Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 08.04.2010 року вони перебували в шлюбі, за час якого, а саме [INFO] в них народився син [PERSON] . Однак, заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30.04.2013 року вказаний шлюб розірвано та вказано, що зазначений син проживає разом з позивачкою. Рішення цього же суду від 11.02.2025 року вирішено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти в твердій грошові сумі, а саме 3 000 грн. щомісячно на утримання вказаного сина до досягнення ним повноліття. Однак, вказаний розмір аліментів на час оформлення даного позову (24.12.2025 року) є явно недостатнім на утримання сина, оскільки він потребує забезпечення гармонійного розвитку, а позивачка не може самостійно матеріально забезпечувати сина. Так, останній потребує більших витрат на якісне харчування, забезпечення одягом та всім іншим, що є необхідним для забезпечення його нормального рівня життя. Все це потребує істотних матеріальних витрат. Розмір аліментів, який стягується з відповідача, є недостатнім для утримання вказаного сина. При цьому відповідач матеріально забезпечений та працездатний. Вказані обставини дають йому можливість сплачувати аліменти на утримання вказаного сина в розмірі 1/3 (однієї третьої) частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Тому позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти в зазначеній частці на утримання їх вказаного сина до досягнення ним повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судове засідання 11.02.2026 року не з`явилася, 30.01.2026 року надійшла її заява від 29.01.2026 року, в якій вона просить розглянути справу без її участі та задовольнити позов, вказавши, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання 11.02.2026 року повторно не з`явився, про розгляд справи належно повідомлявся, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи у його відсутності та не подав відзив на позовну заяву. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка згідна із таким порядком судового розгляду. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі (їх представників), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд відкладає ухвалення та проголошення судового рішення на строк по 16.02.2026 року з дня переходу (11.02.2026 року) до стадії ухвалення судового рішення. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно з даними свідоцтва про народження серії « [NUMBER] (актовий запис № 576 від 23.10.2010 року), виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області вказаного дня, батьками [PERSON] , [INFO] зазначено позивачку [PERSON] та [PERSON] (а. с. 6). Відповідно до даних заочного рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30.04.2013 року, ухваленого у справі № 346/1820/13-ц, шлюб між сторонами, який укладено 08.04.2010 року, розірвано та вказано, що зазначений син проживає разом з позивачкою (а. с. 10). Згідно з даними свідоцтва про зміну імені серії « [NUMBER] (актовий запис № 26 від 02.08.2013 року), виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області того ж дня, [PERSON] змінив прізвище, ім`я та по батькові на « [PERSON] » (а. с. 11). Згідно зі змістом заочного рішення вказаного суду від 11.02.2025 року, ухваленого у справі № 346/6028/24, вирішено змінити розмір стягуваних аліментів та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти в твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 3 000 грн. щомісячно на утримання вказаного сина, до досягнення ним повноліття (а. с. 7-9). Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 182 вказаного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 192 цього Кодексу розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. В п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст.192 СКрозмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.11.2018 року, винесеній у справі № 372/2393/17, вказано, що право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не можезаперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. На підставі наведеного, враховуючи вказаний правовий висновок Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, вік сина сторін та пов`язані із цим витрати на його харчування, забезпечення найбільш необхідними речами, значне зростання цін після введення в Україні 24.02.2022 року воєнного стану, суд вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів. При цьому суд зазначає, що стороною позивачки не доведено підстав для стягнення аліментів на утримання однієї дитини в розмірі саме 1/3 (однієї третьої) частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, адже вказана частка згідно з усталеною судовою практикою стягується на утримання двох дітей. Тому слід визначити аліменти на утримання вказаного сина сторін в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що за вище вказаних обставин відповідатиме вимогам розумності та справедливості. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом також встановлено, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». З огляду на це та згідно з положеннями ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий в розмірі 1 211 грн. 20 коп. На підставі статтей 180-184, 192 СК України та,

Outcome: partial