та територія Мелітпольського району є тимчасово окупованою російською федерацією територією України, зазначене унеможливило надання позивачем нотаріусу правовстановлюючого документа на житло, оскільки він залишився на тимчасово окупованій території, що, в свою чергу, завадило отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті тітки. Таким чином, позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті тітки [PERSON] не може оформити своїх спадкових справ, у зв`язку з відмовою нотаріуса. За таких обставин, враховуючи викладене вище, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, приймаючи до уваги відсутність заперечень з боку відповідача, суд вважає, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved