Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

У вересні 2025 року ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06 лютого 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 494070211 за умовами якого останній був виданий кредит у сумі 22 000,00 шляхом перерахування грошових коштів вказаний відповідачем картковий рахунок. Договір кредиту був укладений в електронному вигляді та підписаний [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу №28/1118-01 відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» свої права грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № 494070211 від 06 лютого 2022 року. 30 жовтня 2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №30/1023-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» свої права грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № 494070211 від 06 лютого 2022 року. 04.06.2025 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу №04/06/25-Ю, за яким ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» свої права грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № 494070211 від 06 лютого 2022 року. Відповідно до реєстру боржників до вказаного договору факторингу ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № 494070211 від 06 лютого 2022 року на загальну суму 26 116,20 гривень, яка складається з: 22 000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 4 116,20 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам. На підставі викладеного позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 26 116,20 гривень заборгованості за кредитним договором та судові витрати. Відзив на позов відповідачем не поданий. В судове засідання представник позивача не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Просив справу розглянути за його відсутності, про що зазначив у самому позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Подала заяву, в якій посилаючись на необхідність підготовки нею відзиву на позов та здійснення дій щодо повторного можливого досудового врегулювання спору, просила відкласти розгляд даної справи. Щодо поданого відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи, суд вважає, що воно є безпідставним та задоволенню не підлягає з таких підстав. Відповідно до приписів частини першої, пункту другого частини другої ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у випадку першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Частиною четвертою статті 223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Як встановлено з матеріалів справи ухвалою суду від 01.10.2025 року було відкрито провадження у даній справі та її розгляд був призначений в порядку спрощеного позовного провадження на 11-00 годину 08.12.2025 року. Про час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] була повідомлена належними чином. Так, 15.10.2025 року остання через систему електронний суд звернулася із заявою про надання доступу до матеріалів справи та відповідно ознайомилася з ними. 05.12.2025 року відповідач [PERSON] подала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із можливим врегулюванням спору у позасудовому порядку. Оскільки учасники справи не з`явилися в судове засідання розгляд справи був відкладений судом на 19.02.2026 року. Отже, відповідач повторно не з`явилася в судове засідання та вдруге заявила клопотання про відкладення розгляду справи по суті з одних і тих же питань (можливого врегулювання спору у досудовому порядку). При цьому жодних повідомлень від позивача щодо розгляду питання про досудове врегулювання спору на адресу суду не надходило. З огляду на викладене, суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи не має, та враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання від якого не надходило відзиву на позов, справу можливо розглянути по суті за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказах з ухваленням заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 06 лютого 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 494070211. За цим договором ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» зобов`язалося надати [PERSON] на умовах строковості, поворотності та платності кредит на суму 22 000,00 гривень, а та у свою чергу повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі (п.2.1 Договору). Пунктом 2.3 кредитного договору визначено, що кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором у сумі 22 000,00 одразу після укладення договору кредит, який має бути повернутий до 08.03.2022 року. Розмір процентів за користування кредитом становить 2,10 % на день. [PERSON] підписала договір кредиту № 494070211 шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (MNV62K83). Факт перерахування ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» обумовленої кредитним договором суми кредиту (22 000,00 грн.) на вказаний позичальником номер банківської картки підтверджено даними виписки з рахунку [PERSON] , відкритому в АТ «ПриватБанк». 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. Відповідно до пункту 8.2 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року строк дії договору закінчується 28 листопада 2019 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. 28.11.2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. При цьому всі інші умови договору залишились без змін. 31.12.2020 року між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжили строк договору до 31 грудня 2021 року (додаток № 2). В даній додатковій угоді Договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 викладеного в новій редакції, проте його дата укладення залишена 28.11.2018 за № 28/11188-01. 31.12.2021 року додатковою угодою №27 до договору факторингу №28/1118-01.яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року, при цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31.12.2022 року додатковою угодою №31 до договору факторингу №28/1118-01, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року, при цьому інші умови договору залишилася без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31.12.2023 року додатковою угодою №32 до договору факторингу №28/1118-01, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року, при цьому інші умови договору залишилася без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. Згідно п.2.1 розділу 2 укладеного договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно п.п.1.3. договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Відтак, договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога), при цьому перелік кредитних договорів, за якими здійснюється відступлення, наводиться у відповідних додатках до договору, а саме, реєстрах прав вимоги. Такі додатки до договору є невід`ємною частиною договору факторингу. Згідно реєстру прав вимог №175 від 05.05.2022 року, переданого на виконання договору факторингу №28/1118-01 ТОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 494070211 (а.с. 47-56). 30 жовтня 2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу 30/1023-01 на підставі якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 494070211 (реєстр прав вимог №1 від 30.10.2023 року до договору факторингу № 30/1023-01 (а.с.37-46)). 04.06.2025 року між ТОВ «Юніт Капітал» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №04/06/25-Ю, відповідно до якого ТОВ «Юніт Капітал» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 494070211. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №04/06/25-Ю до позивача перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 494070211 на суму 26 116,20 гривень, яка складається з: 22 000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 4 116,20 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам. Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону України від 3 вересня 2015року №675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон №675-VIII) електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень частини першої статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). В силу частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Зібрані докази вказують на те, що 06.02.2022 року [PERSON] уклала з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в електронній формі кредитний договір, за умовами якого фінансова компанія перерахувала на зазначений нею картковий рахунок кредитні кошти, а та зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в порядку, визначеному договором. У подальшому ТОВ «Юніт Капітал» згідно укладеного договору факторингу набуло право вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором. Умови укладеного договору [PERSON] належним чином не виконала, після закінчення строку кредитування не повернула кредит та не сплатила проценти за його користування. З огляду на викладене слід дійти висновку, що [PERSON] не виконала обов`язки за кредитним договором, а тому з неї на користь ТОВ «Юніт Капітал» слід стягнути заборгованість за відповідними кредитними договорами. Згідно представленого розрахунку заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 494070211 становить 26 116,20 гривень, яка складається з: 22 000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 4 116,20 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам. Вказаний розрахунок відповідає умовам укладеного кредитного договору, підтверджується матеріалами справи. За таких обставин поданий ТОВ «Юніт Капітал» позов підлягає до задоволення та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 494070211 у розмірі 26 116,20 гривень, яка складається з: 22 000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 4 116,20 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам. Щодо розподілу судових витрат. Приписами частин 1 та 3 ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.ст. 15, 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно доч.8ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За змістом ч.ч. 5-6ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до приписів частин 1 та 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджується, що правнича допомога у справі згідно з договором про надання правової допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025 року ТОВ «Юніт Капітал» надавалася адвокатським бюро «Тараненко та партнери», адвокатом Тараненко А. Згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025 року загальна вартість наданих послуг адвокатського бюро за правову допомогу у суді першої інстанції складає 7000 грн. Відтак, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Юніт Капітал» понесені судові витрати, а саме витрати на правничу допомогу в сумі 7000 грн. а також судовий збір у сумі 2422,40 гривень.

Outcome: approved