Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики зі спадкоємця, мотивуючи позов тим, що 07.08.2022 року він надав [PERSON] в борг 40000,00 дол. США строком на три місяці. У разі не виконання дій зазначених в розписці [PERSON] зобов`язався повернути позику в повному обсязі. Разом з тим, останній ухилявся від виконання зобов`язань за договором позики в добровільному порядку. [INFO] [PERSON] помер та після його смерті залишилось спадкове майно. Спадкоємцем [PERSON] є відповідач, яка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, а порядок задоволення вимог до спадкоємців регламентуються ст.ст. 1281, 1282 ЦК України. Враховуючи викладене вище [PERSON] змушений був звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 28.12.2023 року заяву позивача булозадоволено та забезпечено позов шляхом накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності [PERSON] , спадкоємцем якого є [PERSON] , в межах позовних вимог, а саме в розмірі 40000,00 доларів США, що становить 1456864,00 грн. Ухвалою суду від 11.01.2024 року було відкрите загальне позовне провадження у справі та справу призначено до підготовчого судового розгляду. На адресу відповідача судом була надіслана копія ухвали про відкриття провадження у справі, у якій був встановлений строк для подання відзиву та письмових пояснень, а також копія позовної заяви і доданих до неї документів. Разом з тим, відповідач своїм правом на надання суду відзиву на позов не скористалася. Ухвалою суду від 03.04.2024 року, яка залишена без змін постановою Вінницького апеляційного суду, клопотання представника відповідача задоволено та призначено у справі посмертну судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено атестованим судовим експертам Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. До отримання висновку експертизи провадження у справі було зупинено. На вирішення експертів поставлено питання: 1.[PERSON] чи іншою особою виконаний підпис та рукописний текст у розписці від 07 серпня 2022 року, а саме: «С моих слов написано верно в чем и расписываюсь (підпис) /Кочков/»? В зв`язку з надходженням клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, 09.09.2024 року провадження у справі було поновлено, а 19.11.2024 року направлено отримані додаткові матеріали для продовження проведення експертизи. Провадження у справі було зупинено. Ухвалою суду від 02.04.2025 року провадження у справі поновлено через повернення матеріалів цивільної справи без виконання (не оплаченням експертних послуг). Вподальшому, ухвалою суду від 14.07.2025 року задоволено клопотання представника відповідача про повторне направлення ухвали суду про призначення посмертної судової почеркознавчої експертизи. У зв`язку знадходженням висновку експерта №1782/25-21 судової почеркознавчої експертизи від 29.09.2025 року, провадження у справі було поновлено 20.10.2025 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, з підстав викладених в позовній заяві, та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила позовні вимоги, оскільки вони є недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають. Позивач вказує на те, що 27.12.2023 року він звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики в межах вартості майна одержаного у спадщину. Проте, як вбачається з витребуваних матеріалів спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] , його дружина [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом 08.02.2024 року. Матеріали спадкової справи не містили звернення кредитора до нотаріуса у строки визначені законом. З метою правильного вирішення справи необхідно було встановлювати наступні обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України; коло спадкоємців; обсяг спадкового майна та його вартість, тим самим визначити межі відповідальності спадкоємця. Оскільки матеріали справи не містять вказаних вище доказів, тому у суду відсутні підстави для задоволення позову. В судове засідання для участі у судових дебатах представник відповідача не зявилася, проте подала до суду заяву з проханням провести засідання без її участі та відповідача. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, спадкової справи №512/2023, допитавши свідків, оцінивши представлені суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 07.08.2022 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики та на підтвердження цього останнім була надана позивачу розписка, яка посвідчує факт передання позикодавцем визначеної грошової суми, відповідно до якої [PERSON] ( [INFO] , проживаючий за адресою: [ADDRESS] ) отримав від позивача грошові кошти у розмірі 40000,00 дол. США. Отримані кошти [PERSON] налаштований (за попередньою домовленістю з [PERSON] ) частково використати на підготовку низки документів для подальшого укладення договору дарування або договору купівлі-продажу частини спільного будинку, яка належить йому на праві власності на користь [PERSON] та частково на оформлення усіх необхідних документів для повернення на його батьківщину російську федерацію, м. Лісозаводськ, Приморський край (Т. 1 а.с. 5). Абзацом четвертим вказаної розписки визначено, що строк для виконання грошового зобов`язання за попередньою домовленістю складає три місці. У разі, якщо вищезазначені дії не будуть виконані [PERSON] в рамках строку то отримані кошти відповідно зобов`язався повернути позику в повному обсязі. Розписка підписана у присутності двох свідків [PERSON] , [PERSON] (абзац п`ятий розписки). Згідно з абзацами 6, 7 розписки, передані грошові кошти за цією розпискою мають статус позики згідно чинного законодавства України. Після повернення грошових коштів, [PERSON] повертає [PERSON] розписку. Однак, [PERSON] за життя не повернув кошти та не виконав свого зобов`язання. Відповідно до довідки №232/01-16 від 18.10.2021 року приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Конюк В.О., виданої [PERSON] про те, що після смерті його дружини [PERSON] , яка померла [INFO] і до дня смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Приватним нотаріусом Вінницького міського округу Конюк В.О. 12.01.2021 року на підставі поданої заяви була заведена спадкова справа №01/2021, номер спадкової справи у Спадковому реєстрі 67046508. До приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернувся спадкоємець за законом: чоловік померлої [PERSON] (Т. 1 а.с. 42). Приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Конюк В.О. 18.10.2021 року видано [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дружини [PERSON] , на: - 1/2 частку в праві власності на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] (Т. 1 а.с. 43, 44); - земельну ділянку площею 0,0241 га, кадастровий номер 0510136600:02:007:0086, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (Т. 1 а.с. 45, 46, 120-129); - земельну ділянку площею 0,0265 га, кадастровий номер 0510136600:02:007:0085, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (Т. 1 а.с. 109-117). Також, 26.09.2022 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Конюк В.О. видано свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] після смерті дружини [PERSON] на 1/2 частки в праві власності на земельну ділянку площею 0,0470 га, кадастровий номер 0510136600:02:007:0081, розташованої за адресою: [ADDRESS] (Т. 1 а.с. 98, 99, 100-106). Матеріалами справи встановлено, що 27.01.2023 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що зроблено відповідний актовий запис №169 (Т. 1 а.с. 82). Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] в м. Вінниці (Т. 1 а.с. 76). З витребуваних ухвалою суду доказів вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані: [PERSON] з 18.11.2000 року по 12.07.2023 року, [PERSON] по [INFO] , [PERSON] з 08.07.1981 року по 15.12.2023 року (Т. 1 а.с. 134). Першою вінницькою державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №512/2023, після смерті [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 73665453, виданим 22.08.2023 року (Т. 1 а.с. 74). Як вбачаєтьс з матеріалів спадкової справи №512/2023 (Т. 1 а.с. 69-131), 22.08.2023 року відповідач [PERSON] звернулася до Першої вінницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадкового майна після смерті [INFO] чоловіка [PERSON] (Т. 1 а.с. 70). Відомостей щодо інших спадкоємців матеріали спадкової справи не містять. Згідно зі свідоцтвами про право на спадщину за законом, виданих 08.02.2024 року державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Сушицькою А.О., [PERSON] є спадкоємцем майна померлого чоловіка [PERSON] , яке складається з: - 1/2 частки житлового будинку, з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (Т. 1 а.с. 96, 97, 107-108); - земельної ділянки, загальною площею 0,0265 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0510136600:02:007:0085 (Т. 1 а.с. 118, 119); - земельної ділянки, загальною площею 0,0241 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0510136600:02:007:0086 (Т. 1 а.с. 129-130). З метою досудового врегулювання спору позивач [PERSON] 22.12.2023 року надіслав до відповідача [PERSON] вимогу про повернення заборгованості за договором позики від 07.08.2022 року в сумі 40000,00 дол. США, яку отримав [PERSON] в межах розміру та вартості успадкованого нею майна після смерті [PERSON] (а.с. 10-11). З висновку експерта №1782/25-21 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, проведеного 29.09.2025 року Вінницьким відділенням КНДІСЕ МЮ України, вбачається, що [PERSON] виконаний підпис від імені [PERSON] та рукописний текст у розписці від 07.08.2022 року, а саме «С моих слов написано верно в чем и расписываюсь (підпис) / [PERSON] /» (Т. 2 а.с. 117-123). Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив обставини того, що [PERSON] мав намір позичити кошти та [PERSON] просив його бути свідком. [PERSON] підписав розписку та отримав кошти. Кошти передав [PERSON] [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив обставину укладення договору позики та отримання [PERSON] грошових коштів в розмірі 40000,00 дол. США. Останній мав намір виїхати з України, тому хотів продати майно. Текст розписки готував брат - [PERSON] (помер у 2023 році) і коли вони всі приїхали до [PERSON] в обумовлений час, то йому була надана для ознайомлення розписка та передані кошти. [PERSON] перерахував гроші та підписав розписку. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК Українидоговір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст. 1049 ЦК України). Частинами 3, 4 ст. 545 ЦК України передбачено, що наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Згідно з нормами ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, в тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. З матеріалів справи, судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та [PERSON] виникли правовідносини за договором позики. Позичальник свої зобов`язання за договором від 07.08.2022 року належним чином не виконав, оскільки факт наявності боргу підтверджується оригіналом боргової розписки, яка знаходиться у позивача. Вказана розписка містить строк повернення кредиту, який сплинув. Також дійсність підпису [PERSON] в розписці підтверджено судовою почеркознавчою експертизою та показами свідків. З приводу спадкування боргових зобов`язань, слід відзначити наступне. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282 ЦК України про обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора. Так, згіно з вимоамиг ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям в натурі. У висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 12 травня 2022 року у справі № 577/650/21, зазначено, що виходячи з існування вольового критерію, у цивільних правовідносинах прийнято вважати, що кожен спадкоємець діє добросовісно, як добрий господар, який є зваженим, передбачливим і розсудливим під час прийняття юридично значимих рішень та обранні варіанта власної поведінки. Дотримання наведених норм забезпечуватиме стабільність цивільного обороту. У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців. Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи. Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора. Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості. Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника. У такому випадку відбувається правонаступництво, яке є транслятивним, тобто таким, що переносить права та обов`язки на нового боржника. Право на захист є складовою будь-якого суб`єктивного права. Визнавши за особою певне цивільне право, законодавець тим самим визнає за кредитором право вимагати надання захисту, у тому числі й у судовому порядку. Отже, звертаючись до суду з позовом, [PERSON] заявив свої вимоги до відповідача саме на підставі норм ст. 1282 ЦК України. З матеріалів спадкової справи, витребуваної судом, встановлено: коло спадкоємців, яким є лише відповідач [PERSON] ; обсяг спадкового майна. Так, відповідач після смерті чоловіка прийняла спадщину (шляхом отримання свідоцтв про право власності на спадщину), яка складається з: 1/2 частки житлового будинку, земельної ділянки загальною площею 0,0265 га, кадастровий номер 0510136600:02:007:0085 та земельної ділянки загальною площею 0,0241 га, кадастровий номер 0510136600:02:007:0086, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Тобто обсяг успадкованого відповідачем майна є значним. Факт прийняття спадщини відповідачем не заперечується, а тому відповідно до статті 1218 ЦК України відповідач прийняла всі права та обов`язки померлого і відповідно до вимог ст. 1282 ЦК України зобов`язана задовольнити вимоги кредитора повністю. Позивач звертався до відповідача із вимогою про повернення боргу, проте вимога кредитора згідно з вимогами ст. 1282 ЦК України задоволена не була, тому задоволення судом позовних вимог позивача узгоджується з положеннями ч.1 ст. 1282 ЦК України. Щодо доводів представника відповідача про відсутність в матеріалах справи доказів вартості спадкового майна, успадкованого [PERSON] , то слід зазначити, що доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Позивачем у справі відповідно до ч. 4 ст. 83 ЦПК України, не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. У постанові Верховного Суду від 24.11.2021 у справі № 615/473/20 зазначено, що: «одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у статтях 12, 81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 Цивільного кодексу України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна». Відповідач не скористалась своїм правом щодо доведеності вартості успадкованого нею майна. Щодо твердження представника відповідача про необхідність звернення позивача до нотаріуса із вимогою, то суд не приймає його до уваги, оскільки така вимога не визначена ст. 1281 ЦК України. При цьому, позивач ще до отримання відповідачем свідоцтв про право на спадщину звертався до неї із письмовою вимогою. Враховуючи викладені вище обставини у їх сукупності, суд вважає що заявлені позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними належними та допустимим доказами, не спростованими відповідачем, а тому вони підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати на оплату судового збору в розмірі 15099,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. Витрати позивача на правничу допомогу не підлягають задоволенню за недоведеністю, оскільки на їх підтвердження суду не була нада додаткова угода про визначення розміру гонорару адвоката та акт виконаних робіт. На підставі викладеного та

Outcome: approved