Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилався на те, що 08.06.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір № 4717982 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі - кредитний договір). Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит в сумі 11500,00 грн. строком на 360 днів. 31 березня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу №31/03/2025, згідно з умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором. В подальшому Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Відповідач неналежним чином не виконував свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого перед позивачем у нього існує заборгованість в загальному розмірі 63765,09 грн. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 63765,09 грн., яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 11499,98 грн., суми заборгованості за процентами, що нарахована первісним кредитором - 41225,11 грн., та суми заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за 64 календарних дні в розмірі 11040,00 грн. та судові витрати. Також просив в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за формулою: Розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, Розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С сума основного боргу; 3 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 кількість днів у році; Дн. кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 10 жовтня 2025 року справу передано на розгляд за підсудністю до Київського районного суду м. Полтави. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 14 листопада 2025 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування у АТ «Універсал Банк» доказів. Відповідач відзиву на позов не надав. Інші заяви по суті справи та клопотання сторонами до матеріалів справи не надавалися. Представник позивача в судове засідання не з`явився. В тексті позовної заяви позивач звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності його представника. Відповідач [PERSON] судове засідання не з`явився. Про причини неявки суду не повідомив. Заперечень стосовно позовних вимог позивача суду не надав. За таких обставин судом відповідно до ст. ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного висновку. Як встановлено судом, 08.06.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір № 4717982 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Для підписання договору [PERSON] було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором, що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали Кредитний договір. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно ч. 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч. 8 ст. 11 цього Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, кредитний договір було укладено в електронній формі. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). За цим договором ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п. 1.2. договору тип кредиту кредит. Сума кредиту складає 11500 грн. Згідно із п. 1.3 договору строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Згідно п. 1.4.1. стандартна процента ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 11500 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «Універсальні платіжні рішення», інформацією, наданою на виконання ухвали суду АТ «Універсал Банк» (а.с.35). Відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо оплати нарахованих відсотків за користування кредитом і повернення тіла кредиту не виконав. Відповідно до розрахунку заборгованість за процентами та на погашення тіла кредиту в повному обсязі не погашено. Розмір заборгованості первісним кредитором обраховано у розмірі 11499,98 грн. (тіло кредиту) + 41225,11 грн. (проценти), а всього 52725,09 грн. Також за період з 01.04.2025 по 03.06.2025 (64 календарних днів) відсотки за користування кредитом позивач обраховує у розмірі 11040,00 грн. Обраховуючи зазначений розмір процентів, позивач виходить з процентної ставки, передбаченої договором, - 1,5% на день. 22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч. 5 ст. 8 вказаного Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. В поданій до суду позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача відсотки за договором за період з 01.04.2025 по 03.06.2025. Враховуючи встановлений законом максимальний розмір процентної ставки (1%), проценти за даним договором становлять: 11499,98 грн. (тіло кредиту) х 1% на 64 к.д. = 7359,99 грн. Таким чином загальний залишок заборгованості відповідача за договором становить 60085,08 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 11499,98 грн, заборгованість за процентами 41225,11 грн, заборгованість за процентами за останні 64 дні - 7359,99 грн. Пунктом 5.1.3. Кредитного договору передбачено, що ТОВ «Лінеура Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта. 31 березня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» як клієнтом, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», як фактором, було укладено Договір факторингу №31/03/2025, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за спірним Кредитним договором. ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» є фінансовою установою, що підтверджується долученими до матеріалів справи документами. Відповідно до змісту Договору Факторингу №31/03/2025 на умовах, встановлених цим Договором, Позивач (Фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Лінеура-Україна» (Клієнта) за плату, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові своє право грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрах Боржників. Перехід від клієнта до фактора до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого Фактор (Позивач) стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Отже, до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» відповідно до укладеного Договору факторингу №31/03/2025 перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Станом на дату звернення позивача з позовом до суду заборгованість за Кредитним договором відповідача складає 60085,08 грн., право вимоги якої належить ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно з ч. 1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав кредит в ТОВ «Лінеура Україна», яке відступило своє право вимоги позивачу. На час розгляду справи заборгованість не погашена і складає 60085,08 грн., з яких 11499,98 грн. (тіло кредиту), 41225,11 грн. заборгованість за відсотками, та нараховані позивачем за 64 дні проценти у розмірі 7359,99 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню. Щодо вимоги позивача в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних, суд зазначає таке. Відповідно до ч.10 та ч.11 ст.265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Таким чином, норма ч.10 та ч.11 ст.265 ЦПК України передбачає, що суд може зазначити в рішенні про нарахування саме відсотків або пені, натомість позивач просить нарахувати інфляційні витрати та 3 % річних, відповідно до статті 625 ЦК України, що в розумінні Цивільного кодексу Україниє різним. Окрім того, відповідно до п.18 Перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання)за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З врахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для зазначення в рішенні про нарахування до моменту виконання рішення про стягнення боргу, платежів, передбачених ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати позивача складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 10000 грн, а всього 12422,40. Позов судом задоволено частково, а саме на 94%. Тому пропорційно до задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 11677,06 грн.

Outcome: partial