Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 13.08.2018 року у розмірі 72683,98 грн, а також судовий збір у сумі 3028 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 13.08.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 37200 грн , строком 36 місяців, зі сплатою відсотків 0, 01% річних від залишкової суми кредиту. Згідно п.1.4 позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної (надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контак-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим Договором щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запиьів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку) заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором, . 02.12.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІДЕЯ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі по тексту ТОВ «ФК «ЄАПБ») було укладено договір факторингу № 12/89, за яким право грошової вимоги до відповідача перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до Реєстру боржників № 1 до Договору факторингу № 12/89 від 02.12.2020 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 72683,98 грн, з яких: 36166,81 грн сума заборгованості за основним боргом; 7,70 грн сума заборгованості за відсотками; 36509,47 грн - заборгованість за комісіями. Відповідач не виконує взятих на себе обов`язків за кредитним договором, не погашає заборгованість за грошовим зобов`язанням ні на рахунок попереднього кредитора, ні на рахунок позивача. У судове засідання представник позивача не з`явився, просив слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з"явився, повідомлявся належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомив. Відзив до суду не надав. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 13.08.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 37200 гр , строком 36 місяців, зі сплатою відсотків 0, 01% річних від залишкової суми кредиту. Згідно п.1.4 позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної (надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контак-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим Договором щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запиьів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку) заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором. Сторонами також погоджено Таблицю обчислення загальної вартості кредиту, яка є невід`ємною частиноюкредитного договору, згядно якої сума кредиту становить 37200 грн, проценти за користування кредитом 5, 75 грн, комісія за надання кредитом 0, плата за обслуговування 49416,48 грн. 02.12.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІДЕЯ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі по тексту ТОВ «ФК «ЄАПБ») було укладено договір факторингу № 12/89, за яким право грошової вимоги до відповідача перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до Реєстру боржників № 1 до Договору факторингу № 12/89 від 02.12.2020 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 72683,98 грн, з яких: 36166,81 грн сума заборгованості за основним боргом; 7,70 грн сума заборгованості за відсотками; 36509,47 грн - заборгованість за комісіями. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1047 ЦК України передбачено, шо позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частинами 1, 3 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 ст. 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1080 ЦК України передбачено, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Частиною 1 ст. 1081 ЦК України визначено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено: «Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом». Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Відповідно до ч.1,3 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи викладене, обгрунтованою та доведеною згідно матеріалів справи є сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 36166,81 грн та процентами заборгованості у розмірі 7,70 грн, що у сумі становить 36174,51 грн. Що ж стосується стягнення комісії у розмірі 36509,47 грн, то у цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з такого. Умовами договору, погодженого сторонами, передбачено плату за обслуговування кредитної (надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контак-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим Договором щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запиьів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку) заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором. Згідно умов Паспорту споживчого кредиту, погодженого сторонами, плата за обслуговування кредитної заборгованості становить 3, 69% щомісячно від початкової суми кредиту. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції, чинній на час укладення оспорюваного договору), після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Пунктом 1.4 Кредитного договору та Паспортом споживчого кредиту була встановлена плата за обслуговування кредиту, яка відповідно до ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» повинна надаватися на безоплатній основі, отже в задоволенні позовних вимог, щодо стягнення комісії у розмірі 36509,47 грн необхідно відмовити. Наведене узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19 (провадження № 61-22778св19), однак Велика Палата Верховного суду у справі № 496/3134/19 від 13 липня 2022 року відступила від висновків, викладених у вище зазначеній постанові та зазначила, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Відтак, враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду та дату укладення кредитного договору нарахована плата за нарахованими та несплаченими комісіями у розмірі 36509,47 вважається нікчемною, оскільки така послуга за законом повинна надаватися банком безоплатно, а відтак вказаний пункт кредитного договору є несправедливим та підлягає визнанню нікчемним. Понесені позивачем судові витрати у справі відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, як документально підтверджені, підлягають стягненню пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 1506,49 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial