Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Позивач через свого представника - адвоката Бочарова Олександра Михайловича звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову посилається на те, що 29.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. було вчинено виконавчий напис № 52455 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» заборгованість у розмірі 40 246.51 грн, що складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту 10 448.22 та простроченої заборгованості по несплачених відсотках 29 798.29 грн, а також плату за вчинення виконавчого напису в сумі 650.00 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Плесюком О.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 69636873. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 02.12.2024 року по справі № 695/3006/24 виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. за № 52455 було визнано таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили 02.01.2025 року. Відповідно до Звіту про здійснення відрахування та виплати від 30.05.2025 року за вих. № 30 за постановою від 22.09.2023 року у ВП № 69636873, виданою за виконавчим написом № 52455 від 29.12.2021 року було здійснено утримань на погашення суми заборгованості за виконавчим написом на загальну суму 45 986.16 грн. Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження від 15.08.2022 року ВП № 69636873 загальна сума, яка підлягає стягненню 40 896.51 грн. Відповідно до постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 15.08.2022 року ВП № 69636873 з [PERSON] стягнуто основну винагороду в сумі 4089.65 грн на користь приватного виконавця Плесюка О.С. На даний час [PERSON] не повернули кошти, які набуті без достатньої правової підставі ТОВ «Інстафінанс». Згідно з даними постанови про закінчення виконавчого провадження від 24.09.2024 року ВП № 69636873 виконавче провадження закінчено. Таким чином, оскільки рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 02.12.2024 року по справі № 695/3006/24 виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. за № 52455 було визнано таким, що не підлягає виконанню, позивач вважає, що стягнуті в межах виконавчого провадження грошові кошти в загальному розмірі 45 986.16 грн. є безпідставно набутими та просить суд стягнути їх на свою користь. Також посилаючись на ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» позивач спросить стягнути з приватного виконавця Плесюка О.С. отриману винагороду в сумі 4089.65 грн. Ухвалою суду від 04.07.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Вказаною ухвалою відповідачам наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не подав, хоча про час та місце розгляду справи, а також суть позовних вимог повідомлявся судом належним чином. У судове засідання представник позивача не з`явився, надавши суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представники відповідачів у судове засідання повторно не з`явились, хоча належним чином повідомлялися судом за місцезнаходженням про суть позову, час та місце розгляду справи, не звернулись до суду із заявою про розгляд справи за їх відсутності чи про відкладення розгляду справи на іншу дату, відзивів на позов не подали. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, та не повідомили про причини своєї неявки, із будь-якими клопотаннями до суду не звертались, відзиву на позовну заяву не направляли, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення суду за наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. Відповідно до частини 1статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно з частиною другою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 02.12.2024 року по справі № 695/3006/24 виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. 29.12.2021 року за № 52455 було визнано таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили 02.01.2025 року. Відповідно до Звіту про здійснення відрахування та виплати від 30.05.2025 року за вих. № 30 за постановою від 22.09.2023 року у ВП № 69636873, виданою за виконавчим написом № 52455 від 29.12.2021 року було здійснено утримань на погашення суми заборгованості за виконавчим написом на загальну суму 45 986.16 грн. Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження від 15.08.2022 року ВП № 69636873 загальна сума, яка підлягає стягненню 40 896.51 грн. Відповідно до постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 15.08.2022 року ВП № 69636873 з [PERSON] стягнуто основну винагороду в сумі 4089.65 грн на користь Приватного виконавця Плесюка О.С. Згідно з даними постанови про закінчення виконавчого провадження від 24.09.2024 року ВП № 69636873 виконавче провадження закінчено. Як вбачається з листа-повідомлення представника стягувача ТОВ «Інстафінанс» від 13.09.2024 року № б/н виконавчий документ № 52455 від 29.12.2021 року про стягнення з [PERSON] коштів у сумі 40 896.51 грн було виконано в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.ч.1-2 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Частиною 3 ст.1212 ЦК України врегульовано, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. У постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №201/6498/20 (провадження №61-88св21) зроблено висновки про те, що судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі №910/16664/18. Відповідно до ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів. Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення. Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. Статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Згідно з вимогами статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Відповідно до п. 19 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця, затвердженого Постановою КМУ від 08 вересня 2016 року №643, приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Так, судом було встановлено, що з [PERSON] були здійснені утримання на загальну суму заборгованості за виконавчим провадженням № 69636873 45 986.16 грн. на користь стягувача ТОВ «Інстафінанс». Відповідно до листа-повідомлення представника стягувача ТОВ «Інстафінанс» від 13.09.2024 року № б/н виконавчий документ № 52455 від 29.12.2021 року про стягнення з [PERSON] коштів у сумі 40 896.51 грн було виконано в повному обсязі. При цьому, в рамках вказаного виконавчого приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Плесюком О.С. 15.08.2022 року винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 4089.65 грн, що становить 10% від суми стягнутих коштів. Відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. Таким чином, на основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу заявлених вимог, підтверджених доказами, перевіреними судом, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають повному задоволенню. Згідно положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення, то з відповідачів солідарно на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 968.96 гривень На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved