Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

І. Рух провадження та процесуальні рішення Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2025 року відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі Позивач) до [PERSON] (далі Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 61500 гривень та розгляд справи призначено на 29 грудня 2025 року. 15 грудня 2025 року до суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». 29 грудня 2025 року розгляд справи відкладено на 12 лютого 2026 року в зв`язку із першою неявкою Відповідача. 12 лютого 2026 року в судове засідання з`явився Позивач та Відповідач не з`явилися. Представник Позивача подав до суду клопотання про проведення судового засідання без їхньої участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи шляхом надсилання рекомендованого повідомлення за адресою її реєстрації та розміщенням 29 грудня 2025 року оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. При вирішенні питання щодо належності повідомлення Відповідача про дату, час і місце розгляду справи Суд зазначає, що у відповідності до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу ухвалу про призначення справи до судового розгляду Відповідачеві скеровано за його зареєстрованим у встановленому законодавством порядку місцем проживання. Згідно пункту 4 частини восьмої статті 128 цього Кодексу днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою проживання. Враховуючи скерування ухвали про призначення справи до розгляду за адресою зареєстрованого в установленому законодавством порядку місця проживання Відповідача та повернення повістки із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» Суд вважає, що Відповідач повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постанові від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19. Крім того, у відповідності до вимог пункту 11 частини восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно статті 280 Цивільного процесуального кодексу України Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного, враховуючи, що Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась без повідомлення причин та не подала відзив, а Позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, 18 серпня 2025 року Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. 12 лютого 2026 року у відповідності до вимог статті 244 Цивільного процесуального кодексу України Суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення на строк до 17 лютого 2026 року. ІІ. Стислий виклад позиції сторін Позивач зазначає, що 18 жовтня 2021 року Відповідач та ТОВ «Мілоан» уклали кредитний договір № 5128465, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надало Відповідачу грошові кошти в розмірі 10000 гривень, а Відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Станом на дату звернення до суду з позовною заявою заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 61500 гривень, з яких: 10000 гривень заборгованість за тілом кредиту, 49600 гривень заборгованість за відсотками, 1900 гривень заборгованість за комісією. На підставі договорів факторингу 26 січня 2022 року ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступив Позивачеві право вищевказаної грошової вимоги до Відповідача. Тому, у відповідності до статей 509,525,526,530,610,612,1049,1054 Цивільного кодексу України, Позивач просить стягнути з Відповідача на його користь: -заборгованість за кредитним договором № 5128465 в розмірі 61500 гривень; -понесені судові витрати: судовий збір в розмірі 2422 гривні 40 копійок. витрати на правову допомогу в сумі 16000 гривень Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася та відзив не подала. ІІІ. Докази, досліджені судом 1.Договір про споживчий кредит № 5128465 від 18 жовтня 2021 року, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» та Відповідач уклали споживчий кредит на суму 10000 гривень строком на 30 днів до 17 листопада 2021 року, денна процентна ставка становить 1,7%, Комісія за надання кредиту: 1900.00 грн., яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово. 2.Графік платежів за договором № 5128465 від 18 жовтня 2021 року, згідно із яким Відповідач отримав 18 жовтня 2021 року кошти в сумі 10000 гривень та має повернути 17 листопада 2021 року 17000 гривень, в тому числі 10000 гривень тіло кредиту, 1900 гривень комісію та 5100 гривень відсотки 3.Паспорт споживчого кредиту № 5128465, відповідно до якого Відповідач отримує в кредит кошти в сумі 10000 гривень строком на 30 днів до 17 листопада 2021 року, денна процентна ставка становить 1,7%, Комісія за надання кредиту: 1900.00 грн., яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово. 4.Анкета-заява на кредит 5128465, згідно із якою Відповідачеві погоджені умови кредитування: Погоджена сума: 10000.00 грн.; Погоджений строк: 30 днів; Комісія за надання: 19.00 % одноразово; Ставка процентів: 1.70 % за кожен день користування 5.Правила надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан» 6.Довідка про ідентифікацію, відповідно до якої Відповідач уклав договір із ТОВ «Мілоан» із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором L68914, який скерований на номер телефону, вказаний в договорі. 7.Квитанція про сплату ТОВ «Мілоан» 18 жовтня 2021 року 10000 гривень на картку 516874*07 8.Розрахунок заборгованості за договором №5128465, складений ТОВ «Мілоан» відповідно до якого загальна сума заборгованості станом на 16 січня 2022 року становить 47000 гривень, з яких: 10000 гривень заборгованість за тілом кредиту, 35100 гривень заборгованість за відсотками, 1900 гривень заборгованість за комісією. 9.Розрахунок заборгованості за договором №5128465, складений ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до якого загальна сума заборгованості станом на 10 січня 2023 року становить 61500 гривень, з яких: 10000 гривень заборгованість за тілом кредиту, 49600 гривень заборгованість за відсотками, 1900 гривень заборгованість за комісією 10.Розрахунок заборгованості за договором №5128465, складений Позивачем відповідно до якого загальна сума заборгованості станом на 13 листопада 2025 року становить 61500 гривень, з яких: 10000 гривень заборгованість за тілом кредиту, 49600 гривень заборгованість за відсотками, 1900 гривень заборгованість за комісією 11.Договір факторингу № №26-01/2022-83 від 26 січня 2022 року , відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ « Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. 12.Платіжна інструкція від 27 січня 2022 року, відповідно до якої ТОВ «Вердикт капітал» переказав на рахунок ТОВ «Мілоан» кошти із призначенням платежу плата за відступлення права вимоги згідно із договором факторингу. 13.Акт прийняття-передачі письмового та електронного реєстру боржників від 26 січня 2022 року до договору факторингу №26-01/2022-83 від 26 січня 2022 року, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» передало, а ТОВ «Вердикт капітал» прийняв реєстр боржників в загальній кількості 3679. 14.Витяг з реєстру боржників до договору факторингу №26-01/2022-83 від 26 січня 2022 року, відповідно до якого Відповідач має заборгованість на суму 47000 гривень. 15.Договір про відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт капітал» передає (відступає) Позивачеві за плату належні йому права вимоги, а Позивач приймає належні ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. 16.Акт зарахування зустрічних вимог від 28 лютого 2023 року, згідно із яким Позивач та ТОВ «Вердикт капітал» врахували зустрічні вимоги, в тому числі такі, що виникли за договором, зазначеним в пункті ІІІ.11 цього Рішення 17.Акт прийняття-передачі письмового та електронного реєстру боржників від 10 січня 2023 року про відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» передало, а Позивач прийняв реєстр боржників в загальній кількості 207307 осіб. 18.Витяг з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, відповідно до якого Відповідач має заборгованість на суму 61500 гривень. IV. Фактичні обставини, встановлені судом В ході судового розгляду встановлено, що 18 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту 5128465, відповідно до якого Відповідачу надано кредит на суму 10000 гривень строком на 30 днів, денна процентна ставка становить 1,7 % та застосовується в межах кредиту, що підтверджується договором та паспортом (пункти ІІІ.1, ІІІ.3 цього Рішення). Підписання договору відбулось із застосуванням одноразового ідентифікатора L68914, скерованого на номер телефону Відповідача (пункт ІІІ.6 цього Рішення). 18 жовтня 2021 року ТОВ «Мілоан » перераховано кошти на рахунок Відповідача в сумі 10000 гривень, що підтверджується квитанцією (пункт ІІІ.7 цього Рішення). Позивач набув право вимоги на підставі укладених договорів факторингу та відступлення прав вимоги, що підтверджується договорами, актами приймання-передачі та витягами з реєстрів боржників (пункти ІІІ.11- ІІІ.18 цього Рішення). Згідно із розрахунком ТОВ «Мілоан», станом на дату відступлення ним права вимоги 16 січня 2022 року заборгованість становить 47000 гривень, з яких: 10000 гривень заборгованість за тілом кредиту, 35100 гривень заборгованість за відсотками, 1900 гривень заборгованість за комісією, що підтверджується розрахунком ( пункт ІІІ.8 цього Рішення) Згідно із розрахунком Позивача, станом на момент звернення до суду заборгованість становить 61500 гривень, з яких: 10000 гривень заборгованість за тілом кредиту, 49600 гривень заборгованість за відсотками, 1900 гривень заборгованість за комісією, що підтверджується розрахунком ( пункт ІІІ.10 цього Рішення) На час розгляду справи Відповідачем не надано доказів погашення зазначеної простроченої заборгованості. V. Висновки суду Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 629 цього Кодексу Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статті 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит), позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в ході розгляду справи, Відповідачем не виконано умови укладеного Договору та не повернуто Позивачеві отримані кошти. Факт отримання коштів підтверджується договором та квитанцією. Відповідачем не надано доказів повернення кредиту. В зв`язку із викладеним, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягають задоволенню повному обсязі. щодо розміру заборгованості за процентами Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4528/16 (пункти 81-85) що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Суд бере до уваги вищевказані висновки Верховного Суду та вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом може здійснюватися на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України виключно протягом строку дії договору. Відповідач 18 жовтня 2021 року отримав кошти у розмірі 10000 гривень строком на 30 днів, стандартна процентна ставка становить 1,7 % в день. Відповідно розмір нарахованих відсотків становить 5100 гривень (30 днів * (10000 гривень * 1,7 %). Таким чином, відсотки за користування кредитом з Відповідача підлягають стягненню у розмірі 5100 гривень, в зв`язку із чим в іншій частині у стягненні відсотків слід відмовити. щодо розміру комісії Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в постанові Великої Палати від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Суд враховує вказані висновки Верховного Суду, в зв`язку із чим вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією за договором № 5128465 від 18 жовтня 2021 року в сумі 1900 гривень. У відповідності до статті 12 Цивільного процесуального кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивачем надано суду докази на підтвердження обставин, на які він посилається. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позов, а також будь-які докази до суду не надав. Відповідач, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позов, а також будь-які докази до суду не надала. Відповідно, справа розглянута на підставі наявних доказів, за результатами дослідження яких Суд дійшов висновку про наявність підстав у відмові в задоволенні позовних вимог в частині стягнення неустойки заборгованості по процентам у розмірі 400 гривень, а також щодо задоволення позову в іншій частині. VI. Щодо судового збору Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 гривень. Позов задоволено в сумі 15100 гривень, що становить 24,55 % від суми заявлених вимог. 24,55 % від суми сплаченого судового збору становить 594 гривні 70 копійок. Таким чином, з Відповідача на користь Позивача мають бути стягнуті судові витрати, які складаються із судового збору, в сумі 594 гривні 70 копійок. VІI. Щодо витрат на професійну правничу допомогу Пунктом 1 частини третьої статті 133 Цивільно процесуального кодексу України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до матеріалів справи представником Позивача було надано: - договір від 01 липня 2024 року про надання правничої (правової) допомоги між Позивачем та адвокатським бюро, згідно якого адвокатське бюро бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу Позивачу згідно умов договору; - тарифи про надання юридичних послуг, згідно із якими: усна консультація із вивченням документів коштує фіксовано 2000 гривень, а погодинно від 1500 гривень; складання позовної заяви фіксовано становить 3000 гривень, а погодинно від 1500 гривень; - заявка на надання юридичної допомоги, згідно із якою адвокатом надано послуги з надання консультації 2 години по 2000 гривень та складення позовної заяви - 4 години по 3000 гривень; - Акт про надання юридичної допомоги, згідно із якою адвокатом надано послуги з надання консультації 2 години по 2000 гривень та складення позовної заяви - 4 години по 3000 гривень Відповідно до частини третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд встановив, що заявлені витрати пов`язані із розглядом справи. В той же час поведінка сторін під час розгляду справи, а саме відсутність відзиву та відсутність заперечень та доказів з його сторони, типовість спору відповідної категорії, а також невідповідність зазначених в заявці та акті розмірів оплати мінімально передбаченим тарифам, на думку Суду свідчить про те, що заявлений розмір витрат на правову допомогу є завищеним та є непропорційним до предмета спору, в зв`язку із чим підлягає зменшенню. За умов відсутності заперечень Відповідача проти позовних вимог, відсутності доказів підготовки Адвокатом запитів, клопотань та інших документів, окрім позову, Суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу має дорівнювати місячному розміру мінімальної заробітної плати, який на час розгляду справи становить 8647 гривень. В цій конкретній справі Суд звертає увагу також на ті факти, що Представник Позивача не був присутнім в жодному судовому засіданні, а зазначених в заявці та акті розмірів оплати ціни не відповідають мінімально передбаченим тарифам( при тому, що спір є типовим). В зв`язку із викладеним, Суд вважає, що за таких обставин в цій конкретній справі розмір витрат на правничу допомогу має дорівнювати 1/2 місячного розміру мінімальної заробітної плати, тобто 4324 гривень. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено в сумі 15100 гривень, що становить 24,55 % від суми заявлених вимог. Судом визнано обгрунтованими витрати у розмірі 4324 гривні витрат на професійну правничу допомогу. За таких обставин, витрати Позивача на правничу допомогу підлягають відшкодуванню Відповідачем в розмірі 1061 гривня 54 копійки, що становить 24,55% від суми обгрунтованих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved