Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

До Куликівського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до Куликівської селищної ради, в якій просять визнати за [PERSON] , право власності на 1/2 частку у спільному майні подружжя, згідно ст.60 Сімейного кодексу України, та на 1/6 частку, як спадкоємець першої черги за законом відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України, гаражу по [ADDRESS] , який належав покійному чоловікові [PERSON] , який помер [INFO] , визнати за [PERSON] , як спадкоємця першої черги за законом відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України, право власності на 1/6 частку гаражу по [ADDRESS] , який належав покійному батьку [PERSON] , який помер [INFO] та визнати за [PERSON] , право власності на 1/6 частку, як спадкоємець першої черги за законом відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України, гаражу по [ADDRESS] , який належав покійному батькові [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Куликівського районного суду Чернігівської області від 15.10.2025 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 13.11.2025, яке було відкладено на 02.12.2025.Підготовче провадження у справі закрито 02.12.2025 з призначенням розгляду справи по суті на 24.12.2025, 16.01.2026, яке відкладалось на 17.02.2026 через відсутність електропостачання в суді. Позивачі в судове засідання не з`явились, в позові просили розгляд справи проводити за їх відсутності, у зв`язку з напруженим графіком роботи та погіршенням стану здоров`я. Представник відповідача Куликівської селищної ради надала відзив на позовну заяву, в якому вказує, що у вирішенні даної справи покладаються на розсуд суду та просять розгляд справи проводити без участі представника. Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час, місце та дату судового розгляду. Надав до суду заяву в якій просить дану справу розглянути без його участі, проти позову не заперечує Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 15.10.2014 року, запис про смерть за №72 (а.с.10). [PERSON] з 20.01.1979 року перебував у шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 11). Від шлюбу у подружжя є двоє синів - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.11) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.12). Відповідно до Довідки № 516 від 27 травня 2025 року виданої виконавчим комітетом Куликівської селищної ради Чернігівського району, Чернігівської області, [PERSON] проживав та був зареєстрованим на дату смерті за адресою: [ADDRESS] , разом з дружиною [PERSON] та синами [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). [PERSON] при житті заповітів не складав. Після смерті [PERSON] позивачі звернулися із заявами про прийняття спадщини за законом до приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренко Є.П., яким була заведена спадкова справа № 77/2025, що також підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 04.06.2025 №81415624) (а.с.14, 37-47). Інших спадкоємців у померлого, які б мали право на обов`язкову частку, крім позивачів, немає. В складі спадщини, яка залишилась після померлого [PERSON] є також гараж по [ADDRESS] , який був збудований померлим [PERSON] та його дружиною [PERSON] , за час шлюбу. Проте, за життя власник не ввів вказаний вище гараж в експлуатацію та не оформив правовстановлюючих документів на нього. Архівний відділ Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області надав Архівну довідку №07-02/785 від 15.09.2025 року в якій зазначив, що Рішенням виконавчого комітету Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області №10 від 21.02.1991 року «Про розгляд заяв громадян селища на будівництво» надано [PERSON] дозвіл на будівництво гаража (а.с. 24, зворот). Згідно довідки №156 від 24.09.2025 року виданої Куликівською селищною радою Чернігівського району, Чернігівської області, [PERSON] було виділено земельну ділянку комунальної власності, орієнтовною площею 0,02 га, за цільовим призначенням: для гаражного будівництва, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та надано дозвіл на будівництво гаража, згідно із рішенням виконавчого комітету Куликівської селищної ради від 21.02.1991 року №10. На вказаній земельній ділянці розташований гараж, який було збудовано до 01.01.1992 року та присвоєно адресу: [ADDRESS] (а.с.25). Технічний паспорт на гараж по [ADDRESS] при житті [PERSON] не виготовлявся. Відповідно до Інформаційної довідки №870 від 23.05.2025 року виданої ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації», що згідно матеріалів архівних даних Комунального підприємства «Чернігівське МБТІ» Чернігівської обласної ради, станом на 31 грудня 2012 року право власності на об`єкт нерухомості, а саме: гараж по [ADDRESS] не зареєстровано ( а.с.10 зворот). Приватний нотаріус Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренко Є.П., 04 червня 2025 року відмовив у вчиненні нотаріальної дії, відмовивши позивачам у видачі свідоцтва про право власності у спільному майні подружжя на 1/2 частину, та свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку, як спадкоємцям першої черги за законом, на гараж, що знаходиться по [ADDRESS] , у зв`язку із відсутністю належним чином оформленого документа, що посвідчує право власності на об`єкти нерухомості (а.с.16). Відповідно до технічного паспорта від 30.05.2025, виготовленого на замовлення позивачів вбачається, що гараж № [NUMBER] (літ А-1), загальною площею 29 кв.м. розташований за адресою: [ADDRESS] , рік спорудження 1990 (а.с.19-23). Відповідно до висновку про вартість майна наданого суб`єктом оціночної діяльності «ФОП [PERSON] » ринкова вартість приміщення гаражу загальною площею 29 кв.м. розташований за адресою: [ADDRESS] становить 38 462 грн (а.с.23). Відповідно до довідки-характеристики № 61 від 30.05.2025 щодо об`єкту нерухомого майна, гараж, загальною площею 29 кв.м. розташований за адресою: [ADDRESS] експлуатується правомірно (а.с.18). Відповідно до довідки ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» від 23.05.2025 № 870, реєстрація права власності станом на 31.12.2012 на гараж № [NUMBER] , розташований за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.10, зворот). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, а ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із ч. 4 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 03.08.2004 нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1 та 2 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлені постановою Кабінету Міністрів «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» від 05.08.1992 №449 (втратила чинність). Враховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані в період до 05.08.1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції від 23.02.2016 №8.4-35/718/1). Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року справа № 557/1209/16-ц, де вказано, що право власності на зведену до 03.08.2004 року нерухомість набувається в порядку, який існував на час її будівництва, а не виникає у зв`язку з державною реєстрацією. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, померлому [PERSON] було виділено органами виконавчої влади під забудову на підставі дозвільного документу, земельну ділянку, на якій розташоване збудоване ним нерухоме майно - гараж, що не є самочинним будівництвом, не потребувало державної реєстрації на момент будівництва, земельна ділянка була фактично відведена для цієї мети, а саме для будівництва гаражу, місцезнаходження якого не порушує права інших осіб, дане нерухоме майно придатне для подальшої експлуатації та експлуатується правомірно, а також враховуючи те, що на той час законодавство не вимагало обов`язкової реєстрації нерухомого майна і на теперішній час є єдиним способом захисту своїх особистих майнових прав для позивачів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно з п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд не стягує судові витрати з відповідача на користь позивача, оскільки у позовній заяві позивач не просить стягувати судовий збір з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved