Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Позивач Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач [PERSON] є споживачем послуг за адресою: [ADDRESS] . З 01.05.2018 по 31.10.2021 позивачем надавалися послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (послуги з ЦО/ЦПГВ), а з 01.11.2021, позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (послуги з ТЕ/ПГВ). Крім того, позивач на підставі Договору № 602-18 про відступлення прав вимоги (цесії) від 11.10.2018, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», отримав право вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та/або постачання гарячої води, яка утворилася до 01.05.2018. Відповідач своєчасно не сплачувала за спожиті послуги, у результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 30.06.2025 становить 121143,14 грн, та складається з наступного: -заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення - 6405,46 грн; інфляційна складова боргу - 1108,14 грн; три відсотки річних - 271,66 грн; -заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання - 4109,60 грн; інфляційна складова боргу - 710,96 грн, три відсотки річних - 174,29 грн; -заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення - 19861,77 грн; інфляційна складова боргу - 3436,09 грн; три відсотки річних - 842,36 грн; -заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води - 29489,39 грн; інфляційна складова боргу - 5101,66 грн; три відсотки річних - 1250,67 грн; -заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії - 23020,63 грн; інфляційна складова боргу - 3320,41 грн; три відсотки річних у розмірі 800,04 грн; пеня - 973,38 грн; -заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води - 13869,14 грн; інфляційна складова боргу - 2098,92 грн; три відсотки річних - 505,91 грн; пеня - 615,53 грн; -заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії - 1477,24 грн; -заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води - 1591,53 грн; -заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення - 47,11 грн; -заборгованість за обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води - 61,25 грн. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за спожиті послуги у розмірі 121143,14 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. Ухвалою Оболонського районного суд м. Києва від 01.09.2025 відкрито спрощене провадження по справі та призначено до судового розгляду. 12.11.2025 представник відповідача - адвокат Хорольський І.В. надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обгрунтування відзиву зазначає, що позивачем пропущено строки позовної давності. Також відповідач не погоджується з нарахуванням трьох відсотків річних та інфляційних втрат, посилаючись на постанову КМУ № 206 від 05.03.2022. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві. Вислухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких грунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва за Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», яке починаючи з 01.05.2018 здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. 11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» укладеного Договір № 602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенрго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. 11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» укладено Договір про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18, предметом якого є право вимоги до юридичних, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання як такий, що підлягає стягненню із споживача (споживачів). Відповідно до Додатку № 1 та/або додатку № 2 до Договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Правовідносини у сфері надання послуг з ЦО/ЦПГВ регулювались Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630. Правовідносини у сфері надання послуг з ТЕ/ПГВ регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води» (далі - постанова Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182) та Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії» (далі постанова Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830). Відповідно до вимог вказаних вище нормативно-правових актів, послуги з ЦО/ЦПГВ та послуги з ТЕ/ПГВ, надаються споживачеві згідно з договорами, що оформлюються на основі типових договорів про надання відповідних комунальних послуг, які є договорами приєднання. На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 №34 (5085). Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Позивачем, на виконання вимог чинного законодавства, на своєму веб-сайті оприлюднені типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води. Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов як договору про надання послуг з ЦО/ЦПГВ, так і договору про надання послуг з ТЕ/ПГВ є, у тому числі, факт отримання послуг споживачем. Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 28.04.2006, що підтверджується відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської РДА № 135788670 від 19.08.2025. Цей будинок в цілому під`єднаний до мереж тепло- та водопостачання. Як наслідок, квартира, в якій зареєстрована відповідач, під`єднана до внутрішньо-будинкової системи тепло - та водопостачання, а отже, вона є споживачем послуг з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 споживачем послуг з ТЕ/ПГВ. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем. Відповідач в свою чергу від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством не відмовлявся, не відключався. Крім того, постанова судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 20.04.2016 року (справа 6-2951цс15) містить висновок про те, що факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Оскільки КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» надавались послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води споживачу, який отримував вказані послуги і користувався ними за адресою: [ADDRESS] , у відповідача виник обов`язок оплатити ці послуги. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу (ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання виконує належним чином, здійснює надання житлово-комунальних послуг. Свої зобов`язання відповідач [PERSON] виконує неналежно, внаслідок чого виникла заборгованість, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було. На підтвердження своїх доводів щодо заборгованості відповідача, позивач надав суду у тому числі, розрахунки заборгованості за надані послуги, з яких вбачається, що станом на 30.6.2025 за особовим рахунком [NUMBER] (адреса споживача: [ADDRESS] ) наявна заборгованість у загальному розмірі 121143,14 грн, яка складається з: заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення - 6405,46 грн; інфляційна складова боргу - 1108,14 грн; три відсотки річних - 271,66 грн; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання - 4109,60 грн; інфляційна складова боргу - 710,96 грн, три відсотки річних - 174,29 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення - 19861,77 грн; інфляційна складова боргу - 3436,09 грн; три відсотки річних - 842,36 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води - 29489,39 грн; інфляційна складова боргу - 5101,66 грн; три відсотки річних - 1250,67 грн; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії - 23020,63 грн; інфляційна складова боргу - 3320,41 грн; три відсотки річних у розмірі 800,04 грн; пеня - 973,38 грн; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води -13869,14 грн; інфляційна складова боргу - 2098,92 грн; три відсотки річних - 505,91 грн; пеня - 615,53 грн; заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії - 1477,24 грн; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води - 1591,53 грн; заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення - 47,11 грн; заборгованість за обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води - 61,25 грн. Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконує свої обов`язки належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань. Щодо доводів представника відповідача про те, що є недопустимим нарахування та стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних у період дії воєнного стану відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022, суд зазначає наступне. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, в зв`язку з військовою агресією рф проти України, в Україні було введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, з подальшими його продовженнями, який триває і наразі. Кабінет Міністрів України своєю Постановою № 1405 від 29.12.2023 скасував заборону на припинення житлово-комунальних послуг, нарахування штрафів та пені, а також на стягнення заборгованості населення за житлово-комунальні послуги. Отже, законодавець на рівні акту Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03. 2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановив заборону нараховувати, у тому числі інфляційні втрати та 3 % річних, і такі положення до внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 1405 від 29.12.2023 стосувались території міста Києва, а тому нормативно-правовий акт (постанова) Кабінету Міністрів України № 206 від 05 березня 2022 року підлягає застосуванню до врегулювання спірних правовідносин за період з 24.02.2022 до 29.12.2023. Із долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем було нараховано пеню, 3 % річних та інфляційні втрати за період з 01.02.2024 по 30.06.2025, що узгоджується з положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1405 від 29.12. 2023. Отже, позивач КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», мав повне правове підґрунтя для здійснення нарахувань 3 % річних, інфляційних втрат та пені на суму простроченої заборгованості відповідача у межах заявлених вимог за період з 01.02.2024 по 30.06.2025. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву заявив про застосування наслідків спливу позовної давності до вимог позивача. Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини першої, п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. У частині першій статті 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважаться, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Законом № 540-IX від 30.03.2020 розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України встановлений карантин, який неоднаразово продовжувався, останній раз постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 383 на строк до 30.06.2023. Крім того, п.19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупинявся до 04.09.2025. Оскільки з 02.04.2020 набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, у т.ч. статтями 257, 258 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину, строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за період з травня 2017 року не пропущений, оскільки на час подання позовної заяви такий строк був продовжений, а в подальшому зупинений вищевказаними Законами. Відтак, КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» звернулося до суду в межах строку позовної давності. Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконує свої обов`язки належним чином, а відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунки розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи. Беручи до уваги наведене та те, що відповідач не виконувала своїх зобов`язань щодо сплати грошових коштів за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у загальному розмірі 121143,14 грн. Інші доводи учасників справи не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved