Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

[PERSON] (далі - заявник) звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт непроживання [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання за адресою: [ADDRESS] зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування заяви заявник зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , який на день своєї смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . За цією адресою була зареєстрована та проживала заявниця [PERSON] , його дружина. Також за вказаною адресою була зареєстрована, але з 2003 року не проживала дочка [PERSON] . Дочка вибула з зареєстрованого місця проживання у 2003 році до російської федерації, де одружилась та змінила прізвище на " [PERSON] ". На день смерті батька вона не проживала з ним, не приїжджала на похорон. Заяву про прийняття спадщини після смерті батька в нотаріальну контору вона не подавала, приймати спадщину не бажає. Заявниця прийняла спадщину чоловіка шляхом подачі заяви до нотаріальної контори, але нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину, по причині реєстрації за адресою спадкодавця дочки [PERSON] . Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. Виникнення права заявниці на спадкування залежатиме від доведення вищевказаного факту. Заявник в судовому засіданні заяву підтримала. Підтвердила обставини, зазначені в заяві. Представник заінтересованої особи Іркліївської сільської ради Тесейко О.Ф. направила до суду заяву, в якій розгляд справи просила проводити без її участі. Зазначила, що Іркліївська сільська рада щодо вирішення справи покладається на розсуд суду. Виходячи з приписів ст.ст. 43, 128, ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників справи, які не з`явились. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу 09 лютого 1985 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (а.с. 10). У [PERSON] та [PERSON] є дочка [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження, видане повторно, серії [NUMBER] від 07 квітня 2023 року). За повідомленням заявниці дочка вийшла заміж і на даний час має прізвище « [PERSON] ». [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , а.с. 9). На день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав [ADDRESS] , що підтверджується довідкою старости с. Лящівка №318 від 25.11.2025 (а.с. 12). Також в довідці зазначено, що в будинку зареєстровані: - [PERSON] , [INFO] дружина; - [PERSON] , [INFO] - дочка. Згідно з довідкою старости с. Лящівка №320 від 02.12.2025 [PERSON] не проживає за місцем реєстрації ( [ADDRESS] ) та на території села Лящівка з 2003 року і по теперішній час (а.с. 15). З наданої Чорнобаївською державною нотаріальною конторою інформації вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] звернулась його дружина [PERSON] . Заведено спадкову справу №73775949 (а.с. 25-26). Отже, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Завниця [PERSON] звернулась із заявою до нотаріуса та прийняла спадщину. Проте враховуючи реєстрацію доньки спадкодавця за адресою його місця проживання, заявниця не може отримати свідоцтво про право на спадщину. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що знає родину [PERSON] давно, більше 30 років. Більше знав [PERSON] , товаришували. Бував у них вдома. У них є одна донька [PERSON] . [PERSON] гостював у них вдома і незадовго до смерті [PERSON] . [PERSON] помер раптово. Дочка давно виїхала в росію. Після школи відразу поїхала на навчання, оскільки там жила її тітка. І так там і залишилась, вийшла заміж. Вона вже дуже давно не приїздила. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що проживає у с. Лящівка. Родина [PERSON] його сусіди. Живуть неподалік від нього. Знає обох і [PERSON] , і покійного [PERSON] з дитинства. Потім з [PERSON] разом працювали в тракторній бригаді. Товаришували. У них є дочка [PERSON] . З дочкою [PERSON] вона ходила в один клас. Після школи, орієнтовно 2003 року, [PERSON] виїхала в росію і більше він її не бачив. Не знає, чи приїздила до батьків. Там вийшла заміж і залишилась. Враховуючи надані документи, показання свідків, суд дійшов висновку, що заявником надано належні докази того, що дочка її та спадкодавця [PERSON] ( [PERSON] ) [PERSON] не проживала за зареєстрованим місцем проживання по [ADDRESS] разом зі своїм батьком [PERSON] , на час його смерті - [INFO] . За ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до вимог статей 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина третя, п`ята статті 1268 ЦК України). Статтею 1270 ЦК установлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Судом установлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини, була зареєстрована разом зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] . Однак, за вищезазначеною адресою вона не проживала, в тому числі й на час відкриття спадщини після смерті свого батька, тобто станом на [INFO] . Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. За частиною другої статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи. При цьому частина третя статті 1168 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що може бути відмінними один від одного. Таким чином, сама по собі реєстрація місця проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини. Таким чином, державна реєстрація [PERSON] за однією адресою зі спадкодавцем сама по собі не є беззаперечним доказом її постійного проживання на момент смерті батька за адресою реєстрації, оскільки спростована належними та допустимими доказами, які було досліджено в судовому засіданні. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, зазначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Враховуючи зазначене, беручи до уваги, що встановлення факту необхідне заявнику для реалізації спадкових прав, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Outcome: approved