Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся до суду з 16 червня 2015 року із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зазначивши, що за кредитним договором № 5707С66 від 18.06.2007 відповідачу [PERSON] було надано кредит у сумі 34 490,00 швейцарських франків зі строком погашення 16.06.2028. З метою забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, позивачем з відповідачкою [PERSON] 18.06.2007 укладено договір поруки № 5707Р76, за яким остання зобов`язалась перед позивачем солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником умов кредитного договору; та укладено з [PERSON] 18.06.2007 укладено договір поруки № 5707Р75, за яким останній зобов`язався перед позивачем солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником умов кредитного договору. Позичальник [PERSON] належним чином умови кредитного договору не виконує, через що станом на 09.06.2015 наявна заборгованість у сумі 22 258,84 швейцарських франків. Указану суму заборгованості, а також проценти за кредитом у сумі 679,11 швейцарських франків, та 2 534,64 грн. пені за прострочення основного боргу і 1 046,27 грн. пені за прострочення процентів, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь. Ухвалою суду від 08 липня 2015 року відкрито провадження у справі. Заочним рішенням суду від 08 вересня 2016 року позов задоволено у повному обсязі, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитом в сумі 22 258,84 швейцарських франків, проценти за користування кредитом в сумі 679,11 швейцарських франків, 2 534,64 грн. пені за прострочення основного боргу та 1 046,27 грн. пені за прострочення процентів. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Ухвалою суду від 13 грудня 2016 року за заявою [PERSON] скасовано заочне рішення суду від 08 вересня 2016 року. На підставі розпорядження від 03 серпня 2017 року, справу розподілено на суддю Щеняєву І.Б. у зв`язку із закінченням п`ятирічного строку перебування на посаді судді Ковтун Н.Г. На підставі розпорядження від 22 січня 2018 року, справу розподілено на суддю Хомініч С.В. у зв`язку із перебуванням судді Щеняєвої І.Б. у відпустці по вагітності та пологам. Ухвалою суду від 24 січня 2018 року прийнято до провадження цивільну справу. Розгляд справи по суті ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, розпочавши підготовче провадження. Ухвалою суду від 19 червня 2018 року за клопотанням представника відповідача призначено у справі судово-економічну експертизу для встановлення відповідності розрахунку основного боргу у позовній заяві реальному стану заборгованості, процентів за пені за кредитним договором № 5707С66 від 18.06.2007. Провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 16 серпня 2018 року поновлено провадження у справі. На підставі розпорядження від 23 січня 2019 року справу розподілено на суддю Ткаченка А.В. у зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Хомініч С.В. Ухвалою суду від 06 березня 2019 року витребувано копію актового запису № 272 від 28 лютого 2019 року про смерть [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 11 квітня 2019 року зупинено провадження у справі до вирішення питання про залучення правонаступників після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 09 вересня 2019 року поновлено провадження у справі. Витребувано з Першої криворізької державної нотаріальної контори у Дніпропетровській області належним чином засвідчену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 10 червня 2020 року витребувано з Першої криворізької державної нотаріальної контори у Дніпропетровській області відомості про спадкоємців померлого [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 06 жовтня 2020 року витребувано з Першої криворізької державної нотаріальної контори у Дніпропетровській області інформацію щодо спадкового майна померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 06 жовтня 2023 року витребувано з Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради відомості щодо кола осіб, зареєстрованих станом на 26 лютого 2019 року за адресою: [ADDRESS] . Витребувано з Першої криворізької державної нотаріальної контори копію спадкової справи 370/2019, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 06 листопада 2023 року витребувано з Першої криворізької державної нотаріальної контори копію спадкової справи 370/2019, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] та оновлену інформацію про склад спадкового майна після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 06 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про залучення до участі у справі правонаступників відповідача [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 06 грудня 2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 21 березня 2024 року за клопотанням представника позивача зупинено провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку справи № 638/1046/14-ц (провадження № 61-8726св23). Ухвалою суду від 13 січня 2025 року поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 19 березня 2025 року за ініціативою суду повернуто до стадії підготовчого провадження та витребувано з Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради відомості щодо зареєстрованого місця проживання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] та відомості про коло зареєстрованих осіб станом на 26.02.2019 за адресою: [ADDRESS] . Витребувано з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), повні витяги з Державних реєстрів актів цивільного стану громадян відносно [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), померлого [INFO] , із зазначенням відомостей про батьків, дружину та дітей [PERSON] . Ухвалою суду від 23 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про залучення до участі у справі правонаступників відповідача [PERSON] , померлого [INFO] . Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року, за результатами розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства ««Державний експортно-імпортний банк України», ухвалу суду від 23 квітня 2025 року залишено без змін. Ухвалою суду від 19 січня 2026 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Установлено загальний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються. У судове засідання учасники процесу не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України. Згідно поданої до суду заяви, представник позивача [PERSON] просить розгляд справи проводити за її відсутності, на вимогах наполягає. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] причини неявки суд не повідомили. Ураховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, 18 червня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5707С66, відповідно до умов якого [PERSON] , як позичальник, отримав кредит в сумі 34 490,00 швейцарських франків з кінцевою датою погашення 16 червня 2028 року для оплати за домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с. 22-32 копія договору з додатками). 18 червня 200 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України та [PERSON] , як поручителем, було укладено договір поруки № 5707Р76 до кредитного договору № 5707С66 від 18.06.2007, відповідно до умов якого поручитель зобов`язалася перед банком відповідати за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань фізичної особи [PERSON] по кредитному договору № 5707С66 від 18 червня 2007 року, відповідно до якого банк при виконанні позичальником певних його умов надає йому кредит в сумі 34 490,00 швейцарських франків строком до 16.06.2028 (том 1 а.с. 40-41 копія договору). 18 червня 200 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України та [PERSON] , як поручителем, було укладено договір поруки № 5707Р75 до кредитного договору № 5707С66 від 18.06.2007, відповідно до умов якого поручитель зобов`язалася перед банком відповідати за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань фізичної особи [PERSON] по кредитному договору № 5707С66 від 18 червня 2007 року, відповідно до якого банк при виконанні позичальником певних його умов надає йому кредит в сумі 34 490,00 швейцарських франків строком до 16.06.2028 (том 1 а.с. 43-44 копія договору). Станом на 09.06.2015 заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 5707С66 від 18.06.2007 за основною сумою боргу складала 22 258,84 швейцарських франків, за процентами в сумі 679,11 швейцарських франків, пеня за прострочення основного боргу становила в сумі 2 534,64 грн., пеня за прострочення процентів становила 1 046,27 грн., що не було спростовано відповідачами в судовому засіданні. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина друга статті 509 ЦК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Разом з тим, [INFO] позичальник [PERSON] помер (том 2 а.с. 162 копія актового запису). Відповідно до частин першої третьої, четвертої статті 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна. Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу. Якщо власниками відумерлого майна стали декілька територіальних громад, вимоги кредиторів спадкодавця задовольняються територіальними громадами пропорційно до вартості відумерлого майна, набутого у власність кожною з них. Указане узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 22 жовтня 2025 року у справі № 757/36074/18 (провадження № 61-7839св25), відповідно до якої набувши у власність відумерле майно, до Київської міської ради перейшов обов`язок щодо задоволення вимог кредитора за кредитним договором Станом на дату розгляду справи, у матеріалах справи відсутні відомості щодо визнання спадщини після смерті [PERSON] відумерлою, беручи до уваги тривалість розгляду справи та значний проміжок часу з дати смерті основного позичальника. Частиною першою статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Згідно з частиною першою статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Так, у статті 559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки чи при переведенні боргу. Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора стягує заборгованість в межах вартості майна, одержаного у спадщину (стаття 1282 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2023 року у справі № 570/3891/14 (провадження № 14-44цс22) виснувала, що за змістом зазначеної норми у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який відповідає перед кредитором в межах вартості одержаного у спадок майна. Слід наголосити, що зобов`язання за договором поруки нерозривно пов`язані з особою боржника, тому у разі смерті цього боржника, кредитор, який хоче задовольнити свої вимоги, повинен отримати від поручителів померлого та/або іпотекодавців відповідну згоду забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (спадкоємцем). У разі отримання такої згоди правовідносини поруки/іпотеки за своїм змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. У разі ж недосягнення згоди і неотримання кредитором згоди поручителя та/або іпотекодавця забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (спадкоємцем), порука та/або іпотека визнаються припиненими. Велика Палата Верховного Суду у справі № 570/3891/14 зазначила, що згоди відповідати за нового боржника поручителі не надавали, що відповідно до положень частини першої статті 523 ЦК України свідчить про припинення поруки та іпотеки і відсутність у них зобов`язань з погашення заборгованості за кредитним договором, у тому числі за рахунок предмета цієї іпотеки. Отже, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання іпотеки за іпотечним договором від 03 лютого 2012 року, укладеним між ПАТ «Златобанк» та ТОВ «Обарівінвест», припиненою, а також про відмову у стягненні із поручителів кредитної заборгованості. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 жовтня 2024 року у справі № 638/1046/14-ц (провадження № 14-12цс24), на яку посилається представник позивача у додаткових поясненнях, висловила позицію щодо припинення поруки як акцесорного зобов`язання. Розрізняють основні зобов`язання та додаткові (акцесорні) зобов`язання. Основні зобов`язання можуть існувати самостійно без додаткового (акцесорного) зобов`язання, тоді як додаткові (акцесорні) зобов`язання виникають лише за наявності основного зобов`язання та нерозривно пов`язані з ним. У законодавстві не наведено визначення акцесорних зобов`язань. Водночас у статті 266 ЦК України йдеться саме про основну та додаткову вимоги, тобто фактично про основне та акцесорне зобов`язання. Частиною першою статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі (частини перша, друга статті 553 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У наведених нормах права чітко простежується акцесорність поруки та її додатковий характер, який проявляється у неможливості існування поруки окремо від основного зобов`язання. Вимоги до поручителя можуть бути пред`явлені лише у разі чинності основного зобов`язання та (якщо в договорі не передбачено інше) лише у тому обсязі, що й до основного боржника. У вказаній справі Велика Палата Верховного Суду не погодилася із висновком суду першої інстанції про підстави відмови у стягненні суми заборгованості за кредитним договором з поручителя, оскільки останній не надав згоди відповідати за кредитними зобов`язаннями у зв`язку зі зміною боржника у цьому зобов`язанні. У цій справі вимоги до поручителя не підлягають задоволенню, оскільки кредитор не пред`явив вимоги до спадкоємців боржника у строк, визначений частиною другої статті 1281 ЦК України, у зв`язку із чим втратив право вимоги як за основним зобов`язанням, так і за додатковим. У контексті наведеного Велика Палата Верховного Суду у справі № 638/1046/14-ц оцінила наявність підстав для відступу від висновків, сформульованих у постанові від 04 липня 2023 року у справі № 570/3891/14 (провадження № 14-44цс22), вказавши, що оскільки у справі № 638/1046/14-ц, яка переглядається у касаційному порядку, припинення зобов`язань за договором поруки відбулося на підставі частини першої статті 559 ЦК України (порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання), тому що кредитор не пред`явив вимоги до спадкоємців боржника у строк, визначений частиною другої статті 1281 ЦК України, у зв`язку із чим втратив право вимоги як за основним зобов`язанням, так і за додатковим, то немає правових підстав для вирішення питання про відступ від висновків, сформульованих Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2023 року у справі № 570/3891/14 (провадження № 14-44цс22), щодо застосування приписів частини першої статті 523 ЦК України, адже така правова норма Великою Палатою Верховного Суду у цій справі не застосовується. У справі, яка наразі розглядається судом, ухвалою суду від 23 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про залучення до участі у справі правонаступників відповідача [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки відомостей про наявність звернень спадкоємців із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , матеріали справи не містять, як не містять судових рішень про встановлення факту проживання зі спадкодавцем [PERSON] та фактичного прийняття ними спадщини, встановлення місця відкриття спадщини після смерті [PERSON] за адресою, відмінною від адреси його зареєстрованого місця проживання та фактичне проживання його дружини і сина за адресою їх реєстрації на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , що могло б свідчити про фактичне прийняття ними спадщини після смерті [PERSON] , тощо. Указана ухвала суду залишена без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 грудня 2025 року та ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 грудня 2025 року. Установивши, що умовами договорів поруки чи іншим правочином відповідачі [PERSON] та [PERSON] не надавали своєї згоди поручатися за виконання кредитних зобов`язань будь-якими іншими особами за кредитним договором, у тому числі у разі спадкування, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову до [PERSON] та [PERSON] у зв`язку із припиненням поруки, що узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 22 жовтня 2025 року у справі № 757/36074/18 (провадження № 61-7839св25), який у вказаній справі погодився із судами щодо правомірності констатації припинення поруки відповідно до статті 523 ЦК України у зв`язку з тим, що доказів надання поручителем згоди на забезпечення виконання основного зобов`язання новим боржником матеріали справи не містять. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини 1-3 статті 12 ЦПК України). Ураховуючи, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, оскільки збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (статті 12,13 ЦПК України), суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв`язку із відмовою у задоволенні вимог, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed