Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, який 22.01.2026 був уточений та в якому просить: - розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, який зареєстрований 25.08.2021 Костянтинівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), за актовим записом №163; - після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] »; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь, аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. В обгрунтування позову вказала,що 25.08.2021 зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у Констянтинівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Харків), актовий запис №163. Від спільного подружнього проживання [INFO] народився син [PERSON] , який проживає разом із нею і перебуває на її повному утриманні. З початку спільного проживання були нормальні сімейні відносини, однак з початку 2025 року сімейне життя погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з відповідачем. Кожен має протилежні погляди на шлюб, сім`ю, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у сім`ї, не може підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин. Сім`я розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати, так як збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам дитини. На сьогоднішній день проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Дитина залишилася проживати разом з нею. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Своїх доходів не вистачає для забезпечення належного рівня життя та розвитку дитини, тому змушена звернутися до суду. В добровільному порядку згоди щодо сплати аліментів не досягнуто. Відповідач є здоровим та працездатним, отримує дохід, інших осіб на утриманні не має, а тому зможе сплачувати аліменти у розмірі 1/2 частини. Ухвалою суду від 10.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у справі. Ухвалою суду від 14.01.2026 позовну заяву залишено без руху, запропонувано позивачці в строк протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху привести позовну заяву у відповідність з вимогами статей 175, 177 ЦПК України. Ухвалою суду від 23.01.2026 продовжено розгляд справи у зв`язку з усунення позивачкою недоліків позовної заяви. Позивачка в судове засідання не з?явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з?явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, на розірвання шлюбу та сплату аліментів на утримання дитини у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу)згоден. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі з 25.08.2021, який зареєстрований Костянтинівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), за актовим записом №163. Присвоєні прізвища після укладення шлюбу чоловікові « [PERSON] », дружині « [PERSON] ». За період шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 30.11.2022), який проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Шлюбні відносини сторони припинили, спільне господарство не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Підстав для примирення сторони не вбачають та обоє наполягають на розірванні шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З огляду на викладене суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, сторони до збереження сім`ї не прагнуть. Тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки в частині розірвання шлюбу необхідно задовольнити. Також, суд звертає увагу позивачки, що відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка бажає після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Щодо вимог про стягнення аліментів, суд зазначає таке. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім?я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до роз?яснень, які містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За змістом статті 180 Сімейного кодексу (далі СК) України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Таким чином, позовні вимоги позивачки є обґрунтованими, оскільки на її утриманні знаходиться неповнолітня дитина від їх шлюбу з відповідачем. Відповідач згоден сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі. Згідно з ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», позивачка звільнена від сплати судового збору за позовною вимогою про сплату аліментів. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» складає 1331,20 грн. Судові витрати за вимогою про розірвання шлюбу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved