Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

У грудні 2025 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем по справі вони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . На даний час позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною у віці до трьох років, дитина проживає разом з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання позивачки та їх спільної дитини не надає. Тому позивачка просить суд позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Провадження у справі відкрито 25.12.2025. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає, на підтвердження своїх заперечень будь-яких доказів суду не надав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За результатами розгляду наявних у справі матеріалів та перевірки їх доказами, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому Широківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №113, шлюбі з 27 жовтня 2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони по справі мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання та витягом з реєстру територіальної громади [PERSON] разом з дитиною зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Отже, за змістом вказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Згідно із ст.84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини, яка є матір`ю на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині незалежно від цієї обставини. Подавши докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить саме з принципу справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та фінансові можливості відповідача. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 Сімейного кодексу України). При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст.84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу, а також поганого стану здоров`я. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище сторін. Аналізуючи встановлені у справі обставини в їх сукупності, та враховуючи той факт, що відповідач жодним чином не обгрунтував свої заперечення проти вимог позивачки, а отже не довів свою неспроможність сплачувати аліменти на дружину у запропонованому позивачкою розмірі, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб позивачки, на утриманні та вихованні якої знаходиться дитина, яка не досягла трирічного віку, яка потребує постійного материнського догляду, суд вважає можливим задовольнити вимоги в цій частини у розмірі - 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, такий розмір аліментів достатнім та таким, що не поставить матір з дитиною, а також відповідача, у скрутне матеріальне становище. Відповідно до п 1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Таким чином встановлені судом обставини вказують, що вимоги позивачки щодо стягнення аліментів та дружину до досягнення дитиною трьохрічного віку, базуються на законі, тому підлягають задоволенню. Позивачку звільнено від сплати судових витрат, а відтак відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача стягуються судові витрати у розмірі судового збору, визначеного державою для розгляду справ такої категорії, що складає 1211,20 грн.

Outcome: approved