Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ЄАПБ») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в якій прохали стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 24300 грн та судові витрати у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 24.01.2025 року між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» укладено кредитний договір №8698846, шляхом перерахування грошових коштів у безготівковій формі на платіжну картку відповідача, реквізити якої надані ним первісному кредитору з метою отримання кредиту. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», які розміщені на сайті creditplus.ua. 12.09.2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ЄАПБ» укладено договір факторингу №12092025, у відповідності до умов якого ТОВ «ЄАПБ» за плату прийняло належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, в тому числі і до відповідача за кредитним договором №8698846 від 24.01.2025 року. Відповідно до реєстру боржників № 1 від 12.09.2025 року до договору факторингу №12092025 від 12.09.2025 року ТОВ «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 24300 грн., з яких: 9000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 10800 грн. сума заборгованості за відсотками, 4500 грн. сума заборгованості за пенею, штрафами. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконала свого зобов`язання як перед первісним кредитором, так і перед позивачем. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 05.12.2025 року за позовною заявою ТОВ «ЄАПБ» відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити, не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений за зареєстрованим місцем проживання, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надавав, про причини неявки не інформував, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавав. За таких обставин судом відповідно до ст. ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 24.01.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №8698846, згідно до умов якого визначено розмір кредиту у розмірі 9000 грн, строк кредитування 360 днів, з періодичною сплатою відсотків кожні 30 днів. Відповідно до п. 1.5.1 договору визначено стандартну проценту ставку 1,00 % в день та застосується у межах строку кредиту в п. 1.4 договору. Знижена процента ставка 0,01 % в день застосовується відповідно до умов у випадках передбачені п. 1.5.2 договору. Кредит наданий на споживчі потреби. Даним договором визначено загальний розмір витрат за стандартною ставкою за весь строк кредитування 32400 грн та за зниженою процентною ставкою у розмірі 29727грн. Кредитні кошти за даним договором сплачуються шляхом перерахунку коштів на картковий рахунок [PERSON] , на картку № [NUMBER] (п.2.1 договору). Зазначений кредитний договір був підписаний одноразовим ідентифікатором А 1314, який отриманий нею на мобільний номер телефону (а.с. 12-зв-13). Паспортом споживчого кредиту зазначено умови кредитування. Відповідачу на підставі кредитного договору від 24.01.2025 №8698846ТОВ «Авентус Україна», як кредитодавець, надав суму кредиту в розмірі 9000 грн. Сторонами було узгоджено всі умови укладеного Кредитного Договору, що підтверджується електронними підписами у самому Договорі та вище зазначених документах (а.с.13-зв-14). 12.09.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу №12092025, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги та приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, що підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру боржників за вказаним Договором факторингу. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №12092025 від 12.09.2025 ТОВ «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача в розмірі 24300 грн., з яких: 9000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 10800 грн. сума заборгованості за відсотками, 4500 грн. сума заборгованості за пенею, штрафами. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідач не здійснював свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора ТОВ «Авентус», які вказані в кредитному договорі. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно до ст. 509 Цивільного Кодексу України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться - ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні - ст. 530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до змісту ч.1ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, даючи оцінку доводам позивача щодо обґрунтованості пред`явленого до стягнення розміру заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №8698846 та її окремих складових, суд не погоджується з вимогою позивача про стягнення з відповідача боргу за пенею та штрафом в сумі 4500 грн, оскільки п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак, оскільки означені суми пені були нарахована відповідачу за прострочення виконання ним зобов`язань за договором позики, укладеним 24.01.2025, тобто після 24 лютого 2022 року, коли Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 р., затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 р., в Україні було введено воєнний стан, який триває і донині, то ці штрафи та пені підлягають списанню позикодавцем і не може бути стягнута з позичальника. Водночас питання дійсності щодо вищевказаної частини грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту, право якої відступалося за договором факторингу від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ЄАПБ», є предметом відповідальності клієнта перед фактором (ст.1081 ЦК України). Отже, після проведеного судом перерахунку заборгованість відповідача перед позивачем за договором про надання споживчого кредиту №8698846 від 24.01.2025 становить: 19800 грн, з яких: 9000 грн. - заборгованість за основною сумою та 10800 грн. заборгованість за відсотками. Таким чином, підсумовуючи вищевказані обставини справи, даний позов ТОВ «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики підлягає частковому задоволенню на загальну суму 19800 грн. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частка задоволених вимог становить: 19800 грн / 24300 грн) х 100% = 81,48%. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, то суд дійшов висновку, що розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить: 2422,4 грн х 81,48% = 1973,62 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial