Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

У вересні 2022 року до суду звернувся [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. В обґрунтування позову вказував, що 12 квітня 2022 року близько 17 год. 10 хв. у м. Кременчуці по проспекту Лесі Українки, 138 сталася ДТП за участі автомобіля Nissan X-Trail д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Ford Transit д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДПТ транспорті засоби отримали механічні пошкодження. За участю учасників ДПТ було складено повідомлення про ДТП (Європротокол), у відповідності до якого особою, що визнала свою вину у ДТП був [PERSON] . Відповідно до висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчого дослідження від 19.05.2022 року вартість матеріального збитку, нанесеного позивачу становить 93 644,95 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача було застраховано у страховій компанії «Брокбізнес», куди позивач звернувся за виплатою страхового відшкодування, яку отримав 06.05.2022 року у розмірі 50 000,00 грн. Таким чином розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика на суму 43 644,95 грн. За проведення експертного дослідження позивачем було сплачено 2330 грн. Крім того, позивач заявив про спричинену йому моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, що негативно вплинули на його моральний стан. Розмір моральної шкоди позивач оцінив у 5000,00 грн. Крім того він поніс витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 6000,00 грн. Просив стягнути з відповідача на його користь 43 644,95 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 5000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, 2330,00 грн. понесених витрат за проведення автотоварознавчого дослідження, 6000,00 грн. понесених витрат на правничу допомогу та 992,40 грн. у повернення сплаченого судового збору. Ухвалою судді Гончаренка О.В. від 22 листопада 2022 року відкрито провадження у справі, залучено сторони до участі у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 07 лютого 2023 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач заявив про незгоду з позовом, винним у ДТП він вважає саме позивача, на складання Європротоколу він тоді погодився, адже не знав, що вартість ремонту перевищить лімітовану суму. Із вимогою про відшкодування морально шкоди категорично не згоден, позивачем на його думку не надано доказів спричинення йому моральної шкоди. Щодо витрат на правничу допомогу, то відповідних доказів на думку відповідача суду надано не було. Просив відмовити у задоволенні позову. 27 березня 2023 року до суду за підписом представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшла відповідь на відзив. Розпорядженням керівника апарату суду за № 161 від 08 червня 2023 року здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з достроковим закінченням відрядження судді Гончаренка О.В. до Автозаводського районного суду м. Кременчука. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 червня 2023 року визначено головуючим - суддю Семенову Л.М. Ухвалою судді Семенової Л.М. від 09 червня 2023 року прийнято справу до провадження, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні. Розпорядженням керівника апарату суду за № 135 від 12 січня 2024 року здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з достроковим закінченням відрядження (як тимчасове переведення) судді Семенової Л.М. до Автозаводського районного суду м. Кременчука. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 січня 2024 року визначено головуючим - суддю Нестеренка С.Г. Ухвалю суду від 18 червня 2024 року залучено до участі у справі третьою особою без самостійних вимог ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес», призначено справу до розгляду з викликом учасників справи. 29 травня 2025 року до суду надійшло клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про витребування у ПрАТ «СК «Брокбізнес» матеріалів страхової справи. Ухвалою суду від 02 червня 2025 року витребувано від АТ «Страхова компанія «ББС Іншуранс» (колишня назва «СК «Брокбізнес») копії матеріалів страхової справи по страховому випадку від 12.04.2022 року. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] заявлений позов підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на обставин та підстави, викладені в ньому. Відповідач [PERSON] , та його представник [PERSON] з позовом не погодилися з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. У подальшому ці учасники справи просили здійснити розгляд справи за їх відсутності. Представник третьої особи АТ «Страхова компанія «ББС Іншуранс» (колишня назва ПрАТ «СК «Брокбізнес») у судове засідання не прибув з невідомих суду причин. Були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки свого представника суд не повідомили. Свого відношення до позову не висловили. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, пояснення експерта [PERSON] , вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступне. 12 квітня 2022 року о 17 год. 10 хв. у м. Кременчуці, по проспекту Лесі Українки, буд. № 138, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Nissan X-Trail д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Ford Transit д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП транспорті засоби отримали механічні пошкодження. Учасниками ДТП було складено повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) від 12.04.2022 року, відповідно якого, [PERSON] визнав повністю свою вину у вчиненні ДТП, зазначивши, що зауважень до протоколу він не має. При цьому, в повідомленні про ДТП (Європротоколі) було схематично відображено місце зіткнення автомобілів та їх положення на момент дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] , власником транспортного засобу марки Nissan X-Trail д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] 23 квітня 2021 року між ПрАТ «Брокбізнес» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № ЕР-203724482), відповідно до умов якого забезпеченим транспортним засобом є Ford Transit д.н.з. [NUMBER] з визначенням страхової суми: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 260 000,00 грн., за шкоду, заподіяну майну 130 000,00 грн., сума франшизи 1000,00 грн., строк дії договору з 24.04.2021 року по 23.04.2022 року (включно). 14 квітня 2022 року [PERSON] подав до АТ «СК «Брокбізнес» заяву про подію, що має ознаки страхового випадку за договором ОСЦПВВНТЗ. 18 квітня 2022 року транспортний засіб позивача було оглянуто на предмет пошкоджень та складено відповідний протокол огляду № 32846. Відповідно до ремонтної калькуляції № 102520С від 04.05.2022 року вартість відновлювального ремонту склала 125 047,81 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу склала 61 677,63 грн. Позивачем [PERSON] було погоджено суму страхового відшкодування у розмірі 49 000,00 грн, про що подано відповідну заяву до ПрАТ «СК «Брокбізнес» від 05.05.2022 року. Відповідно до квитанції АТ «Ощадбанк» 06.05.2022 року ПрАТ «СК «Брокбізнес» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 49 000,00 грн. на користь [PERSON] . Згідно з висновком експерта № 65 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля Nissan X-Trail д.н.з. [NUMBER] , проведеного та складеного 19.05.2022 року за заявою [PERSON] експертом [PERSON] , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Nissan X-Trail д.н.з. [NUMBER] складає величину 93 644,95 грн. Відповідно до ремонтної калькуляції, загальна вартість ремонту транспортного засобу становить 210 720,93 грн. Експертом додано копію протоколу огляду транспортного засобу та фотоілюстрацію пошкоджень транспортного засобу. За проведення вказаного Висновку позивач [PERSON] сплатив експерту 2300,00 грн. (без комісії). Допитаний у судовому засіданні експерт [PERSON] підтвердив достовірність та правильність вказаних ним обставин та висновків проведеної експертизи. Позивач та його представник у судовому засіданні не заперечували факт виплати страховою компанією позивачу страхового відшкодування у розмірі 49 000,00 грн. Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач [PERSON] вказав, що просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь у відшкодування матеріальної шкоди 43 644,95 грн., що становить різницю між лімітом відповідальності страховика та сумою матеріального збитку від ДТП. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Положеннями частин першої, другої статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV). Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1 статті 9 Закону № 1961-IV). Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом статті 29 Закону № 1961-IV y зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до пунктів 36.1, 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц сформовано правовий висновок, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17). Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц). Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У справі що розглядається судом, встановлено, що ПрАТ «СК «Брокбізнес» та [PERSON] дійшли згоди про розмір страхового відшкодування у розмірі 49 000,00 грн., з якою [PERSON] погодився, подавши відповідну заяву до страхової компанії. Відповідно до абзацу другого пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. При цьому виплата страхового відшкодування у розмірі, визначеному домовленістю між потерпілим та страховиком, якщо він є меншим страхової суми (ліміту відповідальності), не створює обов`язку для заподіювача шкоди, який застрахував свою відповідальність відповідно до вимог Закону № 1961-IV, відшкодувати різницю між розміром такого відшкодування та реальним розміром шкоди, заподіяної потерпілому на підставі статті 1194 ЦК України, якщо заподіювач шкоди доведе, що розмір страхового відшкодування, визначений за домовленістю між потерпілим та страховиком, є меншим, ніж розмір оціненої шкоди, яка підлягала виплаті страховою компанією відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі (див. постанову Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 362/3043/18. Отже, оскільки ліміт відповідальності страховика ПрАТ «СК «Брокбізнес» (нинішня назва - АТ «Страхова компанія «ББС Іншуранс») визначений за полісом у 130 000,00 грн. на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну, із встановленою договором обов`язкового страхування франшизою страхувальника у 1000,00 грн., повністю покриває розмір оціненої шкоди у 93 644,95 грн., завданої власнику автомобіля Nissan X-Trail д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , внаслідок дії забезпеченого транспортного засобу Ford Transit д.н.з. [NUMBER] , страхувальника [PERSON] , тому останній не несе відповідальність за завдану потерпілому майнову шкоду. Відповідно до частини четвертої статті 12, частини третьої статті 13 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Позивач позовних вимог до страхової компанії не пред`являв. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.02.2024 року у справі за № 990/8150/23 міститься висновок про те що, звертаючись до суду, позивач самостійно визначає в позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Своєю чергою, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах. Непред`явлення вимоги до страховика, який у межах страхової суми, зазначеної у страховому полісі має відшкодувати шкоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є підставою для відмови у позові до особи, яка завдала шкоди. За вказаних обставин суд дійшов обґрунтованого висновку, що у межах витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом автомобіля Nissan X-Trail д.н.з. [NUMBER] у розмірі 93 644,95 грн. належним відповідачем є страховик винної особи - АТ «Страхова компанія «ББС Іншуранс» (колишня ПрАТ «СК «Брокбізнес»). За таких обставин, позов в частині відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягає. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовуються винною особою, яка її завдала. Згідно з п. 3 частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна. Частиною третьою статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22). У справі, що розглядається судом, позивач вказує, що через пошкодження автомобілю він зазнав моральної шкоди. Неправомірні дії відповідача призвели до його душевних страждань через неможливість користування транспортним засобом, відсутність будь-яких дій відповідача, спрямованих на відшкодування заподіяної шкоди. З урахуванням встановлених обставин справи та розподілу тягаря доказування, що покладає на позивача обов`язок довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок, а відповідач доводить відсутність протиправності та вини, враховуючи факт пошкодження автомобіля позивача внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON] , який повністю визнав свою вину у ДТП, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, розмір якої визначає з урахуванням засад розумності та справедливості, характеру правопорушення, глибини душевних страждань позивача у розмірі 2000,00 грн. Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При звернені із позовом до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн. за позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди, що вбачається із квитанції від 25.07.2022 року, За позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 992,40 грн. (із розрахунку 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01.01.2022 року становив 2481,00 грн.), позивач судовий збір не сплатив. Позов судом в цій частині було задоволено частково, тому з позивача на користь держави слід стягнути судовий збір у мінімальному встановленому розмірі 992,40 грн. за ставкою на час подання позову. Позивачем заявлено про понесення витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 2300,00 грн. та комісії банку у розмірі 30 грн., які згідно квитанцій загалом складають 2330,00 грн. таких витрат. Суд звертає увагу, що комісія банку не входить до складу судових витрат, відповідно до ст. 133 ЦПК України. Враховуючи відмову у задоволенні позову в частині стягнення коштів у відшкодування матеріальної шкоди, позивачу слід відмовити у стягненні коштів у повернення сплаченого судового збору та витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження. Стороною позивача заявлено про стягнення з відповідача понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. За ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Таким чином, витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження заявленого позивачем розміру витрат з надання професійної правничої суду надано: копію договору про надання послуг адвоката від 18.07.2022 року, укладеного між адвокатом Трибратом В.М. та [PERSON] , квитанцію № 07-1 від 01.07.2022 року на суму 6000,00 грн., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, детальний опис робіт та попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат із вартістю робіт 6000,00 грн. Згідно з п. 3.1. договору про надання послуг адвоката від 18.07.2022 року, укладеного між адвокатом Трибрат В.М. (виконавець) та [PERSON] (замовник), надання виконавцем послуг замовнику підтверджується актом здачі-приймання послуг. Однак, такий акт позивачем суду надано не було. Крім того, за п. 3.3. договору від 18.07.2022 року, замовник оплачує вартість послуг виконавця готівковими коштами у розмірі 100% (6000,00 грн.) у строки не пізніше 5-ти календарних днів з моменту укладання цього договору, тобто не пізніше 22.07.2022 року. Стороною позивача надана квитанція датована 01.07.2022 року, що не відповідає умовам договору. Оскільки, позивачем було подано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат (а.с. 14) та не надано остаточний розрахунок витрат станом на день розгляду справи судом, то суд звертає увагу, що такий розрахунок сторона позивача має право подати протягом 5-ти днів після ухвалення судом рішення по справі, відповідно положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Сторони не заявляли про понесення ними будь-яких інших судових витрат. Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих учасниками справи доказів.

Outcome: partial