Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

У грудні 2025 позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON] , в обґрунтування якого зазначила, що з 2020 року сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу та в них народився син [PERSON] , [INFO] . З липня 2025 року сторони разом не проживають. Син проживає разом із матір`ю, перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач на даний час не працює. Ухвалою судді від 19.12.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін). Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач та її представник подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, просили їх задовольнити, у разі неявки відповідача у судове засідання, не заперечують проти заочного розгляду справи. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що відповідає положенню п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та правовій позиції КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/77944/18 (61-185-св23). Відзив на позовну заяву, інші заяви та клопотання від [PERSON] до суду не надходили. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, відповідно до статтей 280-282 ЦПК України, на підставі наявних доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони разом проживали з 2020 року та мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, серія [NUMBER] від 30.07.2021, в якому батьками записані [PERSON] та [PERSON] . На даний час дитина проживає разом з матір`ю, в м. Каунас Литовської Республіки, що підтверджується довідкою про поставлення на облік осіб, які не декларували місце проживання № 2025-47743-PN від 22.08.2025. З липня 2025 року сторони разом не проживають, домовленості про участь відповідача в утриманні сина не досягнуто. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У статті 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України). Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження незадовільного стану здоров`я або непрацездатності відповідача, відомості про перебування на його утриманні інших осіб, тяжкого матеріального становища та інших обставин, які мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, суд дійшов висновку про задоволення позову в межах заявлених позивачем позовних вимог та стягує з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена при зверненні до суду з позовом.

Outcome: approved