Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 18 січня 2022 року розірвано. Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 07 червня 2022 року, яке набрало законної сили, у справі № 556/2616/21 визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] (по 1/2 частини кожному). 07 травня 2025 року рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області, яке набрало законної сили 10.06.2025, визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: Прибудова (13,3 кв.м.); Погріб - Пг/А-1 (6,0 кв.м.); Сарай гараж л.кухня Б (87,7 кв.м.); Навіс - 6 (33,2 кв.м.); Погріб - Пг/Б (20,8 кв.м.); Скважина - В. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: Прибудова (13,3 кв.м.); Погріб - Пг/А-1 (6,0 кв.м.); Сарай гараж л.кухня Б (87,7 кв.м.); Навіс - 6 (33,2 кв.м.); Погріб - Пг/Б (20,8 кв.м.); Скважина В. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: Прибудова (13,3 кв.м.); Погріб - Пг/А-1 (6,0 кв.м.); Сарай гараж л.кухня - Б (87,7 кв.м.); Навіс - 6 (33,2 кв.м.); Погріб - Пг/Б (20,8 кв.м.); Скважина - В. Таким чином, позивач є власником 1/2 всього нерухомого майна будівель та споруд, що знаходяться на земельній ділянці, кадастровий номер: 5620855100:01:026:0099, площею 0,1200 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯЗ № 007839 виданий 12.02.2009 на ім`я [PERSON] . Позивачка є власником половини нерухомого майна, що знаходиться на земельній ділянці, кадастровий номер: 5620855100:01:026:0099, відтак, набула право власності на 1/2 частину вказаної земельної ділянки. На підставі викладеного, позивачка просить визнати за нею право спільної часткової власності на частку земельної ділянки, кадастровий номер: 5620855100:01:026:0099, площею 0,1200 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Вказаний позов надійшов до суду 19 грудня 2025 року. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 19 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Позивачка та її представник в підготовче судове засідання не з`явилися. Від представника позивача адвоката Олексюк Р.Р. надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, В підготовче судове засідання не з`явився відповідач, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, . Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав: 20 жовтня 2005 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Володимирецького районного управління юстиції Рівненської області в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №70. Згідно рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 18 січня 2022 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 07 червня 2022 року у справі № 556/2616/21 визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] (по 1/2 частині кожному). Рішення набрало законної сили - 15 листопада 2022 року 07 травня 2025 року рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області, визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: Прибудова (13,3 кв.м.); Погріб - Пг/А-1 (6,0 кв.м.); Сарай гараж л.кухня Б (87,7 кв.м.); Навіс - 6 (33,2 кв.м.); Погріб - Пг/Б (20,8 кв.м.); Скважина В. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: Прибудова (13,3 кв.м.); Погріб - Пг/А-1 (6,0 кв.м.); Сарай гараж л.кухня Б (87,7 кв.м.); Навіс - 6 (33,2 кв.м.); Погріб - Пг/Б (20,8 кв.м.); Скважина В. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: Прибудова (13,3 кв.м.); Погріб - Пг/А-1 (6,0 кв.м.); Сарай гараж л.кухня - Б (87,7 кв.м.); Навіс - 6 (33,2 кв.м.); Погріб - Пг/Б (20,8 кв.м.); Скважина - В. [PERSON] на підставі рішення Володимирецької селищної ради Рівненської області №674 від 31 липня 2008 року надано у власність, шляхом приватизації, земельну ділянку кадастровий номер 56 208 551 00:01:026:0099, площею 0,1200 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що стверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ЯЗ №007839, виданого 12.02.2009. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з ч. 1, 2, ст..5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до частини п`ятої статті 61 СК України у редакції Закону України від 11 січня 2011 року «Про внесення змін до статті 61 Сімейного кодексу України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя», який набрав чинності 08 лютого 2011 року, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя була земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Законом України від 17 травня 2012 року № 4766-VI «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка» , який набрав чинності з 13 червня 2012 року, режим майна подружжя, набутого внаслідок приватизації, було змінено. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 57 СК України земельна ділянка, набута на час шлюбу внаслідок приватизації, є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Частину п`яту статті 61 СК України виключено. Отже, з урахуванням названих змін до СК України правовий режим приватизованої земельної ділянки змінювався. У період часу з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року включно, земельна ділянка набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, в тому числі приватизації, визнавалась спільною сумісною власністю подружжя; до 08 лютого 2011 року та після 12 червня 2012 року така земельна ділянка належала до особистої приватної власності чоловіка або дружини, яка використала своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду. Аналогічний висновок із застосування норм Закону України Про внесення зміни до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя від 11 січня 2011 року зроблений в постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі №1311/832/12 (провадження № 61-6409св18), від 12 листопада 2018 року в справі №753/6139/14-ц (провадження № 61-27342св18) і від 12 червня 2019 року в справі №409/1959/15-ц (провадження № 61-14257св18). А тому, враховуючи вище викладене, суд вважає, що спірна земельна ділянка є особистою приватною власністю відповідача. Однак, як зазначено у ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього власника. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності іншої особи, відбувається одночасний перехід права власності на земельну ділянку. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.06.2020 в справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20) зробила висновок, що «при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості слід враховувати те, що зазначена норма статті 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства». Перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частину земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування всією земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача - власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості, розташованого на ній (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16). Таким чином, хоча [PERSON] отримав у приватну власність спірну земельну ділянку, шляхом приватизації, але оскільки розташований на цій земельній ділянці житловий будинок є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, відтак до позивачки перейшло право власності й на 1/2 частину земельної ділянки, на якій цей будинок побудований, що відповідає принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній будинку. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що позов, пред`явлений [PERSON] , є обґрунтований та підлягає до задоволення, про що й не заперечує сам відповідач. У зв`язку з тим, що у власності [PERSON] наявна 1/2 частина житлового будинку, та нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , то до неї також переходить право власності на земельну ділянку у розмірі частки права власності на будинок, відповідно до статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України. Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що позов визнано відповідачем, і це визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. А як в ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позивачка не ставить питання про стягнення судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved