Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» звернувся з позовом до [PERSON] (далі за текстом відповідач) про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В позові зазначив, що 08.01.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено договір № 7454420. Відповідач отримав кредит у розмірі 25 000,00 грн, строком на 360 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «Перший Український міжнародний банк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмір 2,2 % від суми кредиту за кожен день користування. Цей договір укладений у вигляді електронного документа із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно з Законом України «Про електронну комерцію». Підписавши договір, відповідач підтвердив, що згодний з умовами кредитного договору. 30.09.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» укладено договір факторингу № 30.09/24-ф, відповідно до якого ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 91 000,00 грн, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 25 000,00 грн, та заборгованості за відсотками у розмірі 66 000,00 грн. Позивач просив суд стягнути в судовому порядку з відповідача заборгованість в розмірі 91 000,00 грн, а також судові витрати. Заочним рішенням суду від 05.08.2025 позов було задоволено, з відповідача стягнуто заборгованість у розмірі 91 000,00 гривень та судові витрати у розмірі 12 422,40 гривень. 19.12.2025 представник [PERSON] адвокат Серебрянников Д.В. звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення. У заяві вказав, що 05.08.2025 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя було ухвалено заочне рішення у справі № 337/2475/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до [PERSON] . Вважає, що рішення підлягає перегляду, оскільки відповідач в період з 16.08.2022 перебував у лавах Збройних Сил України та брав участь у бойових діях, у зв`язку з чим не мав можливості взяти участь в судовому розгляді та скористатися своїм правом на захист від позову. Також сторона заперечила факт укладення договору про надання кредиту, не погодилася з розрахунком заборгованості, також послалася на неправомірність нарахування штрафних санкцій, пені, а також процентів за користування кредитом, у зв`язку з тим, що відповідач був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації. Представник відповідача просив скасувати заочне рішення та призначити розгляд справи у загальному порядку. Ухвалою суду від 09.01.2026 заочне рішення суду скасовано, призначено повторний розгляд справи. Від представника позивача 11.02.2025 надійшла заява про зменшення позовних вимог, у яких сторона просила стягнути з відповідача лише заборгованість за тілом кредиту у розмірі 25 000,00 гривень, а також судові витрати (судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу). Відповідач в судове засідання 18.02.2026 повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Враховуючи наявність достатніх даних для вирішення спору, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст.ст 3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтями 638, 640 ЦК України, встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ч.1-3 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем на даний час визначається Законом України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 року (далі Закон). Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. За змістом ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. До відносин за кредитним договором застосовуються положення Цивільного кодексу України, що регулюють договір позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 08.01.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено договір № 7454420. Відповідач отримав кредит у розмірі 25 000,00 грн, строком на 360 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «Перший Український міжнародний банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмір 2,2% від суми кредиту за кожен день користування. Цей договір укладений у вигляді електронного документа із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно з Законом України «Про електронну комерцію». Підписавши договір, відповідач підтвердив, що згодний з умовами кредитного договору. Ухвалою суду від 28.05.2025 у банка було витребувано інформацію про приналежність банківської картки відповідачу та підтвердження зарахування на його рахунок кредитних коштів. 03.06.2025 від АТ «ПУМБ» отримано підтвердження факту зарахування 08.01.2024 коштів на рахунок відповідача у розмірі 25 000,00 гривень. Відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, у зв`язку з чим станом на 30.09.2024 утворилась заборгованість у розмірі 91 000,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості. 30.09.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» укладено договір факторингу № 30.09/24-ф, відповідно до якого ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача в розмірі 91 000,00 гривень. Згідно зі ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Під час повторного вирішення цієї справи суд бере до уваги докази відповідача, на підставі яких встановлено, що на момент укладення договору він перебував на військовій службі за призовом під час мобілізації. Відповідно до положень ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Також суд,

Outcome: approved