Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

01.08.2024 Концерн «МТМ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати за послуги з постачання теплової енергії. У позові зазначено, що за період з 01.03.2023 по 30.04.2024 Концерн «МТМ» надав послуги з постачання теплової енергії в нежитлове приміщення № 326, розташоване за адресою: [ADDRESS] , але споживач оплату послуг не здійснює, у зв`язку з чим станом на 30.04.2024 утворилася загальна заборгованість на суму 59828,30 грн. Відповідач у добровільному порядку заборгованість не погашає, тому позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості з оплати за послуги з постачання теплової енергії за вказаний період в сумі 59828,30 грн, та стягнути судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2422,40 грн. Ухвалою суду від 02 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. 21 серпня 2024 відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на таке: 1. Відповідач є власником нежилого приміщення підвалу Літ. А-9 (тип майна), що має поштову адресу: [ADDRESS] , та має загальну площу 83,6 кв.м. дане приміщення є підвальним нежитловим приміщенням багатоквартирного 9 (дев`яти) поверхового житлового будинку, у якому, відповідно до проекту будинку ніколи не існувало опалювальних приладів (секційні батареї опалення, тощо). 2. Необхідною та обов`язковою умовою задля можливості застосування положень ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», є встановлення факту надання та споживання комунальних послуг відповідними суб`єктами правовідносин. 3. Надані позивачем документи не містять інформації, якою було б підтверджено наявність опалювальних приладів у підвалі будинку, а відповідно і не містить достовірної інформації щодо обсягів спожитої теплової енергії, порядок детального розрахунку з зазначенням розміру теплового навантаження на об`єкт. 4. Позивач здійснював розрахунок спожитої окремим приміщення (з транзитними мережами опалення теплової енергії), та її розподіл за приладами обліку не у відповідності до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, а шляхом простих дій пропорційного співвідношення до загальної площі всього будинку, без розрахунку та урахування показників, які в обов`язковому порядку повинні бути враховані ним при здійснені таких розрахунків відповідно до площі певного приміщення, а не всього будинку. 5. Матеріали справи не містять первинних документів щодо помісячних показників будинкового засобу обліку теплової енергії та показників приладу обліку, теплового навантаження, показників температури приміщення у опалювальний період, що має суттєве значення для визначення суми заборгованості, яка підлягає сплаті за спірний період. Недоведеними є також обставини щодо розміру теплового навантаження на об`єкт відповідача. 04.09.2024 від представника позивача Калініної-Заєць Ю.М. надійшли письмові пояснення у яких зазначено таке. Щодо типу приміщення. В противагу доводів відповідача щодо відсутності опалення в приміщенні та віднесення нежитлового приміщення № 326 за адресою [ADDRESS] , яке належить відповідачу на праві власності, до типу приміщення з транзитними мережами опалення, зазначаємо наступне: відповідно до Наказу № 315 від 22.11.2018 р. Про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг (перша редакція) неопалюваним приміщенням є приміщення у будівлі, яке забезпечується тепловою енергією від централізованого або автономного джерела теплопостачання та у якому не нормується температура внутрішнього повітря і відсутні опалювальні прилади будь-якого типу та трубопроводи внутрішньобудинкової системи теплопостачання та постачання гарячої води; опалюване приміщення - приміщення у будівлі, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання та у якому забезпечується нормативна температура повітря. Опалювана площа приміщення, відповідно до визначення наведеного у Постанові №830, це загальна площа приміщення без урахування площі лоджій, балконів, терас. Відповідно до визначення передбаченого Законом внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення (для систем газопостачання - від запірного пристрою на вводі в будинок до запірних пристроїв включно перед місцями підключення газових приладів, газоспоживального обладнання, теплових агрегатів тощо. У зв`язку з тим, що система опалення в нежитловому приміщенні відповідача відноситься до загальної внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку, наявність однієї складової загальної системи опалення, у вигляді транзитних трубопроводів радіаторів, підводок, радіаторів, стояків, тощо вже є фактичним підтвердженням споживання теплової енергії нежитловим приміщенням. Оновленою редакцією Методики згідно Наказу № 358 від 28.12.2021 р. «Про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» визначено, що в будинку/будівлі вирізняється 4 типи приміщень: опалюване приміщення, приміщення з індивідуальним опаленням, окремі приміщення з транзитними мережами опалення, приміщення з комбінованою системою опалення. Рішенням Запорізької міської ради № 513 від 14.09.2023р. (прийняте в результаті засідань робочої групи) «Про затвердження Порядку визначення належності підвальних приміщень багатоквартирного будинку до приміщень з транзитними мережами опалення на території міста Запоріжжя та створення робочої комісії»: 1) Затверджено порядок визначення належності підвальних приміщень багатоквартирного будинку до приміщень з транзитними мережами опалення на території міста Запоріжжя. 2) Створено робочу комісію для розгляду питань щодо визначення належності підвальних приміщень багатоквартирного будинку до приміщень з транзитними мережами опалення Вказане рішення знаходиться в загальному доступі на офіційному сайті ЗМР, тому його копія не додається. Таким чином, відповідачем не надано позивачу та суду доказів того, що приміщення 326 по бульвару Центральному буд. 3 у м. Запоріжжя відноситься до неопалювального або з транзитними мережами опалення. Щодо методики нарахування. Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 року №358 внесено зміни до Методики № 315, згідно яких змінено механізм визначення обсягу теплової енергії на загально-будинкові потреби (згідно п.8 розділу IV методики) (далі ЗБП). В житловому будинку за адресою [ADDRESS] обсяги теплової енергії на ЗБП визначаються як частка 20% від загальних обсягів споживання теплової енергії в розрахунковому періоді. Таким чином, нарахування за період з 01.11.2021 року по 31.01.2022 року здійснювалися згідно першої редакції Методики, з наступним перерахунком за січень 2022 року. Щодо надання інформації по встановленим приладам обліку теплової енергії та рахунків на оплату послуг. Житловий будинок [ADDRESS] оснащений приладами комерційного обліку теплової енергії типу SHARKY 775 заводський номер 51441712, SHARKY 775 заводський номер 55452944 (Акти приймання в експлуатацію приладів обліку ТЕ, Акти обстеження теплового вузла та зняття показань додаються). Також додала та просила долучити до матеріалів справи копії рахунків за надані послуги по договору № 72229211 за спірний період. Враховуючи вищенаведене вважала, що аргументи відповідача, викладені у Відзиві на позовну заяву, не відповідають дійсним обставинам справи, нормативно не обґрунтовані та не мають під собою правових підстав, тому, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В подальшому розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями представників відповідача та позивача. Зокрема, представники відповідача посилались на те, що відповідачем ініційовано процедуру перевірки належного їй приміщення до таких, що оздоблені транзитними мережами опалення. Однак в подальшому доказів на підтвердження того факту, що належне відповідачу приміщення є таким, через які проходить транзитне опалення, суду надано не було. 27.01.2026 від представника відповідача адвоката Пономаренка О.О. надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових документів, а саме копії адвокатського запиту від 14.01.26 та копії відповіді на нього від 20.01.26. В судовому засіданні представник позивача Калініна-Заєць Ю.М. позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що сума заборгованості, що становить ціну позову, включає плату за теплову енергію, поставлену починаючи з 01.11.2021, і нараховану лише у березні 2024 року. Причиною цього було те, що позивачу не було відомо про існування приміщення, належного відповідачу, і при розрахунку плати за теплову енергію, поставлену до цього будинку, а також при розподілі цієї плати між споживачами, площа належного відповідачу приміщення в період з 01.11.2021 до 28.02.2023 не враховувалась. Згодом позивач провів інвентаризацію приміщень у цьому будинку шляхом отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і виявив факт існування належного відповідачу приміщення як окремого об`єкту права власності. Тому у березні 2023 відповідачу була нарахована плата у розмірі 37479,77 грн., яка включала як плату власне за березень 2023 року, так і плату за період часу з 01.11.2021. Одночасно іншим споживачам будинку у березні 2023 року був проведений перерахунок плати у бік зменшення, з урахуванням суми, нарахованої відповідачу. Представник відповідача адвокат Пономаренко О.О. заперечував проти позовних вимог позивача з посиланням на відомості викладені у відзиві на позовну заяву. Крім того, представник зазначив, що відповідач не вважає себе пов`язаною договірними відносинами з позивачем, наполягає на тому, що у належному їй приміщенні послуг від позивача вона не отримувала, приміщення опалювальними приладами не оздоблене, наявні лише транзитні мережі. Підтвердити останній факт відповідач не має можливості, оскільки відповідно затвердженого Запорізькою міською радою порядку відповідний акт про встановлення факту наявності транзитних мереж опалення може бути складений лише за відсутності у споживача поточної заборгованості або за наявності договору про реструктуризацію такої заборгованості. Також представник відповідача оспорював обґрунтованість нарахування плати за березень 2023 року у розмірі 37479,77 грн., посилаючись на ненадання позивачем доказів обґрунтованості таких нарахувань, і на те, що вони не відповідають рівню споживання за цей період. Суд дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні по справі докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав. Правовідносини між Позивачем та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 21 серпня 2019 р., № 830, Положенням про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року, № 315 про затвердження «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» та іншими нормативно-правовими актами України. Згідно із ч. 7 ст. 14 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організацій договірних відносин, визначених ч.1 цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог ч. 5 ст. 13 цього Закону. Частиною 5 статті 13 Закону встановлено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. 02 жовтня 2021 року на виконання вимог Закону Позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаного договору будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, а також співвласників в інших будівлях, приміщення в яких є самостійними об`єктами нерухомого майна у відповідності до ч. 8 ст. 14 Закону, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна [PERSON] є одноособовим власником нежитлового приміщення, підвалу літ.А-9, за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу. Станом на 01 листопада 2021 року Типовий індивідуальний договір № 72229211 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] між Позивачем та відповідачем [PERSON] з 01 листопада 2021 року є укладеним. Наказом Міністерства розвитку громад та територій України №23 затверджено Вимоги до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Відповідно до визначення наведеного у п. 3 вимог, абонентський номер споживача - номер споживача, визначений договором про надання відповідної комунальної послуги, який дає змогу ідентифікувати його виконавцю комунальної послуги або уповноваженій особі. Номер договору і абонентський номер споживача відповідно є одним і тим же числом та дає змогу ідентифікувати споживача. Вимог щодо присвоєння чи алгоритму встановлення певного номеру законодавством не передбачено. Відповідно до визначення наведеного в Методиці опалюване приміщення приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря. Частиною 1 статті 7 закону визначено, що споживач серед іншого має право у встановленому законодавством порядку відключитися від системи централізованого теплопостачання та постачання гарячої води. Враховуючи знаходження в багатоквартирному будинку та відсутність документів на підтвердження відключення від мережі опалення вказані приміщення є опалювальними. Таким чином, судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення за вище вказаною адресою та користувався послугами позивача. Житловий будинок [ADDRESS] оснащений приладами комерційного обліку теплової енергії типу SHARKY 775 заводський номер 51441712, SHARKY 775 заводський номер 55452944 (Акти приймання в експлуатацію приладів обліку ТЕ, Акти обстеження теплового вузла та зняття показань додаються). Відповідно пункту 11 Договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахункового відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315. Нормами Розділу І Методики визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду. Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг. Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період (далі - розподіл) здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподільного обліку (теплолічильників, лічильників холодної води, лічильників гарячої води), установлених як у приміщеннях, так і за їх межами, або приладів-розподілювачів теплової енергії, установлених на опалювальних приладах опалюваних приміщень, а в окремих випадках - розрахунково. Розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень здійснюється відповідно до Розділу ІІІ Методики. Для розподілу приймаються показання вузлів комерційного та розподільного обліку, приладів розподільного обліку теплової енергії станом на кінцеву дату розрахункового періоду, отримані виконавцем розподілу комунальної послуги, у спосіб, визначений договором про надання комунальної послуги. У разі, якщо одна будівля/будинок має два та більше вводи відповідної зовнішньої інженерної мережі, які оснащено вузлами комерційного обліку, то визначення обсягу спожитої послуги та її розподіл здійснюється за сумою всіх вузлів комерційного обліку відповідної комунальної послуги у будівлі/будинку. За рішенням співвласників будівлі/будинку розподіл може здійснюватися окремо для кожної її частини, що оснащена вузлом комерційного обліку відповідної комунальної послуги. Розділом ІІ Методики передбачені базові правила визначення та розподілу між споживачами загальних обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг. Загальний обсяг теплової енергії на опалення будівлі/будинку визначається за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати. Загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення у кожному розрахунковому періоді розподіляється на потреби безпосередньо опалення житлових/нежитлових приміщень, забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення будівлі/будинку та(у випадку наявності таких приміщень у будинку/будівлі) сумарного обсягу теплової енергії, що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення. Розподіл теплової енергії у будівлі/будинку здійснюється у відповідності до пунктів 5,6 Розділу ІІІ Методики. Розподілений обсяг для опалюваного приміщення, у будівлі/будинку, у якій приміщення не оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, розраховується з урахуванням вимог розділів VII, VIII цієї Методики за формулами 13,14. Згідно пункту 32 Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Пунктом 34 Договору вказано споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Відповідно до пункту 38 Договору споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього Договору. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до положень ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 322 Цивільного кодексу України встановлено тягар утримання майна, а саме, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Рахунки на оплату спожитої послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів послуг, на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання та надаються споживачу (його представнику) у строк не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги, визначеного договором. Законодавець жодним нормативно-правовим актом не визначив, яким саме чином необхідно надати споживачу рахунки на оплату спожитої послуги (особисто, простою, рекомендованою, цінною кореспонденцією чи методом розносу по поштовим скриням/приміщенням споживання). Крім того споживачу надано право отримувати інформацію - як зазначену в рахунках на оплату так і додаткову без додаткової плати. Тобто законодавець в повній мірі сприяє отриманню споживачем достатньої кількості інформації. Позивачем були сформовані та надані Відповідачу рахунки на оплату спожитої послуги. Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку, в якому знаходиться приміщення Боржника, протягом спірного періоду часу підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону відповідно до яких Позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі (відповідні рішення містяться на офіційному сайті ЗМР), знаходженням нежитлового приміщення Відповідача у багатоквартирному житловому будинку. Таким чином, суд погоджується з доводами позивача щодо того, що протягом спірного періоду часу у відповідача був обов`язок оплачувати теплову енергію в обсязі, розрахованому в порядку, визначеному наведеними вище нормативно-правовими актами. Разом з цим суд частково не погоджується з розрахунком заборгованості на суму 59828,29 грн. Як свідчать надані позивачем документи і пояснення представника позивача, надані в судовому засіданні, вказана складається із сукупності щомісячних платежів за період з березня 2023 року по квітень 2024 року включно. При цьому за березень 2023 року нараховано суму в розмірі 37479,77 грн., що складається з: плати за постачання теплової енергії (змінної складової) 30721,87 грн., з яких 2661,27 грн. власне за березень 2023 року, а 22940,29 грн. перерахунок (без урахування коефіцієнту 1,2); плати за постачання теплової енергії (постійної складової) 6415,90 грн., з яких 310,99 грн. власне за березень 2023 року, а 5035,59 грн. перерахунок (без урахування коефіцієнту 1,2); абонентської плати 342,00 грн., з яких 20,00 грн. власне за березень 2023 року, а 265,00 грн. перерахунок (без урахування коефіцієнту 1,2). Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Однак позивачем не надано належних і допустимих доказів правомірності і обгрунтованості здійснення перерахунку на вказані суми, не надано документального підтвердження відповідних пояснень представника позивача: за який період проведено перерахунок, на підставі яких вихідних даних був проведений такий перерахунок, чи дійсно наслідком такого перерахунку було зменшення плати за поставлену теплову енергію для інших споживачів у вказаному будинку. За таких обставин суд приходить до висновку, що за березень 2023 року з відповідача може бути стягнута лише плата за теплову енергію, поставлену саме в цьому місяці, і ця плата становить 3590,71 грн. ((2661,27 грн. + 310,99 грн. + 20,00 грн.) * 1,2). Відтак, загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача, становить 25939,23 грн. (59828,29 грн. 37479,77 грн. + 3590,71 грн.). Суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про можливість задоволення позову у вказаній частині. Крім того, у відповідності зі ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial