Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

До Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла вказана позовна заява, згідно з якою позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Стислий виклад позиції позивача. У період з 19 липня 2007 року по 07 серпня 2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 серпня 2012 року. У період шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та фактично проживає з [PERSON] . Водночас, на теперішній час [PERSON] досягла повноліття та продовжує навчання в Одеському національному університеті імені І.І. Мечникова, що, у свою чергу, обмежує можливість самостійно забезпечувати себе, а тих коштів, що заробляє позивач, не вистачає для нормального існування з огляду на потреби придбання продуктів харчування, одягу, навчального приладдя, тощо, відтак виникла необхідність у стягненні з відповідача аліментів. Стислий виклад позиції відповідача. [PERSON] вважається таким, що належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив у встановлений строк не подав. Водночас обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». Процесуальні дії у справі. 17 листопада 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 серпня 2012 року по справі №1524/2-556/12, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 19 липня 2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, на підставі актового запису № 91, розірвано. У період шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 14 вересня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 217. Згідно з довідкою №06.05.006 від 01 вересня 2025 року, [PERSON] є студенткою 1 курсу Одеського національного університету імені І.І. Мечникова, факультету романо-германської філології, денної форми навчання, спеціальності 035.041 Філологія, термін навчання з 01 вересня 2025 року по 30 червня 2029 року. На даний час [PERSON] зареєстрована та проживає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом №2025/013788811 від 19 вересня 2025 року та витягом №2025/013947312 від 23 вересня 2025 року. Водночас, статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, та норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). У відповідності до приписів частини 8 статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами, оскільки відповідачем у встановлений судом строк відзив на позов не подано. Згідно частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частина третя статті 199 СК України визначає, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Як встановлено судом, [PERSON] досягла віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років, та є студенткою 1 курсу Одеського національного університету імені І.І. Мечникова, факультету романо-германської філології, денної форми навчання, спеціальності 035.041 Філологія, термін навчання з 01.09.2025 року по 30.06.2029 року. Згідно частини першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Диспозиція частини 1 статті 200 СК України регламентує, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина 2 статті 182 СК України). Верховний Суд в постанові від 23 січня 2019 року по справі № 346/103/17, зазначив, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно з частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Разом з цим, відповідачем не надано суду доказів, що він не спроможний сплачувати аліменти у заявленому розмірі, перебування на його утриманні інших осіб, тощо. На підставі викладеного, надавши оцінку фактичним обставинам справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Такий розмір аліментів відповідатиме вимогам розумності і справедливості та буде необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання і, разом із тим, співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Пункт 1 частини 1 статті 430 ЦПК України визначає, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved