Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

У листопаді 2025 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», через свого представника Грибанова Д.В., звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, де просить стягнути з відповідачки заборгованість в розмірі 36 900,00 грн, з яких: 10 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 21 900,00 грн сума заборгованості за процентами; 5 000,00 грн - сума заборгованості за штрафами. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати вказуючи про витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2422,40 грн та вказує на орієнтовну суму можливих витрат, пов`язаних з розглядом справи (витребування доказів, проведення огляду доказів за їх місцем знаходження, забезпечення доказів) в розмірі 1514,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.12.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено в електронній формі кредитний договір № 5169991, за умовами якого, останній отримав на свій банківський платіжний рахунок кредит у розмірі 10 000,00 грн. 16 липня 2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та позивачем було укладено договір факторингу № 16072025, у відповідності до умов якого, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передав (відступив) позивачу належні йому права вимоги, а позивач прийняв належні Первинному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема право вимоги до відповідачки за кредитним договором від 10.12.2024 року № 5169991 в розмірі 36 900,00 грн, з яких: 10 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 21 900,00 грн сума заборгованості за процентами; 5 000,00 грн - сума заборгованості за штрафами.. Посилаючись на вищевикладене, а також на невиконання відповідачем зобов`язань перед кредитором з повернення кредиту, несплаті відсотків за користування кредитом та інших зобов`язань, а також, з огляду на перехід права вимоги до відповідача, представник позивача просив стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за вищевказаним кредитним договором у загальному розмірі 36 900,00 грн та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 29.12.2025 року провадження по справі було відкрито, призначено розгляд справи по суті. В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Клопотань щодо відкладення судового засідання до суду не надходило. Згідно зазначеного в позовній заяві, представник позивача просив провести судовий розгляд справи без його участі та проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на те, що відповідачка повідомлялася належним чином про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явилася та про причини неявки суд не повідомила, враховуючи, що відповідачкою не подано відзиву на позовну заяву, а позивач не проти винесення судом заочного рішення, суд ухвалює заочне рішення у справі. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 10 грудня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено в електронній формі кредитний договір № 5169991. Відповідно до п. 1.1. Договору, його укладення здійснюється сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний застосунок «Credit7». Пунктом 1.2. Договору визначено, що кредит надається на умовах строковості, зворотності, платності, в розмірі 10 000,00 грн, на строк кредиту 360 днів із періодичністю платежів кожні 30 днів (пункт 1.3. Договору). Стандартна процентна ставка становить 1,00% в день (п. 1.4.1. договору). Знижена процентна ставка становить 0,10% за кожен день користування кредитом, яка застосовується якщо клієнт до 08.01.2025 року (включно) сплатить кошти, в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних стандартних умовах. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 46 000,00 грн (п. 1.6.1. Договору), а у період застосування зниженої процентної ставки 43 300,00 грн (п. 1.6.2. Договору). Відповідно до п. 2.1. Договору кредит надається шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної карти) № [NUMBER] . Дата надання кредиту: 10 грудня 2024 року або 11 грудня 2024 року (п. 2.2. Договору). Згідно із п. 2.4. Договору кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту на користь клієнта. За умовами п. 3.1 Договору проценти за користування кредитом нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредитування. До періоду розрахунку процентів включається день надання кредиту та день фактичного повернення кредиту (п. 3.2 Договору). Сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів. За змістом п.п. 4.5.1.2 п. 4.5 Договору передбачено, що допущення прострочення платежів, вказаних у Графіку платежів, може бути наслідком у виді необхідності сплати штрафу у порядку та розмірі, що визначені у п. 6.3. Договору. Відповідно до п. 6.3. Договору, у випадку невиконання та/або неналежного виконання (прострочення виконання) клієнтом своїх грошових зобов`язань за Договором Товариство має право нараховувати, а клієнт зобов`язаний сплатити Товариству штраф у розмірі 75% від суми невиконаного та/або неналежно виконаного грошового зобов`язання на 2-й день кожного факту такого невиконання та/або неналежного виконання. Відповідно до пункту 9.3. Договору, він вважається укладеним з моменту його підписання сторонами з урахуванням особливості його підписання відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та нормативних актів Національного банку України. З додатку № 1 до Договору вбачається Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яким передбачено 12 платежів з повернення кредиту та сплати процентів за період з 10.12.2024 року по 04.12.2025 року на суму 43 300,00 грн, в тому числі, 10 000,00 грн - розмір кредиту, який підлягає поверненню та 33 300,00 грн - нарахованих процентів. Договір та додаток № 1 до нього підписано відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором: 50924, 10.12.2024 року о 18:54:50. Аналогічні умови кредитування встановлено у Паспорті споживчого кредиту, з яким ознайомилася відповідачка до моменту укладення Договору, про що свідчить її електронний підпис одноразовим ідентифікатором: 21532, 10.12.2024 року о 18:53:35. Відповідно до інформаційної довідки про підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 17 липня 2025 року № 1-1707, встановлено, успішність операції з перерахування коштів на платіжну карту клієнта 10 грудня 2024 року о 18:55:14 на суму 10 000,00 грн, на номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 591306361. Відповідно до розрахунку заборгованості договором № 5169991 від 10 грудня 2024 року заборгованість відповідача станом на 16 липня 2025 року становить 36 900,00 грн, яка складається з: 10 000,00 грн - заборгованості за кредитом; 21 900,00 грн - заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом; 5000,00 грн штрафних санкцій, нарахованих відповідачу 10.01.2025 року, в розмірі - по 2 250,00 грн та та 09.02.2025 року, в розмірі 2 750,00 грн. 16 липня 2025 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» уклали договір факторингу № 16072025 (далі - договір факторингу), відповідно до умов якого Первинний кредитор передав позивачу права вимоги до боржників, а позивач прийняв належні Первинному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 1 від 16 липня 2025 року до договору факторингу, ТОВ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 36 900,00 грн, яка складається з: 10 000,00 грн - заборгованості за кредитом; 21 900,00 грн - заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом; 5000,00 грн штрафних санкцій. Факт оплати за договором факторингу підтверджується Платіжною інструкцією від 18 липня 2025 року № 740. Встановивши наведені обставини, суд керується наступним. Відповідно до положень частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. З огляду на статтю 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі статтею 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з яким договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчених. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладенним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується у порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Проаналізовані судом докази дають підстави для висновку, що сторони кредитного договору уклали його в електронній формі, яким узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого виду договору. Відповідач отримав на належний йому банківський (картковий) рахунок суми кредиту, що свідчить про укладення кредитного договору. При цьому, як зі змісту самого кредитного договору, так і зі змісту наведених вище правових норм, убачається дотримання певного алгоритму дій, супутніх підписанню договору в електронному, що мало б відбутись лише за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідачем. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до частини першої статті 1049 та статті 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В ході розгляду справи встановлено, що Первинний кредитор виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти. Однак, в порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за вказаним вище договором. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі ст. 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором на підставі договору факторингу та за отриманим реєстром боржників. Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача суми боргу за кредитним договором та заборгованості за процентами. Щодо вимоги про стягнення штрафних санкцій. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Судом встановлено, що кредитний договір укладено 10.12.2024 року, а неустойка (штраф, пеня) сплата якої передбачена договором, нарахована Первинним кредитором під час дії в Україні воєнного стану. Отже, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми заборгованості по штрафам у розмірі 5 000,00 грн суперечать вимогам закону та задоволенню не підлягають. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 10.12.2024 року № 5169991 в розмірі 31 900,00 грн, з яких: 10 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 21 900,00 грн сума заборгованості за процентами. Вирішуючи питання щодо розміру судового збору, який покладається на відповідача у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог позивача, суд виходить з наступного. Ціна пред`явленого позову складає 36 900,00 грн, а розмір задоволених позовних вимог складає 31 900,00 грн, тобто 86,4% від ціни позову. Таким чином, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача становить 2 092,95 грн. Щодо орієнтованого розрахунку судових витрат, які зазначено позивачем у позовній заяві, то суд констатує про недоведеність будь-яких витрат, пов`язаних з розглядом справи, які полягали б у витребуванні доказів, проведенні огляду доказів за їх місцем знаходження, забезпеченням доказів в розмірі 1514,00 грн. Суд враховує також ту обставину, що відповідних процесуальних дій судом в ході розгляду справи не вчинялось. Виходячи з наведеного, в даній частині судових витрат слід відмовити. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial