Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Адвокат Нагаєць Дар`я Василівна, діючи на підставі ордеру про надання правничої допомоги серії АХ № 1280885 та в інтересах позивача, звернулася до Городнянського районного суду Чернігівської області із позовом до ТОВ «Гетьманське» та просила стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 17705,48 грн. Також представник позивача просила розірвати договір оренди землі № 68 від 29.11.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» та припинити речове право оренди земельної ділянки (номер запису про речове право: 50278619) із кадастровим номером 7421482400:03:000:0458, яке зареєстровано у встановленому законом порядку за ТОВ «Гетьманське». У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала і просила позов задовольнити повністю. Вказувала, що відносини оренди порушені саме відповідачем, запис про інше речове право відображається єдиним номером, розриваючи договір оренди, доцільно припинити і речове право з відповідним записом, незважаючи на те, що після так званого «відчуження права» інше речове право записано на третю особу, а також є всі підстави для стягнення заборгованості із орендної плати, у тому числі, з урахуванням інфляційного збільшення згідно статті 625 ЦК України. Від відповідача надійшов відзив, в якому директор ТОВ "Гетьманське" Анатолій Яременко вказує, що земельна ділянка із кадастровим номером 7421482400:03:000:0458 не використовується орендарем із поважних причин, за існування яких він позбавлений можливості виплачувати орендну плату. Така земельна ділянка знаходиться на відстані близько 4 км від кордону Республіки Білорусь та 10 км від кордону Російської Федерації, тому ведення аграрного бізнесу і виконання договірних зобов`язань по сплаті оренди стало неможливим. 28.02.2022 Торгово-Промислова Палата України на своєму офіційному сайті опублікувала лист, яким засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану. ТОВ "Гетьманське", за твердженням відповідача, позбавлене можливості обробляти орендовану ділянку, внаслідок чого позбавлене і можливості виплачувати орендну плату. ТОВ "Гетьманське" отримали відповідь Головного управління Державної служби України із надзвичайних ситуацій у Чернігівській області № 704-7033/7003 від 15.12.2023, де вказано, що в Управлінні відсутня інформація щодо можливості ведення сільськогосподарської діяльності та безпечності проведення таких робіт на земельних ділянках на території Чернігівського району. Виплата орендної плати напряму залежить від можливості здійснення орендарем господарської діяльності на орендованих земельних ділянках, тобто не заперечував, що орендна плата позивачу не проведена. Представник відповідача у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити повністю, підтримавши заперечення, вказані у відзиві. Також зазначив, що виходячи із суб`єктного складу дійсного права оренди на час розгляду справи, відповідач є неналежним. Господарська діяльність із часів ворожого вторгнення не проводилась в силу обставин непереборної сили, що у відповідності до положень чинного Цивільного кодексу є підставою для звільнення від зобов`язання. Безпосередньо під час судових дебатів представник відповідача вказав, що у позові слід відмовити, оскільки представник позивача зосередилася на витребуванні договору, укладеного відповідачем із третьою особою, та не подала договору, який просить розірвати, обмежилася долученням додаткової угоди, яка не замінює договір, у тому числі, із цих підстав вважав, що у позові слід відмовити. Залучене в якості третьої особи ТОВ "НАУКА-НЕЗАЛЕЖНА ЕКСПЕРТИЗА ЯКОСТІ" не забезпечило участі свого представника. Повідомлялися про час та місце розгляду справи через систему «Електронний суд». Відповідно до статті 43 ЦПК України брати участь у судових засіданнях - це право сторін. У справі достатньо письмових доказів про взаємовідносини сторін, їх права та обов`язки. Третя особа не надала вираженої згоди приймати участь у судовому засіданні, а тому суд вважає, що справу можливо розглянути без особистої участі представника третьої особи. Вивчивши всі заявлені у справі докази, вимоги і заперечення сторін, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Додаткова угода є невід`ємною частиною основного договору, спрямованою на зміну або припинення його умов, і не має самостійного значення поза цим договором. Вона набуває юридичної сили лише разом з основним документом, оформлюється в тому ж порядку та відображає зміни істотних умов (строки, ціна, реквізити). Додаткова угода працює виключно в межах та на підставі основного договору, регулюючи його функціонування. Додаток до договору - це документ, який уточнює або більш детально розкриває зміст договірних умов, однак не замінює природу договору. Тому для розірвання договору позивач (її представник) зобов`язані були додати до позову первинний договір для вивчення його судом Оскільки основний договір до позову доданий не був, сторона позивача не повідомляла про ускладнення для подання такого доказу і не вживала заходів для його витребування судом, суд, діючи за принципом диспозитивності вивчав тільки докази заявлені сторонами. Згідно частини 2 статті 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Оскільки основний договір не заявлений як доказ, неможливо вирішувати його долю, у тому числі неприпустимо його розірвати. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Додаткова угода (а.с.14-19) є невідємною частиною договору та не має доказового значення за відсутності самого договору. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін (ст. 12 ЦПК України), в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. При цьому кожна сторона в силу статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вимогами ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд має право винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі (правова позиція Верховного Суду в постанові від 29 вересня 2022 року в справі 857/7/22). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність договору, а тому у задоволенні вказаного позову слід відмовити. При цьому вимоги щодо стягнення відповідних сум також залежать від доведеності існування основного договору, тому, крім розірвання договору, неможливо вирішити і пов`язані позовні вимоги. Оскільки в задоволені позову відмовлено, відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed