Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

29 грудня 2025 року через електронний кабінет в електронній системі "Електронний суд" представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 2984610030-93437 від 12 липня 2021 року та № 555152487721 від 26 липня 2021 року в загальному розмірі 21 943,00 грн.. Також позивач просить стягнути на його користь витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 13 000,00 грн.. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного 12 липня 2021 року кредитного договору № 2984610030-93437 між ТОВ "ФК "ІНКАСО ФІНАНС" та [PERSON] , відповідач отримав кредит у розмірі 2 000,00 грн.. Кредитний договір укладений в електронному вигляді та підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". 21 грудня 2021 року між ТОВ "ФК "ІНКАСО ФІНАНС" та ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" укладено Договір факторингу № 21-12/21, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 2984610030-93437 перейшло до ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ". 10 березня 2023 року між ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" та ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" укладено Договір факторингу № 10-03/2023/01, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 2984610030-93437 перейшло до ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР". 28 серпня 2025 року між ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" та ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" укладено Договір факторингу № 28-08/25, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 2984610030-93437 перейшло до ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС". ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" свої зобов`язання за договором про надання кредитних коштів виконало. Однак відповідач умови договору не виконав, порушив строки повернення кредиту та сплати процентів, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 16 820,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням - 2 000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами - 14 820,00 грн.. Також, відповідно до укладеного 26 липня 2021 року кредитного договору № 555152487721 між ТОВ "КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ" та [PERSON] , відповідач отримав кредит у розмірі 2 000,00 грн.. Кредитний договір укладений в електронному вигляді та підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". 18 грудня 2023 року між ТОВ "КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ" та ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" укладено Договір факторингу № 18/12-2023, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 555152487721 перейшло до ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС". ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" свої зобов`язання за договором про надання кредитних коштів виконало. Однак відповідач умови договору не виконав, порушив строки повернення кредиту та сплати процентів, що призвело до виникнення за ним заборгованості в сумі 5 123,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням - 2 000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 3 123,00 грн.. З урахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитними договорами № 2984610030-93437 від 12 липня 2021 року та № 555152487721 від 26 липня 2021 року в розмірі 21 943,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням - 4 000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 17 943,00 грн.. (а.с. 2-8) Ухвалою суду від 30 грудня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін по справі, призначено судовий розгляд на 18 лютого 2026 року. (а.с. 151-152) 18 лютого 2026 року представником відповідача адвокатом Чирочкою Н.В. подано до суду додаткові пояснення у справі, в яких зазначено, що відповідач частково визнає позовні вимоги, а саме в частині стягнення заборгованості за договором позики № 2984610030-93437 від 12 липня 2021 року в розмірі 2 546,00 грн та за договором позики № 555152487721 від 26 липня 2021 року в сумі 2 657,60 грн, що в загальному становить 5 203,60 грн.. Вказує, що відповідно до умов договору позики № 2984610030-93437 строк користування кредитними коштами становив 14 днів - з 12 липня 2021 року по 26 липня 2021 року включно, а сукупна вартість кредиту відповідно до графіку платежів складала 2 546,00 грн.. За договором позики № 555152487721 від 26 липня 2021 року строк користування кредитом становив 30 календарних днів - до 24 серпня 2021 року, а орієнтовна загальна вартість позики відповідно до паспорту кредиту складала 2 657,60 грн.. Зазначає, що після спливу визначених договорами строків кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договорами проценти припиняється. Також вказує, що після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України (шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги або шляхом подання відповідного позову до суду) припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом. У таких правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, та підлягає застосуванню до всього періоду прострочення виконання грошового зобов`язання від дати спливу строку кредитування. Зазначає, що право вимоги за вказаними кредитними договорами відступлено на підставі договорів факторингу, однак новий кредитор набуває право вимоги в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу такого права, а тому нарахування процентів поза межами строку дії договорів є безпідставним. Крім того, відповідач заперечує проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000,00 грн., вважаючи їх неспівмірними зі складністю справи, ціною позову, обсягом виконаних адвокатом робіт та часом, витраченим на їх виконання. Посилаючись на положення ст. ст. 133, 141 ЦПК України та практику Верховного Суду щодо критеріїв реальності та розумності адвокатських витрат, просить зменшити розмір таких витрат до 2 000,00 грн.. (а.с. 159-161) Представник позивача в судове засідання не з`явився, у своїх позовних вимогах просить суд справу розглядати без його участі. (а.с. 2-8) Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник відповідача подав до суду заяви про розгляд справи без його участі та участі відповідача. Проти позовних вимог відповідач частково заперечує та просить суд частково задовольнити позов на загальну суму 5 203,60 грн., зменшити витрати на правову допомогу до 2 000,00 грн., у задоволенні інших позовних вимог просить відмовити. (а.с. 164) У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи відповідно до ст. 229 ЦПК України, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Щодо кредитного договору № 2984610030-93437 від 12 липня 2021 року. Судом встановлено, що 12 липня 2021 року між ТОВ "ФК "ІНКАСО ФІНАНС" та [PERSON] укладено договір позики № 2984610030-93437 "Проста позика", відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 000,00 грн. (п. 2.2 договору), період користування кредитними коштами складає 14 днів і починається з 12 липня 2021 року та закінчується 26 липня 2021 року включно (п. 2.3 договору). Відповідно до п. 2.5 договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити Товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору. Позичальник зобов`язується здійснити повернення суми кредиту та нараховані, у відповідності до цього договору, проценти за користування кредитом згідно Графіку розрахунків (п. 3.8 договору). За користування, наданими за цим договором, грошовими коштами у строк передбачений п.п. 2.3 цього договору встановлюється процентна ставка в розмірі 702,00 % річних (п. 9.13 договору), що також підтверджується Додатком № 1 до договору, яким встановлено Графік розрахунків, Паспортом кредиту та Інформацією, яка надається до укладення Договору позики "Проста позика". (а.с. 27-32, 33-38) 12 липня 2021 року кредитні кошти в сумі 2 000,00 грн. перераховані ТОВ "УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ" на картковий рахунок відповідача за допомогою системи iPay.ua, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - [NUMBER] , що підтверджується довідкою від 09 грудня 2024 року № 2873_241209140730. (а.с. 43, 44) Відповідно до розрахунку заборгованості, виданим ТОВ "ФК "ІНКАСО ФІНАНС", за кредитним договором № 2984610030-93437 від 12 липня 2021 року, заборгованість [PERSON] станом на 21 грудня 2021 року становить 2 546,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням - 2 000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 546,00 грн.. (а.с. 45-46) 21 грудня 2021 року між ТОВ "ФК "ІНКАСО ФІНАНС" та ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" укладено Договір факторингу № 21-12/21, відповідно до якого ТОВ "ФК "ІНКАСО ФІНАНС" передало (відступило) ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" належні йому права вимоги до боржників, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 2984610030-93437 від 12 липня 2021 року. (а.с. 51-57) Згідно із платіжним дорученням № 330110002 від 11 лютого 2023 року та платіжною інструкцією № 367250003 від 05 квітня 2023 року, ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" сплатило ТОВ "ФК "ІНКАСО ФІНАНС" відступлення прав вимоги за Договором факторингу № 23-08/20 від 23 червня 2020 року. (а.с. 58, 59) Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників за Договором № 21-12/21 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 21 грудня 2021 року, ТОВ "ФК "ІНКАСО ФІНАНС" передало ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" право вимоги із загальною кількістю боржників - 742, загальна сума заборгованості складає 2 253 811,00 грн.. (а.с. 60) Згідно із Реєстром боржників до Договору № 21-12/21 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 21 грудня 2021 року, ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором № 2984610030-93437 від 12 липня 2021 року в загальній сумі 2 546,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням - 2 000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 546,00 грн.. (а.с. 61-63, 64) Відповідно до розрахунку заборгованості, виданим ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", за кредитним договором № 2984610030-93437 від 12 липня 2021 року, заборгованість [PERSON] станом на 10 березня 2023 року становить 16 820,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням - 2 000,00 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 9 750,00 грн.; нараховані відсотки згідно кредитного договору - 5 070,00 грн.. (а.с. 47) 10 березня 2023 року між ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" та ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" укладено Договір факторингу № 10-03/2023/01, відповідно до якого ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" передало (відступило) ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" належні йому права вимоги до боржників, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 2984610030-93437 від 12 липня 2021 року. (а.с. 65-75) Актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 31 березня 2023 року підтверджено, що ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" та ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" дійшли згоди про зарахування зустрічних однорідних вимог за зобов`язаннями та визначили, що зобов`язання ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" та ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" припиняються в повному обсязі в сумі 1 138 105,89 грн., у тому числі за договором № 10-03/2023/01. (а.с. 76) Згідно з Актом приймання-передачі реєстру боржників за Договором № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10 березня 2023 року, ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" передало ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" право вимоги відповідно до Договору факторингу № 10-03/2023/01 із загальною кількістю боржників - 29 141. (а.с. 77-78) Реєстром боржників (Додатком № 3 до Договору факторингу № 10-03/2023/01 від 31 березня 2023 року) підтверджується передання права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2984610030-93437 від 12 липня 2021 року, загальна сума заборгованості 16 820,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2 000,00 грн., заборгованість за відсотками - 14 820,00 грн.. (а.с. 79-81, 82) Відповідно до розрахунку заборгованості, виданим ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР", за кредитним договором № 2984610030-93437 від 12 липня 2021 року, заборгованість [PERSON] станом на 28 серпня 2025 року становить 16 820,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2 000,00 грн., заборгованість за відсотками - 14 820,00 грн.. (а.с. 48) 28 серпня 2025 року між ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" та ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" укладено Договір № 28-08/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" передало (відступило) ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" належні йому права вимоги до боржників, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 2984610030-93437 від 12 липня 2021 року. (а.с. 98-106) Актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 10 вересня 2025 року підтверджено, що ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" та ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" дійшли згоди про зарахування зустрічних однорідних вимог за зобов`язаннями та визначили, що зобов`язання ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" та ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" припиняються в повному обсязі в сумі 236 153,20 грн., у тому числі за договором № 28-08/25. (а.с. 107) Згідно з Актом приймання-передачі реєстру боржників за Договором № 28-08/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 28 серпня 2025 року, ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" передало ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" право вимоги відповідно до Договору факторингу № 28-08/25 із загальною кількістю боржників - 3 604. (а.с. 108-109) Відповідно до Реєстру боржників до Договору № 28-08/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 28 серпня 2025 року, ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором № 2984610030-93437 від 12 липня 2021 року в загальній сумі 16 820,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2 000,00 грн., заборгованість за відсотками - 14 820,00 грн.. (а.с. 110-112, 113) Згідно із розрахунком заборгованості, виданим ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС", за кредитним договором № 2984610030-93437 від 12 липня 2021 року, заборгованість [PERSON] станом на 09 грудня 2025 року становить 16 820,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2 000,00 грн., заборгованість за відсотками - 14 820,00 грн.. (а.с. 50) Щодо кредитного договору № 555152487721 від 26 липня 2021 року. Судом встановлено, що 26 липня 2021 року між ТОВ "КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ" та [PERSON] укладено договір позики № 555152487721, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 000,00 грн. строком 30 календарних днів (п. 1.1 договору). Сторони погодили тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від фактичного виконання позичальником умов договору та становить: знижена процентна ставка, фіксована 1,10 % за день (400,00 % річних) від суми позики у межах строку надання позики, зазначеного в п. 1.1 договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення заборгованості або здійснить таке погашення протягом 1 календарного дня, що слідує за датою закінчення такого строку; стандартна процентна ставка, фіксована 2,60 % за день (950,00 % річних) від суми позики застосовується: у межах строку надання позики, зазначеного в п. 1.1. договору, якщо позичальник не виконав умови, зазначені в пп. 1.1.1.1 договору для застосування зниженої процентної ставки, та у межах періоду прострочення, але не більше 30 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України. (а.с. 9-11) Додатком № 1 до Договору позики № 555152487721 від 26 липня 2021 року сторонами погоджено Графік платежів № 555152487721-1, відповідно до якого, сума відсотків за період з 26 липня 2021 року по 24 серпня 2021 року складає 657,60 грн.. (а.с. 12) Відповідно до Додатку № 2 до Договору позики № 555152487721 від 26 липня 2021 року, яким встановлено розрахункову вартість кредиту, реальна річна процентна ставка складає 3 480,04 %, загальна вартість кредиту становить 2 657,60 грн., з яких: 2 000,00 грн. - сума кредиту за договором; 657,60 грн. - проценти за користування кредитом, що також підтверджується паспортом позики від ТОВ "Київська Торгово-Інвестиційна Компанія". (а.с. 13, 14-16) Згідно із довідкою про ідентифікацію по договору № 555152487721 від 26 липня 2021 року, [PERSON] ідентифікований ТОВ "КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ". Акцепт договору позичальником (підписання одноразовим ідентифікатором): 9580 - одноразовий ідентифікатор; час відправки ідентифікатора позичальнику 26 липня 2021 року; номер телефону, на який відправлено ідентифікатор [NUMBER] . (а.с. 22) 26 липня 2021 року кредитні кошти в сумі 2 000,00 грн. перераховані ТОВ "УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ" на картковий рахунок відповідача за допомогою системи iPay.ua, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua [NUMBER] , що підтверджується довідкою від 02 лютого 2024 року № 3162_240202175048. (а.с. 23, 24) 18 грудня 2023 року між ТОВ "КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ" та ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" укладено Договір факторингу № 18-12/2023, відповідно до якого ТОВ "КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ" передало (відступило) ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" належні йому права вимоги до боржників, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 555152487721 від 26 липня 2021 року. (а.с. 83-89, 90) Відповідно до Акту приймання-передачі реєстру боржників за Договором факторингу № 18-12/2023 від 18 грудня 2023 року, ТОВ "КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ" передало ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" право вимоги відповідно до Договору факторингу № 18-12/2023 із загальною кількістю боржників - 20 507, загальна сума заборгованості за реєстром - 113 577 013,90 грн.. (а.с. 91-93) Згідно із Реєстру боржників до Договору факторингу № 18-12/2023 від 18 грудня 2023 року, ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором № 555152487721 від 26 липня 2021 року в загальній сумі 5 123,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2 000,00 грн., заборгованість за відсотками - 3 123,00 грн.. (а.с. 94-96, 97) Відповідно до розрахунку заборгованості, виданим ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС", за кредитним договором № 555152487721 від 26 липня 2021 року, заборгованість [PERSON] станом на 09 грудня 2025 року становить 5 123,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 2 000,00 грн., заборгованість за відсотками - 3 123,00 грн.. (а.с. 49) Згідно із копією Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 05 жовтня 2023 року, Товариство з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС", ЄДРПОУ 42640371, здійснює економічну діяльність з надання інших фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення (основний) (код 64.99). (а.с. 114) Наказом № 85/к від 05 грудня 2023 року та рішенням єдиного учасника ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" [PERSON] № 06/12/2023 від 06 грудня 2023 року, уповноважено директора ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" Сердійчука Я.Я. на подачу позову та інші процесуальні дії. (а.с. 118, 119) При вирішенні спору суд виходить з наступного. За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини. Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У свою чергу системний аналіз статей 524-526, 533-535 ЦК України дає підстави стверджувати про те, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно із ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Частиною 2 ст. 639 ЦК України передбачено, що у разі якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 лютого 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України "Про споживче кредитування" та Законом України "Про електронну комерцію". Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" - електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно із п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що кредитні договори № 2984610030-93437 від 12 липня 2021 року та № 555152487721 від 26 липня 2021 року підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, Відтак, після підписання кредитних договорів у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у кредитодавця виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання з повернення кредитних коштів. Відповідно до положень ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 361/2105/16-ц. Таким чином, наявними у матеріалах справи доказами підтверджується факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора ТОВ "ФК "ІНКАСО ФІНАНС" до ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" за кредитним договором № 2984610030-93437 від 12 липня 2021 року, укладеним між ТОВ "ФК "ІНКАСО ФІНАНС" та [PERSON] , та факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора ТОВ "КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ" до ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" за кредитним договором № 555152487721 від 26 липня 2021 року, укладеним між ТОВ "КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ" та [PERSON] .. Щодо суми заборгованості та розрахунків заборгованості по вищевказаним кредитним договорам, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 3 статті 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Як зазначалося вище, сторонами договору позики № 2984610030-93437 "Проста позика" від 12 липня 2021 року узгоджено строк кредитування 14 днів, який починається з 12 липня 2021 року та закінчується 26 липня 2021 року. Проценти за користування кредитом узгоджено в розмірі 1,95 % за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 9.6 договору позики сторони домовилися, що після закінчення строку дії цього договору проценти за користування кредитом можуть бути нараховані згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України на усю суму боргу та встановлюються у розмірі 1 404,00 % річних та підлягає сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами ITC та/чи на адресу електронної пошти позичальника. Отже, підставою для сплати процентів за користування кредитом, нарахованих згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі, передбаченому пунктом 9.6 договору, є подія відправлення відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами інформаційно-телекомунікаційної системи та/чи на адресу електронної пошти позичальника. Однак, матеріали справи не містять доказів направлення відповідачу вимоги. У п. 9.6 договору позики передбачено нарахування процентів поза межами строку кредитування, що є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України в розмірі визначеному договором. Позивач вимог про стягнення процентів відповідно до ст. 625 ЦК України не заявляв, та відомостей про те, що нараховані позивачем відсотки здійснено відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, суду не надано. Отже, з наданих суду розрахунків заборгованості вбачається, що його проведено поза межами чотирнадцяти денного строку кредитування, що суперечить як умовам узятих на себе сторонами зобов`язань, так і ст. 526 ЦК України. Матеріали справи не містять відомостей щодо повернення відповідачем кредиту, а відтак суд здійснює власний розрахунок заборгованості відповідно до умов кредитного договору № 2984610030-93437 від 12 липня 2021 року: 2 000,00 грн. (сума кредиту) х 1,95 % х 14 днів / 100 = 546,00 грн. - відсотки за кредитом. Отже, суд дійшов висновку, що обґрунтованою є заборгованість за кредитним договором № 2984610030-93437 від 12 липня 2021 року в розмірі 2 546,00 грн. з яких: 2 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 546,00 грн. - заборгованість за відсотками в межах строку користування. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення позики за договором позики № 555152487721 від 26 липня 2021 року просив, у тому числі, крім тіла позики, стягнути заборгованість за відсотками в розмірі 3 123,00 грн.. Пунктом 1.1 договору передбачено, що кредит надається строком на 30 календарних днів по 24 серпня 2021 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству відсотки, передбачені п. 1.1.1 договору, згідно якого сторони погодили тип процентної ставки фіксована. Процента ставка за користування коштами кредиту залежить від фактичного виконання позичальником умов договору та становить: - знижена процентна ставка, фіксована 1,10 % за день (400,00 % річних) від суми позики у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.1 цього договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення заборгованостi або здійснить таке погашення протягом 1 календарних днiв, що слідують за датою закінчення такого строку; - стандартна процента ставка, фіксована 2,60 % за день (950,00 % річних) від суми позики застосовується: у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.1 цього договору, якщо позичальник не виконав умови зазначені в пп. 1.1.1.1 договору для застосування зниженої процентної ставки, та у межах періоду прострочення, але не більше 30 календарних днiв поспiль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1048 Цивiльного кодексу України. При цьому суд враховує, що пільговий період у договорі позикодавцем не зазначено. Крім того, згідно з розрахунком позикодавця ТОВ "КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ", при укладенні з ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" Договору факторингу № 18/12-2023 від 18 грудня 2023 року, за період з дня надання кредиту по останній день кредитування 24 серпня 2021 року, відповідачу позикодавцем нараховано відсотки 1,09 % на день (400,00 % річних) від суми позики, а за період з 26 серпня 2021 року по 23 вересня 2021 року відсотки в розмірі 2,6 % за день (950,00 % річних) від суми позики. (а.с. 25-26) Пролонгація строку кредитування договором передбачена п. 2.3 договору. Суду не надано доказів пролонгації строку кредитування за договором позики № 555152487721 від 26 липня 2021 року, а тому згідно п. 1.1 договору проценти за користування кредитними коштами мали нараховуватися за період з 26 липня 2021 року по 24 серпня 2021 року в розмірі 657,60 грн., як це передбачено договором та Додатком № 1 до договору. Отже, ТОВ "КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ", всупереч умов укладеного з [PERSON] договору позики, нарахувало відповідачу проценти в розмірі 3 123,00 грн., замість належних 657,60 грн., та передало 18 грудня 2023 року право вимоги за кредитним договором ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС". Суд вважає, що визначені умовами договору проценти за користування кредитом, можуть бути нараховані лише в межах строку кредитування. Після закінчення строку кредитування кредитор має право на застосування відповідальності за невиконання грошового зобов`язання в порядку, визначеному частиною 2 статті 625 ЦК України, однак таких вимог позивачем заявлено не було. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 555152487721 від 26 липня 2021 року в розмірі 2 657,60 грн., з яких: 2 000,00 грн. - сума виданого кредиту; 657,60 грн. - заборгованість по відсоткам. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами № 2984610030-93437 від 12 липня 2021 року та № 555152487721 від 26 липня 2021 року в розмірі 5 203,60 грн., з яких: 4 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1 203,60 грн. - заборгованість за відсотками Щодо вирішення питання про судові витрати та витрати пов`язані із правничою допомогою, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно із ч. 1 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 ЦК України та загальними положеннями про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 903 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (ч. 5 ст. 626 ЦК України). Отже, договір про надання правової допомоги, як і будь-який договір про надання послуг, може бути оплатним або безоплатним. Згідно із ст. 30 Закону України "Про адвокатуру" та ст. 28 Правил адвокатської етики, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України). У постановах Верховного Суду від 07 травня 2020 року у справі № 320/3271/19, від 05 серпня 2020 року у справі № 640/15803/19 викладено правову позицію, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Згідно із п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 у справі № 1-23/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Водночас суд враховує, що при визначенні суми відшкодування витрат за надання правничої допомоги суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний характер. Суд зазначає, що за змістом ст. 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно із ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат на оплату правничої допомоги адвоката, представником позивача надано: Договір № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02 липня 2024 року; Прайс-лист АО "Лігал Ассістанс", затверджений рішенням Загальних зборів № 01-11/2023 від 01 листопада 2023 року; Заявка на надання юридичної допомоги № 1241 від 03 листопада 2025 року; Витяг з Акту № 23 про надання юридичної допомоги від 28 листопада 2025 року. (а.с. 120-123, 124, 125, 126) З урахуванням складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); ціни позову; незначного обсягу юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду, реального часу, необхідного для виконання таких послуг, суд дійшов висновку, що заявлені витрати за надання правничої допомоги в розмірі 13 000,00 грн. є явно неспівмірними, не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (дійсності, необхідності) та розумності. А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 000,00 грн. витрат за надання правничої допомоги. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог, а саме: 5 203,60 грн. х 100/21 943,00 грн. = 23,71 % х 2 422,40 грн. = 574,35 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial