Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі - ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») звернулося до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 47821,60 грн, витрат по сплаті судового збору у сумі 3028,00 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн. У обґрунтуванні позову зазначено, що 03.05.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансових послуг № 2112349049169, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн на умовах строковості, платності та зворотності. 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальника [PERSON] за Договором про надання фінансових послуг № 2112349049169 від 03.05.2021. В подальшому між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023/01, за умовами якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право грошової вимоги до позичальника [PERSON] за Договором про надання фінансових послуг № 2112349049169 від 03.05.2021. Покликаючись на право правонаступника вимагати стягнення заборгованості, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором про надання фінансових послуг № 2112349049169 від 03.05.2021, укладеним між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] , у сумі 47821,60 грн, яка складається із заборгованості за основним зобов`язання (тілом кредиту) у сумі 4000,00 грн та заборгованості за нарахованими процентами у сумі 43821,60 грн. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 08.11.2024 матеріали справи передано за підсудністю до Оболонського районного суду м. Києва. 06.01.2025 матеріали справи надійшли на адресу Оболонського районного суду м. Києва. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 16.01.2025 відкрито спрощене провадження по справі та призначено до судового розгляду. 19.02.2025 відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, у якій просив перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, поновити строк для пред`явлення зустрічного позову та визнати відповідні кредитні договори недійсними (нікчемними), неукладеними та визнати безпідставно нараховані відсотки за весь період користування грошовими коштами. 01.04.2025 відповідач надіслав до суду заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом після закінчення строку дії договору. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 04.09.2025 зустрічну позовну заяву залишено без руху, так як не відповідала вимогам ст.ст. 193,194 ЦПК України. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 06.11.2025 зустрічну позовну заяву [PERSON] до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» про визнання кредитних договорів недійсними (нікчемними), неукладеними, та визнання відсотків за користування грошовими коштами безпідставно нарахованими повернуто на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином. Вислухавши позицію представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку. Судом встановлено, що 03.05.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансових послуг № 2112349049169. Відповідно до розділу 1 укладеного договору, позичальнику надані грошові кошти в сумі 4000,00 грн на суму погоджену в анкеті-заяві на умовах строковості, зворотності, платності (п. 1.1), на строк 365 днів. Згідно п. 1.4. договору, проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування («процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процента ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4. а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 % порівняно з процентною ставкою, зазначено п. 1.4. в); д) тип процентної ставки - фіксована. На виконання укладеного договору позичальнику надано грошові кошти в розмірі 4000,00 грн, шляхом зарахування на картковий рахунок [NUMBER] , що підтверджується листом ТОВ Фінансова компанія «Вей фор пей» від 02.09.2024. Ухвалою суду за клопотанням позивача було витребувано інформацію в АТ «Укрсиббанк» стосовно рахунків [PERSON] , за якою підтверджується факт належності відповідачу банківської картки [NUMBER] та зарахування кредитних коштів у сумі 4000,00 грн 03.05.2021. 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальника [PERSON] за Договором про надання фінансових послуг № 2112349049169 від 03.05.2021, що підтверджується копією вказаного договору; копією реєстру боржників до Договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021; копією витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021. 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023/01, за умовами якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право грошової вимоги до позичальника [PERSON] за Договором про надання фінансових послуг № 2112349049169 від 03.05.2021, що підтверджується копією вказаного договору; копією реєстру боржників до Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023/01 від 10.03.2023; копією витягу з реєстру боржників до Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023/01 від 10.03.2023. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором про надання фінансових послуг № 2112349049169 від 03.05.2021 у [PERSON] утворилась заборгованість, яка станом на 03.10.2024, становить 47821,60 грн складається з наступного: 4000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 71740,40 грн- заборгованість за нарахованими процентами. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частинами 12, 13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з приписами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Таким чином, підписання відповідачем договору, шляхом зазначення одноразового ідентифікатора відповідає вимогам чинного законодавства. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Крім того, згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором відповідно до договору факторингу та договору про відступлення (купівлю - продаж) прав вимоги. Вказані договори у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювалися та не визнавалися недійсними. Оскільки відповідач в порушення умов кредитного договору, а також положень чинного законодавства свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснив погашення заборгованості за кредитом у встановленому договорами порядку та в строки, то у нього утворилася заборгованість перед позивачем (як новим кредитором). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Як убачається з матеріалів справи, відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання за договором про надання фінансових послуг № 2112349049169 від 03.05.2021. Відповідно до пункту 1.2 договору про надання фінансових послуг № 2112349049169 від 03.05.2021, кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та невід`ємною його частиною. Згідно графіку платежів, та умов кредитного договору, заяви - анкети, кредит надано строком на 16 днів. Доказів внесення змін до графіку платежів, зокрема, в частині строку кредитування, укладення додаткових угод, тощо, позивачем не надано. Орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів (пункт 1.3 договору, розділ 1 анкети- заяви). Належних та допустимих доказів пролонгації договору про надання фінансових послуг № 2112349049169 матеріали справи не містять, оскільки така пролонгація за умовами договору мала здійснюватися шляхом здійснення сплати на користь позикодавця (кредитора) всіх нарахованих на дату такої сплати процентів. З наданого представником позивача розрахунку заборгованості, відповідачем [PERSON] не не здійснювались будь-які погашення заборгованості, у тому числі нарахованих процентів. Відповідно до підпунктів 1.4.1, 1.4.2 договору нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом. Частиною восьмою статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" установлено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Виходячи з викладеного, встановивши погодження кредитним договором та графіком платежів строку кредитування на 16 днів, а також умов (пункту 1.3) про продовження строку користування кредитом через сплату позичальником усіх нарахованих відсотків на дату платежу, встановивши відсутність ініціативи позичальника на продовження строку користування кредитом, відсутність сплати будь-яких коштів на погашення заборгованості, приймаючи до уваги нечіткість умов пункту 1.4.2 про автопролонгацію строку кредитування без згоди позичальника з урахування погоджених умов у пункті 1.3 та графіку платежів, враховуючи положення статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів", суд приходить до висновку про недоведеність позивачем факту продовження строку кредитування понад 16 днів, який було погоджено у пункті 1.2. та графіку платежів. Таким чином, обґрунтовано нараховані відсотки за користування кредитом у межах строку кредитування за період з 03.05.2021 по 18.05.2021 за фіксованою процентною ставкою 2,0 % в день становлять 1280,00 грн (4000,00 грн х 2,0% х 16 днів). З урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про надання фінансових послуг № 2112349049169 від 03.05.2021 у розмірі 5280,00 грн, яка складається із: 4000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 1280,00 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами. Підстави для стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом в сумі 43821,60 грн поза межами строку кредитування відсутні. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. З урахуванням ціни позову, та пропорційно розміру задоволених позовних вимог згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 334,33 грн (5280,00Х2422,40/47821,60). Відповідно до положення ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини друга-четверта статті 137 ЦПК України). На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу представником позивача надано: договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024; прайс-лист АО «Лігал-Ассістанс»; заявка на надання правничої допомоги № 113; витяг з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 02.10.2024. Враховуючи категорію справи, а також обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність,

Outcome: partial