Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою, в якій просить заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання постраждалої особи [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , строком на 6 місяців; заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання постраждалої особи [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , строком на 6 місяців; заборонити [PERSON] вести телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 місяців; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на 6 місяців. Свої вимоги мотивувала тим, що проживає у будинку [ADDRESS] , заінтересована особа [PERSON] є її сином. Заявниця потерпає від насильства зі сторони [PERSON] вже протягом року. Поведінка сина негативно впливає на її здоров`я та працездатність. Після щоденних скандалів, сварок, образ та погроз з боку [PERSON] вона не може належним чином виконувати свої професійні обов`язки, оскільки син не контролює свої дії (вчинки). Заявниця неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів, починаючи з весни 2025 року, проте, це не дало жодного результату. За фактом вчинення домашнього насильства в 2025 році розпочато кримінально провадження ЄРДР № 1-2025-16225-889 за ст.126-1 ч. 1 КК України. [PERSON] не змінив своєї поведінки. Йому виносились офіційні попередження про недопустимість вчинення домашнього насильства. 09 травня 2025 року, 18 серпня 2025 року, 31 серпня 2025 року, 23 жовтня 2025 року, 04 листопада 2025 року [PERSON] вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно заявниці (ображав нецензурними словами, словесно погрожував мені побиттям та кидався до мене в бійку). [PERSON] вчиняє насильство протягом тривалого часу, не зважає на заходи вжиті поліцією. У зв`язку із чим, заявниця звернулась із вказаною заявою. До судового засідання сторони по справі не з`явилися, про причини не явки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як встановлено у судовому засіданні, згідно постанов Біляївського районного суду Одеської області від 20.05.2025 року, 07.10.2025 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.ч.1, 3 ст.173-2 КУпАП (а.с. 8, 9). Заявник неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів, за фактом вчинення домашнього насильства в 2025 році розпочато кримінально провадження ЄРДР № 1202516225889 за ст. 126-1 КК України (а.с. 5). Статтею 3 Конституції України проголошено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 27 Конституції України визначено, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства. У разі, якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Згідно статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана, зокрема особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Як визначено п. 3, 6, 7, 8 та 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству, зокрема подружжя, колишнє подружжя. Положеннями частин 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Частиною 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Наданими заявницею письмовими доказами підтверджується тривалий конфлікт між [PERSON] та [PERSON] , що свідчить про агресивну поведінку [PERSON] , який продовжує вчиняти домашнє насильство по відношенню до [PERSON] , не висловлює щирого каяття щодо своєї поведінки, суд приходить до висновку про високий рівень вірогідності повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до [PERSON] необхідно застосувати обмежувальний припис на максимальний строк. Водночас суд не знаходить підстав задоволення заявлених вимог щодо заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання постраждалої особи [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання постраждалої особи [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , тому що доказів того, що у заінтересованої особи [PERSON] є інше житлове приміщення, де він може мешкати, перебувати суду надано не було (згідно наданих доказів заявниця та її син [PERSON] мешкають разом за адресою: [ADDRESS] ), також вказані вимоги не обґрунтовані у поданій заяві. Як визначає ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" на строк від одного до шести місяців. Відтак суд ухвалює рішення про задоволення заяви та застосовує заходи тимчасового обмеження прав особи відповідно до встановлених ризиків. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню за наведеними вище обставинами. Саме таке тимчасове обмеження прав кривдника, сприятиме запобіганню та протидії психологічному та фізичному насильству, відповідатиме меті цих заходів та буде співмірним вчиненому протиправному діянню. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави. На підставі вищевикладеного і

Outcome: partial