Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

26.01.2024 року [PERSON] звернувся з позовом до Кіровського районного суду міста Кіровограда з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 05 вересня 2024 року у справі № 404/7434/24, [PERSON] визнано винною у тому, що керуючи 11.08.2024 року о 20 год. 22 хв., в м. Кропивницькому на перехресті вулиць Вокзальної та Київської, транспортним засобом «Dodge Dart», державний номер [NUMBER] , виконуючи поворот ліворуч, не надала дорогу транспортному засобу, який рухався у зустрічному напрямку прямо, в результаті чого здійснила зіткнення з транспортним засобом «Daewoo Lanos», державний номер [NUMBER] , належний [PERSON] . Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після дорожньо-транспорної пригоди позивач звернувся до страхової компанії ПрАТ «ВУСО», яка є страховиком автомобіля відповідача, яким прийнято рішення щодо виплати позивачу страхового відшкодування у зв`язку з ДТП, яка мала місце 11.08.2024 року у розмірі 53426,42 грн. Однак вищезазначена сума страхового відшкодування не покриває в повному обсязі ремонту по відновленню автомобіля Daewoo Lanos, державний номер [NUMBER] . Вказує, що відповідачем в добровільному порядку не відшкодовано завданої шкоди. Враховуючи викладене [PERSON] просить стягнути з [PERSON] грошові кошти в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, в сумі 61 016,68 грн. та 14 211,20 грн. понесених судових витрат. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кропивницького від 25.10.2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 07.01.2025 року відповідачем [PERSON] було подано відзив на позовну заяву. Вважає, що позовні вимоги заявлені [PERSON] про стягнення матеріальної моральної шкоди, завданої в результаті ДТП, є безпідставними, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, і не підлягають задоволенню в повному обсязі. 10.01.2025 року позивачем [PERSON] подано до суду відповідь на відзив, яким заперечує твердження відповідача. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.04.2025 року за клопотанням відповідача до участі у справі залучено приватне акціонерне товариство «ВУСО», як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору. Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити про що подав відповідну заяву до суду. Представник відповідача проти позову заперечила, підтримала обставини, які зазначені нею в спрямованому до суду відзиві на позов та просила відмовити в задоволенні позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст.12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що 08.11.2023 року між ПрАТ «ВУСО» та [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №217797007, за яким забезпеченим є транспортний засіб «Dodge Dart», державний номер [NUMBER] . 11.08.2024 року о 20 год. 22 хв., в м. Кропивницькому на перехресті вулиць Вокзальної та Київська, керуючи транспортним засобом «Dodge Dart», державний номер [NUMBER] , виконуючи поворот ліворуч, не надала дорогу транспортному засобу, який рухався у зустрічному напрямку прямо, в результаті чого здійснила зіткнення з транспортним засобом «Daewoo Lanos», державний номер [NUMBER] , належний [PERSON] . Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП. За постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до ч. 3 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 11.10.2024 року ПрАТ «ВУСО» прийнято рішення щодо виплати позивачу страхового відшкодування у зв`язку з ДТП, яка мала місце 11.08.2024 року з вини водія забезпеченого ТЗ Dodge Dart, д.н.з. [NUMBER] . Суму страхового відшкодування було розраховано на підставі звіту 41270 про оцінку вартості (розміру) збитків та висновку вартості придатних залишків № 41270/1. Сума страхового відшкодування склала 53 426,42 грн. ПрАТ «ВУСО» була визнана повна загибель автомобіля «Daewoo Lanos», державний номер [NUMBER] . 11.10.2024 ПрАТ «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 53 426,42 грн [PERSON] , що ним не заперечується. За замовлення позивача СОД [PERSON] було надано Звіт №264 про оцінку вартості майна. За звітом № 264 про оцінку вартості майна, розмір матеріальних збитків, завданих майну позивачу внаслідок ДТП, складає 114 443,10 грн. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Положеннями ст.1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визначено, що страхова (регламентна) виплата у разі пошкодження транспортного засобу розраховується як сума документально підтверджених витрат, пов`язаних із: відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, включаючи пошкодження, зроблені умисно для врятування потерпілих осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у порядку, визначеному частинами другою і третьою цієї статті; евакуацією(доставкою)транспортного засобу в межах 150 кілометрів (якщо інша відстань не погоджена між страховиком (МТСБУ) та потерпілою особою) від місця дорожньо-транспортної пригоди на території України до місця проживання потерпілої особи або до місця стоянки на території України,або до місця здійснення відновлювального ремонту на території України, а також від місця проживання потерпілої особи або місця стоянки на території України до місця здійснення відновлювального ремонту на території України; оплатою послуг стоянки, якщо транспортний засіб з поважних причин необхідно перемістити на стоянку, але не більше ніж до дати отримання страхової виплати. Витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу (страхова (регламентна) виплата), відшкодовуються страховиком (МТСБУ) у розмірі вартості відновлювального ремонту, що забезпечує приведення транспортного засобу у стан, який мав такий транспортний засіб до настання дорожньо-транспортної пригоди, та визначається відповідно до частини третьої цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верхового Суду. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Якщо, вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19), від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст. 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (ст. ст. 36, 37 Закону №1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за ст. 1194 ЦК України. Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі ст. 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 у справі №6-2808цс15, Верховного суду від 14.02.2018 року у справі № 754/1114/15. За встановлення судом обставин того, що страховиком визнано транспортний засіб «Daewoo Lanos», державний номер [NUMBER] не повністю знищеним, вбачається, що страховик відповідає перед потерпілим в лише в межах суми страхової виплати, яка вираховуються страховиком шляхом віднімання від значення ринкової вартості транспортного засобу на дату оцінки значення вартості транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди, яка складає 53 426,42 грн, що є виплатою за договірним зобов`язанням (ст. 30 закону №1961-IV). Судом відхиляються заперечення відповідача стосовно того, що ПрАТ ВУСО відшкодовано позивачу шкоду у повному обсязі в межах ліміту страхової виплати (160 000 грн.) і тому обов`язок з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у відповідача відсутній, оскільки правовідносини сторін, у справі, яка розглядається виникли з деліктного виду зобов`язання на грошову суму у розмірі 61 016,68 грн. (114 443,10 грн. (розмір матеріальних збитків, завданих майну позивачу внаслідок ДТП) 53 426,42 грн. (виплата відшкодування шкоди з боку ПрАТ ВУСО за договірним зобов`язанням). Щодо вимог позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд звертає увагу на наступне. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України). Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню 1 211,20 грн. сплаченого судового збору, 7 000 грн. витрат на правничу допомогу, 6 000 грн. на відшкодування витрат, пов`язаних із проведенням експертизи.

Outcome: approved