Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог У грудні 2025 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі АТ «Сенс Банк») звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №501377591 у розмірі 33104,63 грн, що утворилася станом на 30 липня 2025 року. Позов мотивований тим, що 23 жовтня 2021 року [PERSON] уклала з АТ «Альфа Банк» угоду про надання споживчого кредиту №501377591, відповідно до умов кредитного договору, банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк виконав свій обов`язок щодо надання відповідачу кредиту, однак остання своїх зобов`язань належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 30 липня 2025 року утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 33104,63 грн. 12 серпня 2022 року на загальних зборах акціонерів АТ «Альфа Банк» прийнято рішення про зміну найменування на АТ «Сенс Банк». Представник позивача Лойфер А.Е. у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений в установленому порядку, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, не заперечував проти винесення заочного рішення суду, позов підтримав у повному обсязі. Узагальнені доводи та заперечення відповідача. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання та шляхом опублікування відповідного оголошення на офіційному сайті «Судова влада». Відповідач вважається повідомленою про дату судового засідання, в судове засідання не з`явилася, відзив на позов не подала. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 02 грудня 2025 року позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з цим позовом. 30 грудня 2025 року суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача. 14 січня 2026 року суд відкрив спрощене позовне провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 09 лютого 2026 року. 09 лютого 2026 року сторони до суду не з`явилися. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, без оформлення окремого документа, перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до ч.1 ст. 244 ЦПК України відклав ухвалення та проголошення судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на підставі кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Суд встановив, що 23 жовтня 2021 року [PERSON] уклала з АТ «Альфа Банк» угоду про надання споживчого кредиту №501377591, відповідно до умов кредитного договору, банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Відповідно до змісту підписаних відповідачем Оферти (пропозиція укласти договір з урахуванням викладених умов) та Акцепту (беззастережна згода (виражена прямо або непрямим способом шляхом виконання певних дій, які свідчать про бажання укласти договір) сума кредиту становила 20000 грн, процентна ставка за 40 % річних, тип ставки фіксована. Строк кредиту 36 місяців. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від банку інформації. 12 серпня 2022 року на загальних зборах акціонерів АТ «Альфа-Банк» прийнято рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування товариства внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. Згідно виписки по особовому рахунку [PERSON] за період з 23 жовтня 2021 року по 30 липня 2025 року, відповідач користувалася кредитними коштами. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 30 липня 2025 року, відповідач має заборгованість в розмірі 33104,63 грн, з яких: 14404,54 грн прострочене тіло кредиту, 18700,09 грн відсотки за користування кредитом. Позивач направив для [PERSON] досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, в якій вимагав протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання достроково повернути кредит в повній непогашеній сумі та сплатити усі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, а саме: 32146,59 грн. Встановлені обставини підтверджуються офертою на укладання Угоди про надання споживчого кредиту №501377591, акцептом пропозиції на укладання Угоди про надання споживчого кредиту №501377591, довідкою про ідентифікацію АТ «Сенс Банк», випискою про особовому рахунку, розрахунком заборгованості за кредитом та іншими матеріалами справи. Застосовані норми права. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 цього Кодексу встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.1048 Цивільного кодексу Україниякщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу Українинаслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Мотиви та висновки суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Сторони уклали кредитний договір, зміст якого зафіксований в кількох документах, які підписані власноручним підписом відповідача. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, відкрив відповідачу рахунок, надав кредит, шляхом встановлення кредитного ліміту у розмірі 20000 грн. Відповідач взяла на себе зобов`язання повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитними коштами у строки, встановлені договором. Відповідач користувалася кредитними коштами, що підтверджується випискою по рахунку за кредитною карткою. Суд зауважує, що виписка по рахунку відповідача є документом, який підтверджує факт видачі коштів відповідачу та підтверджує наявну у нього заборгованість за договором. Відповідач не виконала свої зобов`язання, чим порушила умови кредитного договору та станом на 30 липня 2025 року має заборгованість у розмірі 33104,63 грн, який підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідач не оспорила розрахунок заборгованості, доказів погашення кредитної заборгованості суду не надала. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Розподіл судових витрат. Згідно ч.ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно з положенням пункту 1 частини другоїстатті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Частиною 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч.4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як встановлено ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За приписами ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, який відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно матеріалів справи АТ «СенсБанк» 28 січня 2025 року уклало договір про надання послуг №1006 від 28 січня 2025 року з адвокатським об`єднанням «СмартЛекс» в особі керуючого партнера Лойфера А.Е. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання послуг №1006 від 28 січня 2025 року. Відповідно до п. 3.1. договору №1006, за надання послуг, що полягають у вчиненні виконавцем дій, передбачених п.1.1.1 та п.1.1.2. цього договору, замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у нижченаведеному розмірі: за підготовку і подання позовної заяви до суду 375 грн, за отримання рішення суду 225 грн, комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника 7,85 %. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд вважає, що ця справа не є складною, позовна заява не є значною за обсягом та складною за своїм змістом. Справа є типовою для позивача у відносинах із боржниками, розгляд справи у суді здійснювався в спрощеному порядку, адвокат участі у судовому засіданні не приймав, обсяг наданих послуг у вигляді професійної правничої допомоги не є значним. Враховуючи вищевикладене, характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, а також враховуючи значення даної справи для відповідача, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу мають становити 2000 грн.

Outcome: approved