Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

16.01.2026 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог позивачка зазначає про те, що відносини між подружжям припинені внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з червня 2025 року. Так як відповідач відмовився від розірвання шлюбу в позасудовому порядку, позивачка змушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2026 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. 16.01.2026 року матеріали справи передано для розгляду судді. Ухвалою судді від 21.01.2026 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилася, 19.02.2026 року подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, 19.02.2026 року подав до суду заяву, в якій вказав, що проти розірвання шлюбу не заперечує, а також розгляд справи просить провести без його участі. Враховуючи наведене вище, розгляд справи проводиться за відсутності сторін та відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке. 09 червня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] , Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №477, прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] ", що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 09.06.2007 року. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, якщо позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до статті 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За змістом частини другої статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з частиною третьою статті 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, приймаючи до уваги, що сторони припинили шлюбні відносини, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнає, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved