Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про звільнення (припинення) від сплати аліментів, звільнення від сплати заборгованості зі сплати аліментів. Позовні вимоги обгрунтовує слідуючими обставинами. 03.10.1999 року, між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який розірвано рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області 18.10.2022 року справа №723/3013/22. Від спільного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] батьком якого являється відповідач. З лютого 2024 року по вересень 2024 року позивач перебувала на роботі за межами держави, оскільки відповідач на той час не працював і потрібно було матеріально утримувати сім`ю. В той час, коли позивач перебувала на роботі, відповідач звернувся до суду з заявою про видачу наказу про стягнення з позивача аліментів на утримання сина [PERSON] . Наказом Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 29.02.2024 року, з позивача на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] 16.01.2011 року в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 16.02.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист №723/649/24 від 05.03.2024 року, відповідач надав на виконання до Сторожинецького відділу державної виконавчої служби у Чернівецькому районі міжрегіонального управління Міністерства юстиції. На початку вересня 2024 року позивач повернулась з роботи додому. Син [PERSON] . [INFO] , з 06 вересня 2024 року проживає разом із позивачем, перебуває на її повному утриманні, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 11.09.2024 року та від 17.02.2025 року, які долучаються до матеріалів позовної заяви та які може підтвердити в судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] . Вищезазначені обставини мають істотне значення для вирішення питання додо припинення стягнення з позивача аліментів на утримання сина, оскільки син проживають разом із позивачем та повністю перебувають на її утриманні. Відповідач, в липні 2024 року, створив нову сім`ю, проживає з іншою жінкою окремо від їхньої сім`ї, не приймає участі у матеріальному утриманні сина тому вважає, що відсутні підстави у подальшому стягненні з позивача аліментів на користь відповідача. Також позивач зазначила, що в період з вересня 2024 року по 18.02.2025 року коли син проживав із нею і находився на її утриманні, утворилась заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 15009,75 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 18.02.2025 року, який долучається до матеріалів справи. Враховуючи вищезазначені обставини, а саме, що з вересня 2024 року і по даний час син [PERSON] проживає із позивачем , знаходиться на її утримання, що позивач на даний час ніде не працює і невзмозі виплатити вищезазначену заборгованість. Просить суд звільнити її від сплати аліментів на користь відповідача [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу), і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 16.02.2024 року і до досягнення дитиною повноліття які стягуються на підставі наказу Сторожинецького районного суду від 29.02.2024 року у справі №723/649/24 та від нарахованої заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 15009,75 грн. Ухвалою суду від 14.03.2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін про дату, час та місце судового засідання. 06.06.2025 року представник відповідача [PERSON] надіслав на адресу суду заперечення проти позову, в якому зазначив, що на підтвердження вказаних тверджень, позивачка посилається на акти обстеження житлово-побутових умов від 11.09.2024 року та від 17.02.2025 року. Вказане твердження є введенням суду в оману, оскільки у вищевказаних актах відсутня інформація про те, що спільний син позивачки та відповідача перебував на утриманні позивача. Звертає увагу суду, що 01.05.2025 року Сторожинецьким районним судом розглянуто справу про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч. 3 ст. 184 КУпАП. (Вчинення неповнолітніми діянь, що містять ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, якщо вони не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність). Під час розгляду справи позивачка заперечувала, що дитина - [PERSON] проживає з нею, та стверджувала, що син проживає з батьком, а вона сплачує аліменти на утримання дитини. В матеріалах справи про адміністративне правопорушення є заява позивачки датована 01.05.2025 року, яка написана нею власноручно та нею ж підписана в якій вона зазначає, що вона не може бути притягнута до адміністративної відповідальності, бо вона сплачує аліменти на утримання сина, але син проживає з батьком, (копія заяви додається). Підтвердження цього факту знайшло своє відображення і в судовому акті - постанові Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 01.05.2025 року по справі 723/1721/25 в якому зокрема значиться, що судом встановлено, що « Складаючи протокол на [PERSON] про вчинення [PERSON] інкримінованого правопорушення, інспектором не взято до уваги той факт, що [PERSON] проживає з батьком, окремо від матері, а вона натомість сплачує аліменти на його утримання.» (копія рішення суду додається). З огляду на вказане вважає, що вимоги позивачки безпідставні, та такі що не підлягають до задоволення, оскільки жодних доказів щодо проживання дитини з нею в справі немає. Крім того, Акти обстеження житлово-побутових умов, на які посилається позивачка, а особливо на адресу де здійснювалось таке обстеження - [ADDRESS] , однак і позивачка і відповідач проживають по [ADDRESS] . Також, зазначив, що постановою Сторожинецького районного суду від 21 лютого 2024 року позивачку було визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (копія постанови додається). Продовжуючи свою протиправну поведінку позивачка 24 січня 2024 року близько 16-00 год. винесла з будинку де проживає відповідач всі його речі та підпалила їх. За наслідком розгляду справи Постановою Чернівецького апеляційного суду від 07 березня 2024 року позивачку знову було визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. (копія постанови додається). Просить суд відмовити в задоволенні позову повністю. Представник позивача [PERSON] надав суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій вказав, що Сторожинецький ВДВС у Чернівецькому районі, Чернівецької області продовжує позивачу нараховувати заборгованість зі сплати аліментів і станом на листопад 2025 року вона становить 51288,75 грн., що підтверджується довідкою Сторожинецького ВДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області від 11.02.2026 року. З урахуванням вищевказаного, просив суд звільнити позивача від сплати нарахованої заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 51288,75 грн., в іншій частині позовні вимоги залишити в силі. Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, представник відповідача [PERSON] надав суду заяву, в якій позов не визнав, підтримав раніше подане до суду заперечення на позов, зазначив, що аліменти є власністю дитини і звільнення від їх сплати може призвести до завдання шкоди інтересам дитини, просив справу розглянути без участі відповідача та його представника. Дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення свідка в судовому засіданні та пояснення сторін і їх представників, виходячи із встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин суд вважає, що позов про звільнення (припинення) від сплати аліментів, звільнення від сплати заборгованості зі сплати аліментів підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області 18.10.2022 року по справі №723/3013/22 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.12). Відповідно до судового наказу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 29.02.2024 року по справі №723/649/24 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 16.02.2024 року і до досягнення дитиною повноліття відкрито виконавче провадження, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 15.03.2024 року (а.с.13-14). Згідно Актів обстеження житлово-побутових умов від 11.09.2024 року та від 17.02.2025 року, довідки виконавчого комітету старости с.Панка Чернівецького району Чернівецької області від 26.08.2025 року №525, судом встановлено факт проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 06 вересня 2024 року із позивачем [PERSON] , який перебуває на її утриманні, що також підтверджено в судовому засіданні показами свідка: [PERSON] та не заперечував і представник відповідача. Відповідно до ч 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до п. 17 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, в даному випадку відповідач - батько дитини, не витрачає отримувані ним аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків позивача мати дитини, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів. Щодо позовної вимоги про звільнення позивача від сплати нарахованої заборгованості зі сплати аліментів, які стягуються з неї на користь [PERSON] , на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] на підставі наказу Сторожинецького районного суду від 29.02.2024 року, в розмірі 51288, 75 грн. судом встановлено наступне. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржника [PERSON] станом на 11.02.2026 року, заборгованість останньої становить 51288, 75 грн. З урахуванням вищевказаних обставин справи, які встановлені в судових засіданнях, а саме, що з 06 вересня 2024 року і по даний час син [PERSON] проживає з позивачкою та відповідно знаходиться на її утримання, слід звільнити [PERSON] від сплати нарахованої заборгованості, яка утворилась з 06 вересень 2024 року та становить 48 372,00 грн. Згідно ч. 2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Якщо дитина перестала отримувати дохід або її дохід зменшився, заінтересована особа має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Згідно ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до п.п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Позивач надав суду докази щодо припинення стягнення з неї аліментів на утримання сина, який проживає разом з нею та відповідно перебувають на її утриманні, що було встановлено також в судовому засіданні та підтверджено показами свідка і визнано представником відповідача. За таких обставин, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial