Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви. Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» за специфікою своєї виробничої діяльності надає послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії населенню (споживачам), яке зобов`язано здійснювати оплату за отриману послугу, відповідно до встановлених тарифів. Проте відповідач неналежно виконує свої зобов`язання щодо здійснення оплати за них, має заборгованість за спожиту послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення) та по платі за абонентське обслуговування. Дані обставини є підставою для стягнення з неї боргу у повному обсязі з урахуванням інфляційних втрат, 3% річних та пені. Крім того, позивач просить стягнути сплачений судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Процесуальні дії у справі. 09 грудня 2025 року позовна заява надійшла до суду. 19 грудня 2025 року судом отримана інформація про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. 22 грудня 2025 року позовну заяву залишено без руху. 23 грудня 2025 року недоліки усунуто. 24 грудня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Заяв/клопотань від сторін не надходило. У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом. Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» надає послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії населенню (споживачам). Відповідач з 28 серпня 2017 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та з 25 жовтня 2019 року є власником 70/100 частки квартири за цією адресою. Отже, відповідач є споживачем послуг, які надає позивач, але оплату за надані послуги в повному обсязі не здійснює. Сума заборгованості з постачання теплової енергії за період з 01 жовтня 2013 року по 31 травня 2025 року становить 80 592,19 грн, сума заборгованості по платі за абонентське обслуговування становить 527,88 грн. Внаслідок порушення відповідачем вимог чинного законодавства, позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат 36 409,69 грн, 3% річних 8 666,81 грн та пені 290,65 грн. Правильність нарахування підтверджується відповідними розрахунками. Розмір нарахованого боргу відповідачем не спростовано. Зміст спірних правовідносин. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають з належного виконання споживачем зобов`язань зі сплати наданих послуг. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до положень статті 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.629 ЦК, договір є обов`язковим для виконання сторонами, приписами ст.525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов договору не допускається. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача (п.1 ч.3 ст.20 вищевказаного Закону). 01 травня 2019 року вступив в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, який регулює основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 цього Закону, до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії. Індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктами 1, 5 частини другої статті 7 зазначеного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Пунктом 45 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Нормою ч.5 ст.13 вказаного Закону передбачено, що плата виконавцю комунальної послуги складається з плати за послугу та плати за абонентське обслуговування. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що відповідач не виконує належним чином покладені на неї законом обов`язки з утримання житла, оплату за надані житлово-комунальні послуги здійснює не в повному обсязі, своїми неправомірними діями завдає позивачеві збитків, тому право позивача є порушеним. Разом з тим, суд зазначає, що позивачем не надано доказів того, що відповідач була споживачем послуг позивача щодо постачання теплової енергії за адресою виникнення боргу у період з 01 жовтня 2013 року по 27 серпня 2017 року, клопотання про витребування доказів на підтвердження цього факту не заявлено, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за спожиту послугу з постачання теплової енергії, інфляційних втрат та 3% річних за цей період задоволенню не підлягають. За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиту послугу з постачання теплової енергії за період з 28 серпня 2017 року по 31 травня 2025 року у розмірі 63 850,91 грн, заборгованість по платі за абонентське обслуговування у розмірі 527,88 грн, інфляційні втрати 18 000,68 грн, 3% річних 4 978,41 грн та пеню 1 290,65 грн. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 2 105,53 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial