Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

29 грудня 2025 року, через систему «Електронний суд», позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі позивач, ТОВ «ФК «Ейс») звернувся з позовом до відповідача [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просив стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором №867301617 від 27 вересня 2024 року у розмірі 11 950 гривень, судові витрати в розмірі 2422,40 гривень, та витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000 гривень. В обґрунтування позову зазначив, що 27 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №867301617, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 5 000 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора РАВW-3522. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» належним чином виконав свої зобов`язання та надав відповідачу грошові кошти у сумі 5000 гривень шляхом перерахування через банк-провайдер. Відповідач умови договору належним чином не виконала. 19 листопада 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №МВ-ТП/9 відповідно до умов якого ТОВ ««Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» належне йому право вимоги до відповідача коштів право на одержання яких належить ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором №867301617 від 27 вересня 2024 року. 28 травня 2025 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №28/0525-01 відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» належне йому право вимоги до відповідача коштів право на одержання яких належить ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором №867301617 від 27 вересня 2024 року. 16 липня 2025 року між ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» та ТОВ « ФК «Ейс» укладено договір факторингу №16/07/25-Е, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» відступило позивачу належне йому право вимоги до Відповідача коштів, право на одержання яких належить ТОВ «ФК Онлайн Фінанс», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача за кредитним договором №867301617 від 27 вересня 2024 року. Вказав, що у зв`язку з невиконання умов договору відповідачем, заборгованість становить 14 450 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 5 000 гривень, заборгованості за відсотками у розмірі 6 950 гривень заборгованості за штрафними санкціями (пеня, штрафи) у розмірі 2 500 гривень, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 11 950 гривень. Ухвалою судді від 13 січня 2026 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, роз`яснено сторонам їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи, за клопотанням представника позивача витребувано докази у справі. Відповідач правом подання відзиву на позов не скористалась, 26 січня 2026 року, через систему «Електронний суд», подала до суду письмові пояснення в яких зазначила, що частково визнає позовні вимоги, а саме в частині стягнення заборгованості з тіла кредиту, без нарахування відсотків, штрафів. Зазначила, що вона є дружиною діючого військовослужбовця, який виконує завдання в зоні бойових дій, власного доходу не має так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Зазначила, що вона має право на пільгове списання відсотків та штрафів згідно ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначені ч. 15 ст. 14 зазначеного Закону. 02 лютого 2026 року, через систему «Електронний суд», представник позивача подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, якою зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором №867301617 від 27 вересня 2024 року у розмірі 5 000 гривень, яка складається з заборгованості по кредиту 5 000 гривень, а також стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 гривень, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 гривень. В обґрунтування заяви про зменшення позовних вимог послався на п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно якого військовослужбовці, а також їх дружини (чоловіки), які мають кредитні зобов`язання перед банками, мають право на встановлені законодавством пільги, а саме, звільнення від сплати відсотків за користування кредитом; звільнення від сплати штрафів/пені за несвоєчасну сплату платежів по кредиту. Також подав письмові пояснення у яких зазначив, що заяву про зменшення позовних вимог до 5 000 гривень позивач подав з міркувань справедливості після ознайомлення з наданими відповідачем доказами, оскільки під час перебування справи на розгляді позивачу стало відомо, що відповідач є дружиною військового, також відповідачем долучено довідку Форми-5 з якої вбачається, що чоловік відповідача проходить військову службу з 10.04.2024 та по теперішній час. 03 лютого 2026 року, через систему «Електронний суд», відповідач подала заяву про часткове визнання позовних вимог, в якій визнала позовні вимоги в частині стягнення заборгованості у розмірі 5 000 гривень, судового збору. Заперечувала проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 гривень, зазначивши, що розмір таких витрат є необґрунтованим та неспівмірним за складністю справи, оскільки справа є малозначною, не потребує значних витрат часу та зусиль представника позивача, позивачем не доведено необхідність та реальність понесення таких витрат у заявленому розмірі. Зазначила, що відповідно до ст. 137, 141 ЦПК України суд має право зменшити розмір витрат на правничу допомогу або відмовити в їх стягненні. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 27 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №867301617. Договір укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» та підписаний шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а також підписано паспорт споживчого кредиту. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконав умови договору та перерахував шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки відповідача, зазначеної останньою у договорі №867301617 від 27 вересня 2024 року, кошти в розмірі 5 000 гривень, що підтверджується платіжним дорученням, та не заперечувалось відповідачем [PERSON] 19 листопада 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №МВ-ТП/9 відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» належне йому право вимоги до відповідача коштів право на одержання яких належить ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором №867301617 від 27 вересня 2024 року. 28 травня 2025 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №28/0525-01 відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» належне йому право вимоги до відповідача коштів право на одержання яких належить ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором №867301617 від 27 вересня 2024 року. 16 липня 2025 року між ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» та ТОВ « ФК «Ейс» укладено договір факторингу №16/07/25-Е, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» відступило позивачу належне йому право вимоги до Відповідача коштів, право на одержання яких належить ТОВ «ФК Онлайн Фінанс», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача за Договором №867301617 від 27 вересня 2024 року. Сума заборгованості відповідача становить 14 450 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 5 000 гривень, заборгованості за відсотками у розмірі 6 950 гривень заборгованості за штрафними санкціями (пеня, штрафи) у розмірі 2 500 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №16/07/25-Е від 16.07.2025 позивач набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] по кредитному договору №867301617 від 27 вересня 2024 року в сумі 14 450 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 5 000 гривень, заборгованості за відсотками у розмірі 6 950 гривень заборгованості за штрафними санкціями (пеня, штрафи) у розмірі 2 500 гривень, з загального розміру якої позивач, з урахуванням зменшення розміру позовних вимог, просить стягнути заборгованість у розмірі 5 000 гривень, а саме заборгованість по тілу кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, з яким погоджується суд, відповідач внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань має заборгованість за кредитним договором №867301617 від 27 вересня 2024 року в сумі 14 450 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 5 000 гривень, заборгованості за відсотками у розмірі 6 950 гривень заборгованості за штрафними санкціями (пеня, штрафи) у розмірі 2 500 гривень, при цьому позивач, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить стягнути заборгованість у розмірі 5 000 гривень, яка складається з заборгованості по тілу кредиту. Отже, підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованість за кредитним договором №867301617 від 27 вересня 2024 року у розмірі 5 000 гривень. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Позивачем при зверненні до суду 29 грудня 2025 року до [PERSON] була заявлена майнова вимога на суму 11 950 гривень, при цьому після відкриття провадження у справі, призначення справи до розгляду та ознайомлення з наданими відповідачем доказами, позивачем 02 лютого 2026 року була подана заява про зменшення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 5 000 гривень, тобто позивач відмовився від частини позовних вимог, які складають 6 950 гривень, а відтак вимоги позивача задоволені на 42%. Як вбачається з наданих позивачем доказів, 20 серпня 2025 року між позивачем та адвокатським бюро «Соломко та Партнери» укладено договір про надання правничої допомоги №20/08/25-01, Додаткову угоду №25771011908 до договору №20/08/25-01 від 20.08.2025 до якого додано акт від 25.11.2025 прийому-передачі наданих послуг до договору №20/08/25-01 від 20.08.2025 в розмірі 7000 гривень, з детальним описом виконаних робіт. Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено 2 422,40 гривень судового збору, відповідно 42% від цієї суми складає 1 017,41 гривень; з 7 000 гривень заявлених вимог на правничу допомогу 42% складає 2 940 гривень. З урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 017,41 гривень, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 940 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved