Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 17.09.2021 року між [PERSON] та Акціонерним товариством "Таскомбанк" було укладено кредитний договір №7375631569, відповідно до якого позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту - 29500,73 гривень; строк користування - 36 місяців, річні проценти - 0,01% від суми боргу за договором, щомісячні проценти - 2,49% від суми кредиту. Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 робочих днів від дня укладання договору на рахунок позичальника в АТ "Таскомбанк", та погашається безготівковим шляхом на цей же рахунок. Кредит відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в кредитному договорі, отже кредитодавець, свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. Разом із тим повідомляють, що умови вищезазначеного кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (Графіком погашення кредиту) строки не повернуті. Станом на 01.07.2024 року заборгованість позичальника за кредитним договором №7375631569 від 17.09.2021 року становить 56406,6 грн., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 26223,33 грн., заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) - 2,93 грн., заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) - 30180,34 грн. Просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 56406,6 грн., та судові витрати. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Представник позивача просив проводити розгляд даної справи без участі представника, про що зазначив в поданій позовній заяві. Відповідач належним чином повідомлялась про судовий розгляд справи (шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі та розміщення оголошення про виклик до суду на сайті судової влади), відзив на позов та інших заяв, заперень, клопотань не подала. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування. 17.09.2021 року між ТОВ "ФК "ЦФР" та [PERSON] було підписано кредитний договір №7375631569, згідно якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Сума кредиту 29500,73 грн., строк, на який надається кредит 36 місяців, кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору, щомісячні проценти 6,00% від суми кредиту, річні проценти 0,01% від суми боргу за договором. Порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення визначені в графіку платежів. Позичальник згоден з тим, що кредитодавець має право відступити право вимоги за цим договором новому кредитору або залучити колекторську компанію, до врегулювання простроченої заборгованості позичальника. Відповідно до п.3.4 Кредитного договору цей Договір, Умови отримання фінансових кредитів ТОВ "ФК "ЦФР" редакція 30.08.2021 складають єдиний кредитний договір. Згідно п.2.2. договору, ТОВ "ФК "ЦФР" у відповідності до вимог чинного законодавства, у чіткій та зрозумілій формі ознайомило з інформацією, вказаною в ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.6, 9 Закону України «Про споживче кредитування», стаття 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією. Згідно із копією Паспорту кредиту від ТОВ "ФК "ЦФР" №5631569 від 17.09.2021 року відповідач ознайомилася з інформацією про умови кредитування та вартість кредиту, що підтверджується її підписом. В Паспорті також зазначено, що загальні витрати за кредитом складають 64901,11 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом 93227,29 грн., реальна річна процентна ставка 165,90% річних. Також, 17.09.2021 [PERSON] підписано повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором №7375631569 від 17.09.2021 року АТ "Таскомбанк" на підставі Договору про відступлення прав вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 та сплати заборгованості згідно з графіком до кредитного договору №7375631569 від 17.09.2021 за реквізитами АТ "Таскомбанк". 01.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК "Центр фінансових рішень" та Акціонерним товариством "Таскомбанк" укладено Договір про відступлення прав вимоги №01/09/21, у відповідності до умов цього договору первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. Сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. Згідно реєстру прав вимоги до Договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021 року за 23.09.2021, в списку вказана [PERSON] , кредитний договір №7375631569 від 17.09.2021, сума кредиту 29500,73 грн., валюта кредиту 980, дата закінчення договору - 29.09.2024 року, загальна сума заборгованості - 29780,26 грн., сума основного боргу за кредитом - 29500,73 грн., сума нарахованих процентів - 0,05 грн., сума нарахованого щомісячного проценту - 279,48 грн., ціна договору за кредитом 29780,26 грн. З розрахунку заборгованості по кредитному договору №7375631569 від 17.09.2021 укладеному з позичальником [PERSON] станом на 03.06.2025 р. вбачається, що загальна сума заборгованості, становить 56406,60 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 26223,33 грн; заборгованість по відсоткам (в т. ч. прострочені) 2,96 грн; заборгованість за щомісячними процентами (в т.ч. простроченими) 30180,34 грн. На підтвердження обґрунтування позову, крім розрахунку заборгованості, позивачем надано виписку по особовим рахункам кредитного договору № [NUMBER] . Зазначена виписка підтверджує отримання та користування відповідачем кредитними коштами та відображені операції з часу активації кредитної картки зі зняття грошових коштів, погашення заборгованості, яка відповідачем не спростована. Ч.1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ч.1 ст.1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Згідно ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст.517 ЦК України). Відповідно до ст.519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб) а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У відповідності до ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу має бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Як вже встановлено судом, кредитний договір №7375631569 укладений 17.09.2021 року між ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" та [PERSON] , натомість договір про відступлення права вимоги №01/09/21 за яким ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" відступило право вимоги Акціонерному товариству "Таскомбанк", був укладений 01.09.2021 року, тобто, на момент укладення договору про відступлення права вимоги, ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником [PERSON] , відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати АТ "Таскомбанк" на підставі договору про відступлення права вимоги від 01.09.2021 року. Таким чином, кредитним договором №7375631569, укладеним між ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" та [PERSON] 17.09.2021 року, не порушуються права і законні інтереси АТ "Таскомбанк". Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 зазначила, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 05 липня 2017 року у справі №752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу. У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі №31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення ч.1 ст.203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п.1 ч.1 ст.512, ст.514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. Тобто, вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у АТ "Таскомбанк" щодо [PERSON] на момент укладення договору відступлення права вимоги 01.09.2021 року не було, та сторони не могли передбачити, що 17.09.2021 року цим товариством буде укладено кредитний договір з відповідачем. Отже між ТОВ "ФК "ЦФР" та АТ "Таскомбанк" на час укладення договору відступлення прав вимоги 01.09.2021 року не були погоджені його істотні умови в частині обсягу вимог, що перейшли до нового кредитора, і вочевидь, договором не могли бути охоплені зобов`язання відповідача, які виникли після укладення цього договору. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищенаведене в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed