Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

У листопаді 2025 позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 13.03.2021 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про що 13.03.2021 складено відповідний актовий запис № 699. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилається на те, що між ними зникли почуття любові, поваги та розуміння. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Шлюбні відносини припинено, спільне господарство сторони не ведуть. Позивач вважає, що збереження сім`ї є неможливим і суперечить їх інтересам. Від щлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка мешкає з позивачем. Позивач стверджує, що відповідач матеріальної допомоги у вихованні та утриманні дитини не надає. Батько дитини є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти в твердій грошовій формі, в сумі 10 000 грн., оскільки працює в заводі ТМ «Кулиничі» та має постійний загальний дохід у розмірі 30 000 грн., у зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду та просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання їх неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 10000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 20.11.2025 справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. У наданий в ухвалі час, від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона зауважила на частковому визнанні позову відповідачем. Проти розірвання шлюбу відповідач не заперечував та просив позов у даній частині задовольнити. Щодо стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 10000,00 грн. щомісячно, представник відповідача зазначила наступне. Відповідач згоден сплачувати аліменти на утримання їх дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 грн. на місяць або у частці від доходу у розмірі частини від усіх видів його доходу або заробітку. Зазначив, що наразі не має фінансової можливості сплачувати аліменти у розмірі 10000,00 грн. щомісячно, оскільки станом на даний час його офіційний дохід становить трохи менше 20 000,00 грн. на місяць. Іншого доходу Відповідач на даний час не має. Крім того, у відповідача є інші витрати на житло, проживання, харчування, лікування, які теж потрібно забезпечувати. І батьки, яких потрібно утримувати. Зауважив на тому, що позивачем до позовної заяви не додано жодних доказів, що у відповідача є фінансова можливість сплачувати аліменти у тому розмірі, у якому вона бажає. Хоча обов`язок доведення цих обставин покладений на Позивача. Суд, дослідивши матеріали справи і надані докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 13.03.2021 між [PERSON] та [PERSON] у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис за № 699. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), серії [NUMBER] . Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 2 ст.104, ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його .розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. За змістом ч. 3ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно з ч. 1 ст.110, ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки її сім`я розпалась остаточно, відновлена бути не може, подальше спільне життя подружжя, примирення і збереження сім`ї неможливі, шлюб носить формальний характер, його збереження суперечило б їх інтересам, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. За таких обставин позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позовні вимоги про стягнення аліментів суд задовольняє частково, виходячи з вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, якою передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст. 181, ч.1ст.183 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток ( ч.2 ст. 150 СК). За нормами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Приписамист.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. При цьому, максимальна сума аліментів не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів на одну дитину відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2025 рік», розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від до 6 років складає є 2536,00 гривень. Статтею 184 СК України врегульовано питання, щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. ч. 1 та 2 наведеної статті суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до «Конвенції про права дитини», «Декларації прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Отже, аліменти - це кошти необхідні для забезпечення дитини усім необхідним для повноцінного розвитку, а тому встановивши розмір доходу відповідача чи його відсутність, суд має встановити реальні потреби щодо належного утримання дитини і виходячи з цього визначати розмір аліментів. Так, визначаючи розмір аліментів у конкретній справі, суд має з`ясувати необхідний рівень коштів який є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. При цьому має враховуватись стан здоров`я, матеріальне становище дитини, її вік, місцевість де вона проживає, щомісячні потреби, витрати пов`язані з навчанням, відвідування дитиною гуртків, спортивних секцій тощо. Як убачається з копії Витягу наказу від 03.10.2025, [PERSON] прийнятий на посаду формувальника тіста у «ТОВ «Українсько-словенське підприємство «Хлібопекарський комплекс «Кулиничівський» з 04.10.2025. Як убачається, з довідки про доходи, наданої ТОВ «Українсько-словенське підприємство «Хлібопекарський комплекс «Кулиничівський», дохід [PERSON] за період жовтень-листопад 2025 року склав 32800, 00 грн., тобто 16400,00 грн. на місяць. Як убачається, з довідки про доходи, наданої ТОВ «Українсько-словенське підприємство «Хлібопекарський комплекс «Кулиничівський», дохід [PERSON] за сумісництвом на посаді експедитора за період жовтень-листопад склав 991,81 грн., тобто у середньому 491,91 грн. на місяць. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 10000,00 грн. щомісячно. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що він несе витрати на утримання непрацездатних батьків. Враховуючи, що відповідач є працездатною людиною, розмір його доходу, виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, з огляду на інтереси дитини, з точки зору стабільності врегулювання правовідносин між сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та стягує аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 4500,00 грн. щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 18 листопада 2025, до досягнення дитиною повноліття. За правилами ст. ст. 133, 141 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати. На підставі викладеного і

Outcome: partial