Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

24.11.2025 до суду через систему «Електронний суд» (сформовано в системі «Електронний суд» 23.11.2025) надійшов вказаний позов ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», який позивач мотивує тим, що між ТОВ «Слон Кредит» та відповідачем [PERSON] 05.03.2024 було укладено договір про надання споживчого кредиту №1479417, відповідно до умов якого останній отримав в кредит грошові кошти в сумі 10900,00 грн, строком на 359 днів (з 05.03.2024 по 28.02.2025), з стандартною процентною ставкою в розмірі 2,5% в день, яка застосовується в межах строку кредиту, зі зниженою процентною ставкою в розмірі 1% в день, яка застосовується на умовах визначених кредитним договором. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Кредитні кошти надані відповідачу шляхом їх перерахування на платіжну картку № [NUMBER] . Відповідно до договору факторингу №27062025 від 27.06.2025 ТОВ «Слон Кредит» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», у зв`язку з чим він має право вимагати стягнення з відповідача заборгованості за вказаним договором на свою користь. Відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в загальній сумі 114450,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 10900,00 грн, заборгованості за нарахованими процентами 98100,00 грн, заборгованості за штрафними санкціями 5450,00 грн. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. Ухвалою суду від 28.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено її розгляд по суті у відкритому судовому засіданні з викликом сторін. Цією ж ухвалою витребувано з АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки № [NUMBER] [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , а також підтвердження факту зарахування коштів 05.03.2024 на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ КБ «ПриватБанк» в сумі 10900,00 грн. від ТОВ «Слон Кредит» (ЄДРПОУ 42350798), через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «Пейтек». 22.12.2025 до суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла витребувана інформація. 30.12.2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Серебрянникова Д.В. надійшов відзив на позовну заяву в якому він просив в задоволенні позову в частині вимог про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом 98000,00 грн та штрафних санкцій 5450,00 грн відмовити, посилаючись на неправомірність їх нарахування. Зокрема, зазначає, що нарахування штрафних санкцій за кредитним договором у період дії воєнного стану не відповідає приписам чинного законодавства, а саме п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Нарахування процентів за користування кредитом є неправомірним відповідно до приписів ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Крім того, позивачем не доведено вчинення відповідачем дій, спрямованих на прийняття пропозиції укласти електронний договір, проведення ідентифікації відповідача, Також вказує на те, що відповідач є особою з інвалідністю ІІ групи, тому звільнений від сплати судового збору. 07.01.2026 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких представник позивача просив позов задовольнити в повному обсязі. Серед іншого зазначив, що відповідачем ні позивачу, ні первісному кредитору документи на підтвердження статусу військовослужбовця не надавались. Представник позивача Столітній М.М. в судове засідання не прибув, суду надав заяву в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги з урахуванням поданих заяв та клопотань підтримав в повному обсязі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не прибули, про час та місце проведення судового засідання відповідач повідомлявся належним чином, зокрема, за зареєстрованим місцем проживання, однак поштове відправлення повернуто до суду без вручення із зазначенням «адресат відсутній» за вказаною адресою. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, а від адвоката Серебрянникова Д.В. 20.01.2026 надійшла заява, в якій він повідомив про розірвання договору про надання правничої допомоги з відповідачем [PERSON] , суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст.3,6,627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Ст.638,640 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.525,526,530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Крім того, до відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики. Зокрема, відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч.1,3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Крім того, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Відповідно до ч.1-3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем на даний час визначається Законом України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015р. (далі Закон №675). Відповідно до ст.3 цього Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст.11 зазначеного Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч.1). Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (ч.3). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (ч.4). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним (ч.5). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6). Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч.7). У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору (ч.8). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12). Ст.12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Суд встановив, що 05.03.2024 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] було укладено договір №1479417 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний». Відповідно до вказаного кредитного договору відповідач [PERSON] отримав від кредитора ТОВ «Слон Кредит» в кредит грошові кошти в сумі 10900,00 грн шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника із використанням реквізитів платіжної картки № [NUMBER] , строком на 360 днів. Тип процентної ставки фіксована, стандартна процентна ставка - 2,50% в день та застосовується в межах строку кредиту; знижена процентна ставка - 1,000% в день та застосовується відповідно до наступних умов: якщо споживач до 04.04.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до кредитного договору (Графік платежів). Кінцевий термін повернення кредиту 28.02.2025 включно. Крім того, умовами договору у випадку порушення позичальником строків повернення кредиту передбачено нарахування штрафних санкцій. Відповідач [PERSON] , підписавши кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором Н510, прийняв на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором, зокрема, повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Зарахування кредитних коштів в сумі 10900,00 грн на платіжну карту № [NUMBER] відбулось 05.03.2024 на підставі укладеного Договору про організацію переказу грошових коштів № 06062022-1 від 06.06.2022 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ПЕЙТЕК», про що свідчить інформація, викладена в листі ТОВ «ПЕЙТЕК» від 02.07.2025. Згідно з інформацією АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-251210/61814-БТ від 11.12.2025 на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , в Банку емітовано картку № [NUMBER] ( [NUMBER] ), на яку 05.03.2024 було зараховано переказ в сумі 10900,00 грн. Відповідно до договору факторингу №27062025 від 27.06.2025, ТОВ «Слон Кредит» відступило право вимоги за кредитним договором №1479417 ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». Згідно з розрахунком заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №1479417 від 05.03.2024, який складений ТОВ «Слон Кредит» станом на 27.06.2025, заборгованість відповідача [PERSON] складає 114450,00 грн, а саме: за тілом кредиту 10900,00 грн, за відсотками 98100,00 грн, за пенею 5450,00 грн. Згідно з витягом з Реєстру боржників до договору факторингу №27062025 від 27.06.2025, заборгованість відповідача [PERSON] за вищевказаним кредитним договором становить 114450,00 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 10900,00 грн, заборгованості за відсотками 98100,00 грн, заборгованості за пенею 5450,00 грн. Згідно з ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає позов ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» таким, що підлягає частковому задоволенню. Так, суд виходить з того, що сторони є вільними в укладанні договору та визначенні його умов. В даній справі суд вважає встановленим та доведеним, що 05.03.2024 ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] діючи вільно, на власний розсуд, уклали договір №1479417 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний». При цьому, кредитний договір, укладений в інформаційно-телекомунікаційній системі шляхом обміну електронними повідомленнями, з підписанням електронним цифровим підписом, електронним підписом з одноразовим ідентифікатором або іншим аналогом власноручного підпису, відповідно до ст.207 ЦК України, а також Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. В даній справі судом встановлено, що договір №1479417 від 05.03.2024 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] укладено в електронному вигляді із застосуванням відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором «Н510» відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір. Так, за нормами Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно неможливим. Належних і документальних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі та додатковій угоді електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором відповідачем не надано. Крім того, відповідачем не надано суду доказів того, що його персональні дані (зокрема, особисті дані, паспортні дані, РНОКПП, номер телефону тощо) були використані Товариством для укладення договору про надання споживчого кредиту від її імені. Також суд враховує, що у вказаному договорі сторонами погоджено суму і строк кредиту, сплату відсотків за користування кредитними коштами, розмір і тип процентної ставки, порядок та умови надання кредиту, порядок обчислення (нарахування) процентів тощо. Правомірність укладеного кредитного договору як правочину ким-небудь із сторін не оспорена. Також суд вважає встановленим та доведеним, що ТОВ «Слон Кредит» надало відповідачу кредитні кошти, які останній повинен був повернути разом з процентами у строки і на умовах, передбачених цим договором Разом з тим, судом встановлено, що відповідач порушив умови укладеного кредитного договору, оскільки належним чином не виконав свого зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів у строки, визначені договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. При цьому суд враховує, що відбулась заміна кредитора, до позивача перейшли права ТОВ «Слон Кредит», і позивач має право вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за кредитним договором. Розмір заборгованості за тілом кредиту підтверджується відповідним розрахунком, який узгоджується з умовами кредитного договору, тому суд вважає в цій частині розрахунок належним та допустимим доказом і бере за основу при ухваленні цього рішення. При цьому, суд враховує, що відповідач та його представник обґрунтованих заперечень проти позову в частині заборгованості за тілом кредиту не надали і жодним чином позовні вимоги в цій частині не спростували. Щодо вимог про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитними коштами, то суд враховує, що ТОВ «Слон Кредит», згідно наданого розрахунку заборгованості, здійснювало нарахування по процентам за користування кредитом за період з 05.03.2024 по 28.02.2025 (включно) за процентною ставкою 2,50 % за кожен день користування кредитом. При цьому, 22.11.2023 прийнято Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX, який набрав чинності 24.12.2023. Цим законом доповнено ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1 %. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Разом з цим, частиною 4 розділу 11 Прикінцеві та перехідні положення Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що надавачам фінансових послуг, не зазначеним у пункті 3 цього розділу, та надавачам допоміжних послуг протягом 30 днів з дня набрання чинності цим Законом слід привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього Закону. У даній справі договір між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] №1479417 укладено 05.03.2024, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», а тому ТОВ «Слон Кредит» мало привести свою діяльність та документи у відповідності з вимогами цього Закону, зважаючи на порядок укладення договору із [PERSON] . Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати протягом перших 120 днів 2,5%, протягом наступних 120 днів 1,5%. Однак, перехідні положення законопроекту застосовується, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосується особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частина 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу 1 цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Зазначене указує на те, що строк встановлений в п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» встановлювався для договорів укладених до набрання чинності Законом України « Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», якщо строк дії договорів продовжувався після набрання чинності Законом. Таким чином, умови договору щодо встановлення денної процентної ставки вище 1% є нікчемними в силу положень частини 5 статті 8 та частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Договір №1479417 від 05.03.2024 укладений після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (24.12.2023), отже, станом на дату укладення договору кредитодавець міг застосовувати максимальний розмір денної процентної ставки, встановлений ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», лише у розмірі 1 %. Отже, у період з 05.03.2024 по 28.02.2025 (в межах строку дії договору та визначеного позивачем періоду розрахунку за процентами) розмір денної процентної ставки, які мав сплачувати позичальник, ураховуючи заборгованість за тілом кредиту у розмірі 10900 грн становить 109 грн (1 %), і за вказаний період загальний розмір заборгованості за процентами складає 39 240 грн (109 грн х 360 днів), які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Щодо доводів представника відповідача у відзиві про те, що відповідач [PERSON] є військовослужбовцем, тому нарахування процентів за користування кредитом є неправомірним відповідно до приписів ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд зазначає наступне. Ні представник відповідача разом із відзивом на позовну заяву, ні відповідач у подальшому під час судового розгляду, належних та допустимих доказів на підтвердження проходження [PERSON] військової служби як під час розгляду цієї справи, а також під час спірних правовідносин, зокрема довідки військової частини, копій військового квитка тощо не надали, інформація щодо звернення відповідача або його представника до позивача із такими документами з метою врегулювання спірних правовідносин, в матеріалах справи також відсутня. З урахуванням викладеного, позов в частині стягнення заборгованості за процентами слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за процентами за користування кредитними коштами у розмірі за відсотками у розмірі 39 240, 00 грн. Щодо вимог про стягнення штрафних санкцій у розмірі 5450 грн суд враховує наступне. Так, дійсно за умовами укладеного кредитного договору передбачено нарахування штрафних санкцій у разі порушення строків повернення кредиту. Разом з тим, відповідно до п.18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Загальновідомою обставиною є те, що з 24.02.2022 по цей час в Україні діє воєнний стан. Отже, в силу вищевикладених вимог чинного законодавства відповідач звільнений від сплати на користь позивача передбаченої кредитним договором штрафних санкцій за порушення строків здійснення платежів, у зв`язку з чим в цій частині позовних вимог слід відмовити. На підставі вищевикладеного, позов ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача [PERSON] заборгованість за тілом кредиту 10900,00 грн., заборгованості за процентами 39 240,00 грн, усього 50 140,00 грн. Також згідно зі ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам у загальному розмірі 50 140,00 грн або 43,81 % від первісно заявлених (50140,00 грн х 100% / 114450,00 грн) витрати по сплаті судового збору в сумі 1061,25 грн. (2422,40грн х 43,81% / 100%). Доводи представника відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи та звільнений від сплати судового збору жодними доказами не доведені, будь-яких документів на підтвердження таких обставин суду не надано. Крім того позивачем заявлені до стягнення судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. Як передбачено ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Здійснення таких витрат позивачем підтверджується: копією договору №10/12-2024 від 10.12.2024 про надання правової допомоги, який укладено між ТОВ «ФК «Фінтасрт Капітал» та адвокатом Столітнім М.М.; копією заявки №12130 на виконання доручення до договору №10/12-2024 від 10.12.2024; копією акту №12130 від 19.11.2025 прийму-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору №10/12-2024 від 10.12.2024, відповідно до якого адвокатом Столітнім М.М. надані клієнту ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» послуги на суму 10000,00 грн, ордером про надання правничої допомоги серії АІ №2051049 від 19.11.2025, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №9422/10 від 18.09.2020, які є належними та допустимими доказами. Окрім того, суд вважає такий розмір витрат на оплату послуг адвоката співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторін. Таким чином суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам у загальному розмірі 50 140,00 грн або 43,81 % від первісно заявлених витрати на правову допоомгу в сумі 4 381,00 грн. (10000 грн х 43,81% / 100%).

Outcome: partial