Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду із зазначеним позовом до АТ «Вінницяобленерго» (далі - відповідач), у якому, із урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, поставила наступні вимоги: - поновити права споживача [PERSON] шляхом зобов`язання Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» відновити електропостачання до будинку по [ADDRESS] ; - стягнути з Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» на користь [PERSON] пеню в розмірі 63 559,78 грн. (231,97 грн. х 274 дні) та моральну шкоду в розмірі 700 000 грн.; - вирішити питання судових витрат. Підставність вимог позивач обґрунтовує тим, що житловий будинок по [ADDRESS] належить їй, [PERSON] , та [PERSON] на праві спільної часткової власності, оскільки був придбаний ними як подружжям у зареєстрованому шлюбі, який розірвано в 2015 році. З 2016 року у будинку постійно проживають позивач [PERSON] з донькою [PERSON] , [INFO] , тоді як [PERSON] там лише зареєстрований. Постановою Вінницького апеляційного суду від 14.04.2021 було проведено поділ спільного майна подружжя та визнано за кожним із них - [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/2 ідеальні частки житлового будинку, загальною площею 391,0 кв. м., житловою площею 143,5 кв. м., що розташований в [ADDRESS] . Між ними, як колишнім подружжям, існують неврегульовані спори щодо нерухомого майна надбаного у період шлюбу, що перебувають на розгляді судів, у тому числі щодо виділу часток в натурі, розгляд яких не завершено. На даний час [PERSON] фактично відділив свою половину будинку, яку використовує на власний розсуд. У червні 2024 року [PERSON] звернувся до директора СО «Вінницькі східні ЕМ» із заявою про тимчасове відключення від електромережі будинку, у зв`язку з тим, що не проживає за адресою: [ADDRESS] . За наслідками розгляду такої заяви 01.07.2024 СО «Вінницькі східні ЕМ» було припинено енергопостачання до зазначеного житлового будинку. 03.07.2024 [PERSON] звернулась до Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» із претензією про поновлення її права як споживача шляхом відновлення електропостачання до будинку, утім їй було відмовлено з тих підстав, що власником будинку являється [PERSON] з яким укладено договір про користування електричною енергією та відкрито на його ім`я особовий рахунок. Позивач вказує у позові, що відповідачем не було взято до уваги те, що вона також є співвласником будинку, а відтак індивідуальним споживачем, є стороною договору про користування електричною енергією, оскільки лише вона регулярно сплачує комунальні платежі за послуги енергопостачання, а ПРРЕЕ мають застосовуватись у співставленні із Законом України «Про житлово-комунальні послуги», що не було дотримано відповідачем та прострочено виконання надання послуг з електроенергії, відтак наявні правові підстави для стягнення пені, відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», за період з часу припинення надання послуг з постачання електроенергії (01.07.2024) і станом на 01.04.2025, розмір якої становить 63 559,78 грн. з розрахунку 231,97 грн. х 274 дні. Окрім цього, у позові позивач зазначає, що припинення електропостачання відповідачем стало для неї сильним душевним потрясінням, оскільки вона потерпала від щоденних незручностей із донькою, яка є студенткою, зокрема: неможливість приготування їжі та користування усіма благами цивілізації, які пов`язані із постачанням електроенергії, як наслідок вона захворіла та змушена була прикладати зусиль для відновлення свого як фізичного так і морального здоров`я, шляхом звернення до медичних закладів, а отже з урахуванням вимог розумності та співрозмірності визначила розмір заподіяної їй моральної шкоди відповідачем в розмірі 700 000 грн. Наведені обставини послугували підставою звернення до суду із даним позовом. 31.10.2024 у визначений судом строк відповідач подав відзив на позову заяву, відповідно до якого просили в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, мотивуючи тим, що з 01.01.2019 відповідач AT «Вінницяобленерго», як оператор системи розподілу, здійснює діяльність виключно по наданню послуг з розподілу електричної енергії власними мережами в межах Вінницької області. ОСР надає послуги з розподілу (передачі) електричної енергії за адресою [ADDRESS] , о/р [NUMBER] відкрито на ім`я [PERSON] , отож ОСР та [PERSON] перебувають у договірних відносинах. 20.06.2024 від споживача [PERSON] надійшла заява про тимчасове відключення від електромережі об`єкту за адресою: [ADDRESS] . 26.06.2024 послуга по відключенню була оплачена споживачем. 01.07.2024 ОСР припинило надавати послуги з розподілу (передачі) електричної енергії за адресою: [ADDRESS] . Окрім того, на теперішній час в Товаристві відсутні дані, щодо наявності договірних відносин з [PERSON] та CO «Вінницькі східні ЕМ» з надання послуги з розподілу (передачі) електричної енергії за адресою : [ADDRESS] . Оскільки [PERSON] не є власником електроустановки/споживачем електричної енергії за зазначеною адресою, товариство не має правових підстав виконати вимоги щодо підключення. Посилання Позивача на Постанову Вінницького апеляційного суду від 14.04.2021, щодо поділу майна подружжя є некоректним, враховуючи те, що договір укладався у 2016 році, а приєднання до публічного договору відбулося у 2019 році. Враховуючи те, що позивач не сплачував відповідачу оплату за використану електричну енергію та не є споживачем на ринку електричної енергії, нарахування пені є безпідставне та абсурдним, як і вимоги щодо стягнення моральної шкоди, враховуючи вищенаведене просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У межах визначеного судом строку представником відповідача було подано відзив на заяву про збільшення розміру позовних вимоги, що подана представником позивача, відповідно до якої просила в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, мотивуючи тим, що позиція сторони позивача складається із формальних міркувань та не підкріплена жодними доказами, аргументами позовної вимоги про зобов`язання відповідача відновити електропостачання в будинку за адресою: [ADDRESS] , є те, що позивачка зареєстрована, проживає та є законним співвласником даного будинку та на її думку укладено договір бо вона підписала в свій час другий примірник договору укладеного між ОСР і [PERSON] . Відповідно до правовстановлюючих документів об`єкт може бути розділений між декількома особами на правах спільної сумісної власності або на правах спільної часткової власності та лише після поділу об`єкта, який належить особам на праві спільної часткової власності в натурі, оператор системи розподілу може укласти з такими особами відповідний договір. Розподіл електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , здійснювався згідно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, укладений між відповідачем та третьою особою. У відповідача були законні підстави для припинення електрозабезпечення будинку [ADDRESS] , оскільки до ОСР звернувся власник особового рахунку із заявою про припинення електропостачання у повному обсязі, яким було сплачено дану послугу. Враховуючи зазначене та перебування у провадженні суду справи за позовом позивача до третьої особи про виділення частки в натурі спільного сумісного майна подружжя, позивачка не має документу, який підтверджує право власності на будинок. Без згоди власника, актуальна інформація про якого внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, або виділення частки в натурі позивачка не має права на відновлення електрозабезпечення об`єкту та на укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії. Оскільки цивільним законодавством України не встановлено прямої норми, яка б врегульовувала правовідносини з приводу поділу особового рахунку з оплати житлово-комунальних послуг між власниками майна, то у даному випадку з метою врегулювання даного цивільно-правового спору необхідно використовувати норму частини другої статті 373 ЦК України за правилами аналогії закону, встановленої частини першої статті 8 ЦК України. Системний аналіз зазначених норм цивільного та житлового законодавства України дає підстави дійти висновку про те, що відкриття окремих особових рахунків на кожного із співвласників можливе лише після виділення часток кожного з співвласників або встановлення порядку користування спірним житлом, оскільки для відкриття окремих особових рахунків має бути зазначено, яка площа приміщення виділяється особі, вказану правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 20 січня 2020 року у справі № 711/8946/18. Виходячи з викладеного, між співвласниками не досягнуто згоди щодо користування спільним майном, в тому числі в частині укладення договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відтак підстав для відшкодування моральної шкоди немає, так як відсутня протиправна поведінка ОСР. Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог було подано письмові пояснення, відповідно до яких він просив в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, мотивуючи тим, що за час перебування у шлюбі із позивачем [PERSON] було придбано житловий будинок по [ADDRESS] , власником якого являється він, [PERSON] , утім у зв`язку із розірванням шлюбу об`єкт нерухомості був поділений Вінницьким апеляційним судом 14.04.2021, отож він являється спільною частковою власністю колишнього подружжя без виділення часток в натурі. Між ними із позивачем існують неврегульовані питання щодо спільного об`єкта нерухомості, позивач постійно чинить перешкоди у здійсненні ним своїх правомочностей щодо належної йому частки житлового будинку, звернулась із позовом про стягнення з нього коштів на утримання будинку. 23.05.2024 працівниками АТ «Вінницяобленерго» в присутності позивача, було складено Акт про порушення правил роздрібного ринку електричної енергії за адресою: [ADDRESS] та виставлено йому, [PERSON] , рахунок в сумі 64 09,09 грн., як власнику та особі на ім`я якої відкритий рахунок. З метою уникнення судових тяжб, він сплатив зазначену суму. Після чого був змушений звернутись до АТ «Вінницяобленерго» із заявою про припинення розподілу електричної енергії за вказаною адресою, оскільки не бажав нести додаткові фінансові затрати з причин недобросовісності позивача, якою надаються парикмахирські послуги, тим самим позивач здійснює підприємницьку діяльність, при цьому користуючись побутовими тарифами, які є дотаційними, різницю між якими для побутових споживачів оплачує держава. На підтвердження здійснення господарської діяльності позивачем свідчить вивіска Салон Перукарня «Наталі», а також контент розміщений у соціальних мережах. На даний час позивач продовжує використовувати електричну енергію за побутовим тарифом, яку провела від своїх родичів на непобутові потреби за адресою: [ADDRESS] , тим самим недобросовісно споживаючи комунальні послуги. Лічильник та особовий рахунок зареєстрований на ім`я [PERSON] , в поділі спільного сумісного майна подружжя не зазначений, а отже усі комунікації, які проведенні до житлового будинку належать йому. Отже, відключення житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , здійснено за його заявою, як власника об`єкту, тому жодних неправомірних дій відповідач не вчиняв. З урахуванням чого [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову. Представником позивача 26.08.2025 через систему Електронний суд подано відповідь на пояснення третьої особи відповідно до яких він просив задовольнити позов з підстав зазначених у ньому. Додатково зазначив, що Договір №250410480 про користування електричною енергією від 13.01.2016 укладено між Публічним акціонерним товариством "Вінницяобленерго", що здійснює діяльність на підставі ліцензії серія АГ №500287 від 24.03.2011, в особі директора «СО Липовецькі електричні мережі» (ЕМ) Козачишиним О.І., що діяв на підставі Довіреності від 09.02.2015 р. № 1-14-4707, та [PERSON] і членами його сім`ї [PERSON] . Отож позивач [PERSON] є стороною Договору №250410480 від 13.01.2016, саме вона з 2016 року виконувала його умови щодо оплати за електропостачання, що підтверджується платіжними документами, саме вона сплачувала кошти відповідно до Акту АТ «Вінницяобленерго» від 23.05.2024 щодо встановлених відповідачем порушень в розмірі 6 409,09 грн. За період з 2020 по 2023 рік позивач сплатила за житлово-комунальні послуги (електроенергія, газ тощо) - 136 287, 27 грн., тоді як Відповідач у своїй частині житлового будинку вільно використовував електроенергію навіть не проживаючи у ньому, однак жодних платежів не здійснював, що стало підставою звернення позивача до суду із позовом про стягнення із [PERSON] 1/2 частки витрат, що становить 68143,64 грн., остаточне рішення у справі не ухвалено. 20.06.2024 [PERSON] звернувся до директора СО «Вінницькі східні ЕМ» із заявою про відключення від електромережі будинку, у зв`язку з тим, що він там тимчасово не проживає. Відповідач припинив енергопостачання будинку, можливо припустити за відсутності достовірної інформації про осіб, які є співвласниками та у ньому проживають. Разом з цим, 02.07.2024 [PERSON] звернулася до відповідача із заявою про відновлення електропостачання, додавши перелік документів на підтвердження належності їй частики об`єкта нерухомого майна, а також документів, які можуть свідчити про неправомірність дій [PERSON] по відношенню до неї та дитини, утім вказані порушення відповідач не усунув, та не відновив електропостачання, чим порушено права позивача. Тоді як доводи третьої особи про те, що позивач зареєстрована як ФОП і здійснює підприємницьку діяльність не можуть бути взяті до уваги, як спроможні, оскільки така діяльність не стала підставою для припинення електропостачання будинку, а відтак такі обставини не стосуються цієї справи. Інші заяви по суті від учасників цивільного процесу не надходили. Ухвалою суду від 11.10.2024 позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18.11.2024 було задоволено заяву представника позивача Якименко О.О. про забезпечення його участі при розгляді справи дистанційно в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 13.01.2025 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] , підготовче судове засідання у даній справі відкладено на 21.02.2024. 15.05.2025 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача та прийнято до розгляду заяву про збільшення розміру позовних вимог, надано строк учасникам цивільної справи для подачі заяв по суті. 01.09.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, що наведені у позові та заяві про збільшення розміру позовних вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі. Також до початку судових дебатів представник позивача надав до суду докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 20 000,00 грн., питання про розподіл яких просив вирішити при ухваленні рішення, оскільки сторона при зверненні до суду із позовом про них заявляла. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, аргументуючи тим, що вона є співвласником об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , вона є стороною Договору №250410480 від 13.01.2016, саме вона сплачує кошти на виконання умов цього договору, тоді як [PERSON] у будинку не проживає, витрат не несе, лише створює їй та донці нестерпні умови проживання, тому відповідач мав урахувати вказані обставини та після її звернення відновити електропостачання, утім свого обов`язку не виконав, відтак має нести юридичну відповідальність, а також відшкодувати їй моральні шкоду. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги не визнала у повному обсязі, зіславшись на обставини викладені у заявах по суті, що долучені до позову, просила суд в задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим, у направлених до суду письмових поясненнях просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Ураховуючи викладене, суд не вбачав правових підстав для відкладення розгляду справи, що передбачені ст.223 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 13.01.2016 між Публічним акціонерним товариством «Вінницяобленерго» в особі директора СО «Липовецькі електричні мережі» (ЕМ) Козачишеним О.І. та [PERSON] як споживачем, члени його сім`ї - [PERSON] , було укладено Договір №250410480 про користування електричною енергією (далі - Договір) (а.с.7-8, 71-72). Предметом Договору зазначено, що електропостачальник бере на себе зобов`язання надійно постачати Споживачеві електричну енергію у необхідних обсягах відповідно до потужності 3,0 кВт електроустановок споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а споживач зобов`язується оплачувати одержану електроенергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором. У Договорі сторонами узгоджено права та обов`язки як Споживача так і Енергопостачальника та інші умови користування електричною енергією. Вказаний договір укладено на три роки та набирає він чинності з дня його підписання та вважається щорічно продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна із сторін не висловила наміру внести до нього відповідні зміни або доповнення (п.28). Оригінали примірників Договору №250410480 про користування електричною енергією від 13.01.2016 були представлені сторонами цього спору та були безпосередньо дослідженні в судовому засіданні, у яких було встановлено відмінності, а саме: - у примірнику позивача у п. 16 «Умови та порядок оплати» Договору, п. 28 Термін дії договору, а також в частині підпису сторін договору мають місце підписи в графі споживач - [PERSON] та [PERSON] - у примірнику відповідача АТ «Вінницяобленерго» у п. 16 «Умови та порядок оплати» Договору, п. 28 Термін дії договору, підписи сторін цього договору має місце один підпис в графі споживач - [PERSON] . Вказано документом на право власності будинку споживача - свідоцтво про право власності від 16.03.2013. Постановою Вінницького апеляційного суду від 14.04.2021 справа №136/1867/15-ц (а.с.9-17) було поділено майно подружжя, визнавши за [PERSON] право власності на 1/2 ідеальну частку житлового будинку, загальною площею 391,0 м.2, житловою площею 143,5 м.2, розташований в [ADDRESS] , за [ADDRESS] , та за [PERSON] право власності на 1/2 ідеальну частки житлового будинку, загальною площею 391,0 м.2, житловою площею 143,5 м.2, що розташований в [ADDRESS] . Вказаним судовим рішенням було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , перебували в зареєстрованому шлюбі з 27 листопада 2001 року, який було розірвано рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 19 листопада 2015 року у справі № 136/1858/15-ц, яке набрало законної сили 30 листопада 2015 року. За час перебування у шлюбі сторонами було придбане у власність майно, зокрема житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , загальною площею 391 кв. м., житловою площею 143.5 кв. м., власником якого відповідно до свідоцтва про право власності, індексний номер: 1300824 від 13.03.2013 та витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу №1302056 є [PERSON] . Постанова Вінницького апеляційного суду набрала законної сили 14.04.2021. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Зі змісту Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності запис 16.03.2013 за №1302056 (а.с.128), встановлено, що власником майна у вигляді житлового будинку по [ADDRESS] зазначено [PERSON] . 20.06.2024 [PERSON] звернувся з письмовою заявою до директора СО «Вінницькі східні ЕМ» (а.с.21) про тимчасове відключення від енергопостачання будинку, у зв`язку з тим, що він там тимчасово не проживає за адресою: [ADDRESS] , о/р [NUMBER] . 02.07.2024 [PERSON] звернулась із заявою до директора СО «Вінницькі східні ЕМ» про підключення будинку по [ADDRESS] , до електропостачання, оскільки вона проживає там понад 10 років та зареєстрована у ньому, вказуючи також, що є власником 50% даного будинку відповідно до рішення суду, надавши до заяви рішення суду та довідки (а.с.22). 03.07.2024 [PERSON] звернулась до керівника АТ «Вінницяобленерго» з претензією про поновлення прав споживача на електропостачання будинку по [ADDRESS] (а.с.18, 19). 24.07.2024 за №06.78-12276 АТ «Вінницяобленерго» надіслано [PERSON] письмову відповідь (а.с.20) у якій вказується про те, що за адресою: [ADDRESS] , укладено Договір про користування електричною енергією та відкритий особовий рахунок на ім`я [PERSON] . До публічного договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії споживач приєднався за фактом споживання за вище вказаною адресою. 13.01.2016 [PERSON] приєднався до публічного договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії згідно вимог глави 2.1 розділу ІІ ПРРЕЕ. Таким чином, гр. [PERSON] являється власником електроустановки за вищевказаною адресою. 20.06.2024 на адресу АТ «ВІННИЦЯОБЛЕНЕРГО» надійшла письмова заява від гр. [PERSON] , щодо припинення електроживлення його електроустановки. 26.06.2024 оплачена послуга щодо тимчасового припинення електропостачання. 01.07.2024 ОСР припинило надавати послуги з розподілу (передачі) електричної енергії за адресою : [ADDRESS] . З довідки виданої Турбівською селищною радою від 08.09.2023 №1688/15-16 (а.с.23) вбачається, що в будинку за адресою [ADDRESS] , зареєстровані по даний час: [PERSON] , 1977 р.н. з 30.12.2008; [PERSON] , 1981 р.н. з 19.07.2012 та [PERSON] 2004 р.н. з 19.07.2012. З довідки виданої Вахнівською селищною радою від 03.05.2017 №02-15/264 (а.с.24) вбачається, що [PERSON] [INFO] проживає без реєстрації в [ADDRESS] . Як слідує зі змісту Акту від 13.02.2023 (а.с.25), який був посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області 13.02.2023 який зареєстрований в реєстрі за №75, комісією в присутності співвласника будинку [PERSON] , депутата Трурбівської селищної ради Чуловського І.В., [PERSON] , [PERSON] , було встановлено, що в частині будинку проживає [PERSON] із дочкою [PERSON] , інша частина будинку пустує, з 2015 року [PERSON] звільнив будинок та по 2023 рік жодного разу не з`являвся, усі комунальні витрати стосовно усього будинку несе [PERSON] . На підтвердження сплати позивачем [PERSON] витрат із комунальних платежів за електроенергією за адресою [ADDRESS] надано платіжні документи (а.с.26, 146-154). На підтвердження наявних між позивачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] неврегульованих відносин щодо нерухомого майна, яке є їх спільною частковою власністю як колишнього подружжя, наявність конфліктних ситуацій з приводу використання своїх правомочностей як співвласників майна у вигляді житлового будинку за адресою [ADDRESS] , позивач надала позови та судові рішення (а.с.155-170). Обставини щодо неврегульованих питань з приводу нерухомого майна, не проживання за адресою [ADDRESS] , визнавались третьою особою у письмових запереченнях. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що на момент укладення Договору №250410480 про користування електричною енергією від 13.01.2016 діяли Правила користування електричною енергією для населення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року N 1357, які втратили чинність 20.06.2018 та які регулювали відносини між побутовими споживачами та енергопостачальниками, були обов`язкові для виконання всіма побутовими споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Вказані Правила містять визначення поняття побутовий споживач - фізична особа, яка використовує електричну енергію для задоволення власних побутових потреб на підставі договору про користування електричною енергією з електропостачальником. Відповідно до п.3 Правил, передбачено, що споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки. Договір про користування електричною енергією (далі - договір) вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не заявила про розірвання договору або про внесення до нього змін. Електропостачальник, що здійснює постачання електричної енергії на закріпленій території, не має права відмовити побутовому споживачу, електроустановки якого розташовані на такій території, в укладенні договору за умови, що нова електроустановка побутового споживача приєднана або потужність для діючої електроустановки побутового споживача збільшена в установленому законодавством порядку. У разі коли об`єкт побутового споживача перебуває у власності (користуванні) декількох осіб, електропостачальник укладає договір з одним із співвласників (користувачів) за умови наявності письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відповідна відмітка в договорі. У п.4 Правил зазначено, що якщо новий об`єкт утворився в результаті розділення об`єкта побутового споживача, укладається новий договір в установленому цими Правилами порядку. Згідно із статтею 1 Закону України "Про електроенергетику", який був чинний на момент укладення договору від 13.01.2016, споживачами електроенергії є суб`єкти господарської діяльності та фізичні особи, які використовують енергію для власних потреб на підставі договорів про її продаж та купівлю. С таттею 26 Закону України "Про електроенергетику", передбачено, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов`язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання електричної енергії. З аналізу зазначених норм слід дійти висновку, що використання електричної енергії для задоволення власних побутових потреб можливе було лише на підставі договору про користування електричною енергією з електропостачальником, який укладався із споживачем, а якщо об`єкт перебував у власності (користуванні) декількох осіб, електропостачальник укладав договір з одним із співвласників (користувачів) за наявності письмової згоди іншого співвласника. Зібрані у справі докази вказують на те, що 13.01.2016 було укладено Договір №250410480 про користування електричною енергією в преамбулі якого зазначено, що договір укладено між Публічним акціонерним товариством «Вінницяобленерго» та [PERSON] як споживачем, члени його сім`ї [PERSON] . Як зазначалось вище надані сторонами оригінали примірників цього договору, що були безпосереднім об`єктом дослідження в судовому засіданні містять відмінності та у примірнику договору позивача в графі «споживач» зазначено підписи [PERSON] та [PERSON] . У судовому засіданні сторона позивача наполягала окрім іншого на тому, що позивач [PERSON] є стороною Договору №250410480 про користування електричною енергією від 13.01.2016 та споживачем, що не врахував відповідач при відключенні житлового будинку від електропостачання. Суд зауважує, що судова практика є усталеною та у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч.3 та 4 ст.213 ЦК, слід застосовувати тлумачення contra proferentem, тобто слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Це означає, що особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Цей підхід покликаний охороняти обґрунтовані очікування сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що 13.01.2016 було укладено Договір №250410480 про користування електричною енергією між Публічним акціонерним товариством «Вінницяобленерго» та [PERSON] як споживачем, [PERSON] є членом сім`ї споживача, у якого отримана згода. З 01 січня 2019 року в Україні діє Закон України N 2019-VIII "Про ринок електричної енергії", взаємовідносини з учасниками роздрібного ринку електричної енергії регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), затвердженими постановою НКРЕКП 14 березня 2018 року N 312, Кодексом систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП 14 березня 2018 року N 310, Кодексом комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП 14 березня 2018 року N 311. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальником, які отримали відповідну ліцензію за договором постачання електричної енергії споживачам (ч.1 ст.56 Закону). 01.01.2019 на території Вінницької області розпочав діяльність оператор системи розподілу - AT «Вінницяобленерго» на підставі ліцензії про розподіл електричної енергії на підставі Постанови НКРЕКП №1414 від 13.11.2018 «Про видачу AT «Вінницяобленерго» ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом». Відповідно до абзацу 4 пункту 13 розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок електричної енергії" електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії, упродовж трьох років з 01.01.2019 виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території. Згідно із термінами наведеними у статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії", оператор системи передачі - юридична особа, відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії (п.55); оператор системи розподілу - юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності (п.56). Отож оператор системи розподілу (ОСР), у даному випадку AT «Вінницяобленерго» - це компанія, яка обслуговує локальні лінії електропередачі, відповідає за їх функціональність та передачу електроенергії кінцевому споживачу, здійснює функції розподілу електричної енергії, в тому числі прийом показів лічильників, облік електричної енергії, формування рахунку за розподіл, визначає обсяг споживання електроенергії та у подальшому передає ці обсяги постачальнику для проведення розрахунку, яким є ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ», що діє як єдиний постачальник універсальних послуг (ПУП) у Вінницькій області, забезпечуючи електроенергією побутових та малих непобутових споживачів шляхом продажу електроенергії (нараховує плату), надсилає рахунки та приймає оплату, а «Вінницяобленерго» відповідає за світло в мережі, доставляє її до споживача (обслуговує лінії, лічильники), передачу показників. Пунктом 2-10 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 р. N 312 "Про затвердження ПРРЕЕ" передбачено, що укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови. Операторам систем розподілу (далі - ОСР) слід укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії, які укладаються зі споживачем, з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані на території діяльності ОСР. Договір розробляється ОСР на основі істотних умов, визначених Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року N 310, та типової форми, встановленої Правилами, і розміщується на сайті ОСР, у засобах масової інформації і в пунктах обслуговування споживачів ОСР. ОСР шляхом безпосереднього вручення персоналом ОСР або з рахунком, або поштовим відправленням надає споживачу заяву-приєднання до зазначеного договору, яка формується за базами даних вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання та містить ЕІС-коди точок комерційного обліку об`єкта споживача. Надання такої заяви-приєднання є пропозицією споживачу про приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах діючого договору про користування або постачання електричної енергії (індивідуальні характеристики об`єкта, потужність, клас надійності, ідентифікаційні коди, особливості обліку тощо). Договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії. Непобутовим споживачам, приєднаним до мереж ОСР/ОСП, разом із заявою-приєднанням до договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії надаються паспорти точок розподілу (передачі), оформлені відповідно до Правил. До укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, який укладається зі споживачем, договірні відносини між споживачем та суб`єктом господарювання, що провадить діяльність з розподілу електричної енергії на підставі ліцензії з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами (або ОСР як правонаступником за договорами про користування електричною енергією та договорами про постачання електричної енергії), урегульовуються окремими положеннями діючих договорів про користування електричною енергією або договорів про постачання електричної енергії (у частині взаємовідносин споживача і електророзподільної організації), які не суперечать вимогам чинного законодавства у сфері електроенергетики. Зокрема сторони керуються вимогами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) з питань потужності, якості електроенергії, окремих процедурних питань тощо. У разі виникнення суперечності між нормами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) та нормами законодавства про електроенергетику сторони керуються вимогами чинного законодавства. Після укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії договори про користування електричною енергією та договори про постачання електричної енергії продовжують свою дію в частині регулювання відносин щодо заборгованості/переплати за цими договорами з відповідними правами та обов`язками, пов`язаними з такою заборгованістю/переплатою, а також щодо нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо. ОСР під час укладення із споживачами договорів про надання послуг з розподілу електричної енергії (оформлення заяв-приєднання та паспортів точок розподілу) присвоює всім точкам розподілу електричної енергії за об`єктами існуючих споживачів ЕІС-коди за точками комерційного обліку відповідно до порядку, передбаченого Кодексом комерційного обліку, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року N 311, та інших нормативно-правових актів НКРЕКП, а також актів адміністратора комерційного обліку. Згідно з п. 1.2.1. ПРРЕЕ, на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку. Згідно пункту 2.1.3 ПРРЕЕ ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки є споживач. Споживачі укладають договір споживача про розподіл (передачу) електричної енергії шляхом приєднання до публічного договору за наявності паспорта точки розподілу. У разі надання послуги з приєднання до електричних мереж ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії є оператор системи. Згідно п. 2.1.5. Правил, Договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на основі типового договору, що є додатком 3 до цих Правил. У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії споживач не має права використовувати електричну енергію із системи розподілу/передачі та має подати оператору системи письмову заяву про припинення розподілу/передачі електричної енергії на його об`єкт. Відповідно до пункту 1.2.15 ПРРЕЕ укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку). На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами. Електропостачальники зобов`язані повідомляти оператора системи розподілу (передачі) про укладення та припинення договору із споживачем в установленому цими Правилами порядку. При переході права власності (користування) на об`єкт до нового власника (користувача) переходять права та обов`язки за договорами, укладеними відповідно до цих Правил. Згідно статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач це фізична особа, у тому числі фізична особа підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання. Згідно пункту 6 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Як було встановлено судом та це підтверджено матеріалами справи, між власником будинку [PERSON] , розташованого за адресою: [ADDRESS] та ПАТ «Вінницяобленерго» існували договірні правовідносини про користування електричною енергією, член сім`ї [PERSON] шляхом проставлення підпису у договорі надала згоду при укладенні такого договору. На ім`я [PERSON] було відкрито особовий рахунок, отож вказані договірні відносини існували між ПАТ «Вінницяобленерго» та споживачем [PERSON] , за договором сплачувались комунальні платежі, платником зазначено члена сім`ї [PERSON] , отож споживач приєднався за фактом споживання електроенергії, що підтверджено відповідачем, таким чином саме на ім`я [PERSON] було відкрито особовий рахунок та він являється власником електроустановки за зазначеною адресою та не подавав оператору системи письмову заяву про припинення розподілу/передачі електричної енергії на його об`єкт. Доказів, що Договір №250410480 про користування електричною енергією від 13.01.2016 укладений між Публічним акціонерним товариством «Вінницяобленерго» (наразі АТ «Вінницяобленерго» ) та [PERSON] як споживачем визнано в установленому законом порядку недійсним суду не надано. У відповідності до положень п.7.9. та п.7.13 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, електроживлення електроустановки може бути припинено оператором системи за заявою власника цієї електроустановки у зазначений заявником термін (за погодженням з оператором системи) та на погоджений електропостачальником строк (який визначається власником електроустановки) після оплати власником цієї електроустановки оператору системи послуги з відключення. Відновлення електроживлення електроустановки, яка була відключена за заявою її власника, здійснюється за заявою власника цієї електроустановки протягом 5 робочих днів після оплати власником цієї електроустановки оператору системи послуги з підключення. Таким чином АТ «Вінницяоблернерго» отримавши заяву власника електроустановки було дотримано Правил роздрібного ринку електричної енергії. Разом з цим, судом встановлено, що [PERSON] не було укладено іншого договору з ОРС. Наразі поділ житлового будинку, який є об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя [PERSON] не проведено в натурі, справа перебуває на розгляді суду, який не завершено, виділення часток кожного із співвласників не проведено, згоди щодо встановлення порядку користування спірним будинком колишнє подружжя не дійшло, власником електроустановки являється один із співвласників - [PERSON] . Аналізуючи зібрані у справі докази у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, у відповідача були відсутні правові підстави для відновлення електропостачання до будинку за адресою: [ADDRESS] , навіть після надання [PERSON] рішення суду про визнання за нею права власності на частку будинку. Доводи позивачки про те, що саме вона сплачувала платежі за електроенергію та саме вона є споживачем та стороною договору з ПАТ «Вінницяобленерго» та у подальшому з АТ «Вінницяобленерго» шляхом приєднання до публічного договору на умовах чинного договору укладеного 13.01.2016, спростовуються наведеними вище встановленими судом обставинами, Договір є двостороннім правочином, а сплата членом сім`ї за послуги електропостачання не може свідчити про автоматичну заміну сторони такого договору. Суд звертає увагу, що відповідно до частин шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з п. 22 ст. 1 Закону № 1023-XII, споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє або використовує продукцію (послугу) для особистих потреб. Закон «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами та виконавцями робіт/послуг. Оскільки члени сім`ї користуються електроенергією в побуті, вони є учасниками таких правовідносин та вважаються фактичними споживачами послуг. Зібрані у справі докази вказують на те, що [PERSON] вважаються фактичним споживачем послуг ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ», яке діє як єдиний постачальник універсальних послуг (ПУП) у Вінницькій області, забезпечуючи електроенергією побутових та малих непобутових споживачів. Разом з цим, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд дійшов висновку, що в силу положень Закону України "Про ринок електричної енергії", Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), затвердженими постановою НКРЕКП 14 березня 2018 року N 312, позивач не є стороною укладеного із відповідачем договору щодо розподілу електричної енергії, відповідач діяв в межах повноважень та існуючих між ним та третьою особою договірних відносин, відтак в задоволенні позову в частині поновлення прав позивача як споживача слід відмовити, а оскільки позовні вимоги про стягнення пені та моральної шкоди є похідними від вказаних вимог, позивачем не доведено протиправність діяння відповідача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, тому суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі. Положення п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до Глави 8 ЦПК України. Ураховуючи те, що в задоволенні позову відмовлено, суд відносить витрати позивача на професійну правничу допомогу на її рахунок, а в частині сплати судових витрат у вигляді судового збору від яких вона була звільнена при пред`явленні цього позову, відносить на рахунок держави.

Outcome: dismissed