Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

У листопаді 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.12.2007 року виконкомом Іванівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу донька - [PERSON] залишилася проживати разом з позивачем. Відповідач з 2018 року по день повноліття доньки сплачував на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] (судовий наказ № 486/571/18 виданий Южноукраїнським міським судом Миколаївської області від 17.05.2018 року). На теперішній час [PERSON] є повнолітньою і продовжує навчання на денному відділенні Національьного технічного університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» на факультеті інформатики та обчислювальної техніки. Термін закінчення навчання 30.06.2028 року, що підтверджується довідкою з місця навчання №1325 від 13.11.2025 року. Самостійного доходу донька не має. У зв`язку з денною формою навчання вона не має можливості працювати, а тому потребує матеріальної допомоги батьків. Донька [PERSON] проживає з позивачем та на даний час знаходиться на її утриманні, але коштів не вистачає для забезпечення ефективного навчання дитини. З урахуванням вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом і до закінчення донькою навчання, але не пізніше ніж до досягнення нею 23-х років. Ухвалою суду від 02.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Підтримала свої позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, судом належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом надсилання судових повісток рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду, про причини неявки суду не повідомив. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши докази в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.12.2007. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 31.10.2017 шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . З довідки №1325 від 13.11.2025 виданої заступником декана ФІОТ вбачається, що [PERSON] є студенткою 2-го курсу факультету інформатики та обчислюваної техніки Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» денної форми навчання, навчається за держзамовленням, термін закінчення навчання 30.06.2028 року. Згідно з ч. 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-ХІІ та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150, ч. 12 ст. 155 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З огляду на положення ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом ст. 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Саме такий правий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23.01.2019 року у справі №346/103/17-ц. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] є студенткою денної форми навчання Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського». у зв`язку з чим не має змоги працювати, а тому потребує матеріальної допомоги на період навчання. Доказів того, що відповідач має на утриманні непрацездатних дружину, батьків, інших дітей, суду не надано. Слід зазначити також, що Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Оцінюючи надані суду докази, виходячи із рівності обов`язку батьків щодо утримання дітей, розумності та достатності розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб дітей, зважаючи на встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки, у зв`язку з продовженням навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) останнього щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до закінчення навчання, але не пізніше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд роз`яснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Оскільки згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved