Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 26 березня 2014 року у справі № 352/509/14-ц, суд ухвалив стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 400 (чотириста) грн., щомісячно, починаючи 04 березня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що аліментів щомісячно в розмірі 400 грн. на дитину не вистачає на її утримання. Відповідач на даний час працює, але розмір своїх доходів приховує, добровільної допомоги на дитину не надає. У зв`язку з наведеним просить змінити спосіб стягнення із твердої грошової суму на частку заробітку відповідача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття. Ухвалою від 18 грудня 2025 року суд відкрив провадження у справі та призначив до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. 02 лютого 2026 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву у якому просив відмовити у задоволенні позову. Додатково зазначив, що позивач пред`являючи позов про зміну способу стягнення аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, не надала суду будь-яких доказів покращення матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань, а також інформації про щомісячні доходи як платника аліментів, так і одержувача аліментів, хоча це є її процесуальним обов`язком. Оскільки позивачка не довела погіршення її майнового стану чи значного покращення майнового стану відповідача, що може бути визначено у ст. 192 СК України підставою для збільшення розміру аліментів, вважає, що позов про зміну способу стягнення аліментів не підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 25 квітня 2014 року у справі № 352/511/14-ц, ухвалено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 05 лютого 2011 року у виконавчому комітеті Ямницької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис №3 розірвати. Дочку [PERSON] , [INFO] залишити проживати з матір`ю (а.с. 6). Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 26 березня 2014 року у справі № 352/509/14-ц, ухвалено стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 400 (чотириста) грн. щомісячно на дитину, починаючи 04 березня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.8). 16 грудня 2024 року Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист №352/509/14-ц про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.7). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 10 листопада 2011 року, актовий запис №38 (а.с. 5) [PERSON] народилась [INFO] , а її батьком записаний [PERSON] . Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту позовної заяви вбачається, що [PERSON] в обґрунтування позову посилається на те, що аліментів в розмірі 400 грн. щомісячно на дитину не достатньо для її утримання, а відповідач, в свою чергу, отримує стабільний дохід, тому має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі. Згідно з частинами першою та другою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» у 2025 році установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 3196 грн. Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. При цьому для збільшення або зменшення розміру аліментів достатньо однієї з вказаних обставин. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. У правовій позиції Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі за № 6-143цс13 колегія суддів дійшла висновку про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). За вказаних обставин, позов слід задовольнити частково, оскільки аліменти в розмірі 400 грн станом на час розгляду справи не здатні забезпечити належного рівня життя дитини, а відповідач заперечуючи проти задоволення позову не надав жодних доказів на підтвердження свого майнового стану та неможливості сплати аліментів в розмірі частки від всіх доходів. Водночас, розмір аліментів в розмірі саме 1/3 всіх видів заробітну на одну дитину, жодним чином в позові не обґрунтований,тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині зміни способу стягнення аліментів та стягнення із відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Зміна способу стягнення аліментів зазначеним шляхом буде відповідати інтересам всіх учасників даних правовідносин та засадам справедливості, добросовісності та розумності. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача слід стягнути 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. судового збору на користь держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved