Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

Зміст позовної заяви. У грудні 2025 року позивачка [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила суд встановити факт належності [PERSON] , померлому [INFO] житлового будинку та господарчих споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , які складаються з: «А» - житловий будинок загальною площею 70,1 кв.м., в тому числі житловою 32,5 кв.м., «Б», «В», «Е» - сараї, «Г» - вбиральня, «Д» - душ та визнати за нею право власності по праву спадкування за заповітом на житловий будинок та господарчі споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , які належали [PERSON] , померлому [INFO] та які прийняла у вигляді спадщини, але не оформила спадкових прав при житті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обгрунтування позову посилались на те, що [INFO] у віці 77 років помер її батько [PERSON] та після його смерті відкрилась спадщина на належний йому житловий будинок та господарчі споруди, що розташовані по [ADDRESS] року та земельну ділянку площею 0,1 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих будівель, кадастровий номер 5123910100:02:011:0169. Належність йому будинку встановлювалась на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого виконкомом Роздільнянської міської ради народних депутатів Одеської області 23.06.2000 року на підставі рішення виконкому №29 від 23.06.2000 року з даними про реєстрацію даного об`єкта нерухомого майна 30.06.2000 року в реєстраційній книзі за №26-44. Оскільки [PERSON] за життя заповіту не склав, то має місце спадкування за законом. Спадщину у встановленому порядку після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] шляхом подачі нотаріусу відповідної заяви від 16.04.2007 року, яка знаходиться в спадковій справі №190/07. Вона та її сестра [PERSON] від прийняття спадщини відмовились шляхом подачі нотаріусу відповідної заяви від 16.04.2007 року. [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яку вона прийняла у вигляді спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , однак за життя не оформила спадкових прав на вищезазначений житловий будинок та земель ну ділянку. За життя, а саме 05.07.2018 року [PERSON] , [INFO] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом К.Л.Курако, яким на випадок смерті заповіла їй все своє майно. Позивачка прийняла спадщину, звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті матері [PERSON] , на підставі якої заведено спадкову справу №62/2022 та вже отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом НТА 429937, видане приватним нотаріусом К.Курако на земельну ділянку площею 0,1000 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5123910100:02:011:0169. Однак відповідно до листа нотаріуса №247/02-14 від 28.05.2024 року по спадковій справі №62/2022 від 09.02.2024 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок номер [ADDRESS] їй відмовлено, так як заява про державну реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] , померлим [INFO] , була подана неналежною особою; видача 23.06.2000 року свідоцтва про право власності на будинок відбулась після смерті громадянина [PERSON] , померлого [INFO] , тобто з порушенням вказаних норм законодавства. Між тим наданими у справі доказами підтверджено факт належності спадкового майна померлому [PERSON] , а тому просила позов задовольнити та визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті батьків. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 05.01.2026 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, витребувано спадкову справу (а.с. 43). Ухвалою суду від 26.01.2026 року справу призначено до судового розгляду. (а.с. 121) Позиції сторін у суді. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити повністю, а також просила справу розглядати справу у її відсутність. (а.с. 124) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно поштового повідомлення отримав судову повістку, між тим не прибувши до суду, про поважні причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом по справі встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] у віці 77 років помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №201.(а.с.7) Позивачка зазначила що при житті батькові належало нерухоме майно і після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді: - житлового будинку та господарчих споруд, що розташовані по [ADDRESS] , який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва на право власності на житловий будинок від 23.06.2000 року, що складається з: «А» - житловий будинок загальною площею 70,1 кв.м., в тому числі житловою 32,5 кв.м., «Б», «В», «Е» - сараї, «Г» - вбиральня, «Д» - душ, що підтверджується технічним паспортом на будинок від 26.09.2023 року. (а.с. 12) - земельної ділянки площею 0,1 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих будівель, кадастровий номер 5123910100:02:011:0169. Факт належності зазначеного правовстановлюючого документу спадкодавцю [PERSON] був встановлений рішенням Роздільнянського районного суду одеської області від 28.02.2019 року по справі №511/50/19. Зокрема в підтвердження права власності [PERSON] на житловий будинок суду надано наступні документи : -свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS] видане, виконкомом Роздільнянської міської ради народних депутатів Одеської області 23.06.2000 року на підставі рішення виконкому №29 від 23.06.2000 року на ім`я [PERSON] , померлого [INFO] , з даними про реєстрацію даного об`єкта нерухомого майна 30.06.2000 року в реєстраційній книзі за №26-44 (а.9); -витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12911155, видане Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 15.12.2006 року, відповідно до якого за [PERSON] , померлим [INFO] зареєстровано на праві власності житловий будинок [ADDRESS] .(а.с.109) Із даних документів вбачається, що свідоцтво право особистої приватної власності , заява про державну реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] , померлим [INFO] , була подана неналежною особою; видача 23.06.2000 року зазначеного вище свідоцтва відбулась після смерті громадянина [PERSON] , померлого [INFO] . Спадкоємцями першої черги за законом на момент смерті [PERSON] були : - [PERSON] , дружина спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 08.05.1955 року райбюро РАЦС Роздільнянського району Одеської області (зберігається в спадковій справі №190/07) - донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.06.1955 року та копією свідоцтва про одруження [NUMBER] , виданого Лиманським п,с Роздільнянського району Одеської області 01.08.1981року на підставі актового запису №35. (а.с.34,35) - донька [PERSON] . Із матеріалів спадкової справи судом встановлено, що спадщину у встановленому порядку після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] шляхом подачі нотаріусу відповідної заяви від 16.04.2027 року, яка знаходиться в спадковій справі №190/07. Позивачка [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовились шляхом подачі нотаріусу відповідної заяви від 16.04.2007 року, яка зберігшається в спадковій справі №190/07. Тобто єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] була його дружина [PERSON] . Відповідно до Постанови державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса №34/02-31 від 24.01.2019 року [PERSON] відмовлено в видачі правовстановлюючого документу на земельну ділянку площею 0,113 га цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку з посиланням на те, що в наданому Державному акті серії ІІІ-ОД №047537, виданому Роздільнянською радою Одеської області 27.04.1999 року ім`я спадкодавця зазначено [PERSON] , а в свідоцтві про смерть [NUMBER] прізвище спадкодавця зазначено « [PERSON] ». Факт належності зазначеного правовстановлюючого документу спадкодавцю [PERSON] був встановлений рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.02.2019 року по справі №511/50/19.(а.с.21) [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 27.05.2022 року Роздільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №345.(а.с.25) На момент смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою №279-6 від 11.08.2022 року.(а.с.28) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яку вона прийняла у вигляді спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , однак за життя не оформила спадкових прав, а саме: - житлового будинку та господарчих споруд, що розташовані по [ADDRESS] , який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва на право власності на житловий будинок від 23.06.2000 року, що складається з: «А» - житловий будинок загальною площею 70,1 кв.м., в тому числі житловою 32,5 кв.м., «Б», «В», «Е» - сараї, «Г» - вбиральня, «Д» - душ, що підтверджується технічним паспортом на будинок від 26.09.2023 року. - земельної ділянки площею 0,1 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих будівель, кадастровий номер 5123910100:02:011:0169. За життя, а саме 05.07.2018 року [PERSON] , [INFO] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом К.Л.Курако, яким на випадок смерті заповіла доньці [PERSON] , [INFO] все своє майно.(а.с.26,27) Зазначений заповіт у встановленому порядку зареєстрований в Спадковому реєстрі, що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі в Спадковому реєстрі 5250193 від 05.07.2018 року, який знаходиться в спадковій справі №62/2022. [PERSON] звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті матері [PERSON] , на підставі якої заведено спадкову справу №62/2022, яка витребувана судом . (а.с.46) Сестра позивачки [PERSON] у встановленому порядку спадщину після смерті матері не прийняла, що підтверджується матеріалами спадкової справи №62/2022. Також на теперішній час її сестра [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] та відповідач по справі - [PERSON] її син, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] . (а.с.31, 32) Так із матеріалів спадкової справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом НТА 429937, виданим приватним нотаріусом К.Курако [PERSON] отримала у власність по праву спадкування за заповітом після смерті [PERSON] земельну ділянку площею 0,1000 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5123910100:02:011:0169 що належала [PERSON] , який помер [INFO] та яку у вигляді спадщини прийняла дружина [PERSON] , але за життя не оформила спадкових прав. Однак відповідно до листа нотаріуса №247/02-14 від 28.05.2024 року по спадковій справі №62/2022 на заяву [PERSON] від 09.02.2024 року про видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок номер [ADDRESS] мене повідомлено, що при вивченні документів нотаріусом з посиланням на п.2.1 п.2 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджений Наказом №121 від 09.06.1998 року Зареєстровано в МЮ України, відповідно до якого «заявник подає до бюро технічної інвентарізації два примірники правовстановлюючого документа (оригінал та копію)», відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок, так як заява про державну реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] , померлим [INFO] , була подана неналежною особою; видача [INFO] зазначеного вище Свідоцтва відбулась після смерті громадянина [PERSON] , померлого [INFO] з порушенням вказаних норм законодавства. Нормативно-право обгрунт ування. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст.1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Крім того згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Частиною першою статті 328 ЦК України установлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, зокрема житловий будинок, інші споруди, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, то спадкоємець також не набуває це право у порядку спадкування. Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку. Питання видачі свідоцтва про право на спадщину та винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії регулюються Законом України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон про нотаріат) та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5 (далі Порядок № 296/5). Під час видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти (підпункт 4.14 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку № 296/5). Підстави для відмови у вчиненні нотаріальних дій нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії, визначені статтею 49 Закону про нотаріат. Відповідно до частини першої статті 49 Закону про нотаріат нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності;7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників; 9) в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п.4.15 розділу 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 видача свідоцтва про права на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. У п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» надані роз`яснення , що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». Відповідно до положень ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року в справі № 911/3594/17, у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 925/1121/17, від 17 квітня 2019 року в справі № 916/675/15, від 24 січня 2020 року в справі № 910/10987/18, від 06 жовтня 2021 року в справ № 910/13574/20, від 28 червня 2023 року в справі № 539/5295/21, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а лише засвідченням державою вже набутого спадкодавцем права власності. Суть державної реєстрації прав - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, які вже мали місце на підставі рішень відповідних органів, договорів чи інших правовстановлюючих документів, шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а не безпосереднє створення таких фактів зазначеними записами. Висновки суду. Суд, давши оцінку обгрунтованості заявлених позовних вимог, прийшов до висновку , що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно ст.60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Так позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту належності на праві власності померлому [INFO] [PERSON] житлового будинку та господарчих споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , які складаються з: «А» - житловий будинок загальною площею 70,1 кв.м., в тому числі житловою 32,5 кв.м., «Б», «В», «Е» - сараї, «Г» - вбиральня, «Д» - душ. Як вбачається із матеріалів справи свідоцтво про право власності на це нерухоме майно, а також його державна реєстрація були проведені після його смерті , а тому нотаріус відмови у видачі свідоцтва про право власності на нього та рекомендовано звернутися до суду. Так умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Суд вважає, що позивач довів в суді факт належності спадкодавцю [PERSON] житлового будинку та господарчих споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , які складаються з: «А» - житловий будинок загальною площею 70,1 кв.м., в тому числі житловою 32,5 кв.м., «Б», «В», «Е» - сараї, «Г» - вбиральня, «Д» - душ. Зокрема, суд встановив, що нотаріус видав спадкоємцеві померлого [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,1 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих будівель, кадастровий номер 5123910100:02:011:0169, оскільки спадкоємець надав рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 28.02.2019 року по справі №511/50/19, який це право підтверджено. Цим рішенням встановлено факт належності померлому [PERSON] Державного акту про право власності на зазначену земельну ділянку №047537, виданого 27.04.1999 року на підставі рішення Роздільнянської міської ради народних депутатів Одеської області від 20.02.1998 року , так як в правовстановлюючому документі допущено описку. Вказана земельна ділянка призначена для обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , у видачі свідоцтва про право на спадщину на який нотаріус відмовив, мотивуючи відмову тим, що подані спадкоємцем документи на житловий будинок не відповідають вимогам чинного законодавства України. Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12911155, виданим Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» підтверджено, що з 15.12.2006 року за [PERSON] , померлим [INFO] зареєстровано право власності на спірний будинок, а відтак даних щодо належності цього нерухомого майна іншим особам на протязі всього часу існування нерухомого майна не встановлено, будь-яких майнових прав на будинок не заявлено. Тому суд вважає, що дані документи достовірно підтверджують факт належності спірного будинку на праві власності спадкодавцю [PERSON] . Далі позивачем підтверджено матеріалами спадкової справи, що в порядку спадкування за законом спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , яка звернулася з заявою в установлений строк відповідно до ст.1628 ЦК України до нотаріуса. Позивачка [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовились шляхом подачі нотаріусу відповідної заяви від 16.04.2007 року, яка зберігається в спадковій справі №190/07. Між тим при житті [PERSON] ,. не встигла оформити свої спадкові права і [INFO] померла, залишивши при житті, яким все своє майно заповіла доньці [PERSON] . В свою чергу [PERSON] , звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті матері [PERSON] , на підставі якої заведено спадкову справу №62/2022, а тому спадщину прийняла в порядку ст.1268 ЦК України. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом НТА 429937 виданим приватним нотаріусом К.Курако вона отримала у власність по праву спадкування за заповітом після смерті [PERSON] земельну ділянку площею 0,1000 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5123910100:02:011:0169 що належала [PERSON] , який помер [INFO] та яку у вигляді спадщини прийняла дружина [PERSON] , але за життя не оформила спадкових прав. Тому суд вважає, що за позивачкою належить визнати право власності по праву спадкування за заповітом на житловий будинок та господарчі споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , які складаються з: «А» - житловий будинок загальною площею 70,1 кв.м., в тому числі житловою - 32,5 кв.м., «Б», «В», «Е» - сараї, «Г» - вбиральня, «Д» - душ, які належали [PERSON] , померлому [INFO] та який прийняла у вигляді спадщини, але не оформила спадкових прав [PERSON] , яка померла [INFO] . При цьому суд вважає , що в резолютивній частині рішення суду встановлення факту належності майна спадкодавцю законом не передбачено, так як дані обставини суд зазначає лише в мотивувальній частині. Судовий збір позивачем сплачено при зверненні до суду.

Outcome: approved