Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся із заявою, в якій просить визнати його родича [PERSON] , [INFO] недієздатним та призначити його опікуном. Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що проживає разом з дядьком своєї дружини [PERSON] по [ADDRESS] у будинку, що належить йому на праві власності, так як здійснює за ним постійний догляд. [PERSON] є психічно хворим з дитинства, інвалідом другої групи (довічно) з діагнозом F20.0 (параноїдальна шизофренія). Так, як сім`ї у [PERSON] не має, інші родичі не допомагають йому, не спілкуються з ним, тому тільки він здійснює за [PERSON] постійний догляд, готує їжу, допомагає одягатися, митися та інше, оскільки [PERSON] сам не може цього зробити. Він постійно здійснює контроль за [PERSON] , так як він може вийти за межі подвір`я і піти у невідомому напрямку, тому необхідно весь час його пильнувати. Стан здоров`я [PERSON] з кожним роком погіршується, лікування та прийняття ліків практично не допомагає. Через свою психічну хворобу [PERSON] не розуміє значення своїх дій і не може ними керувати, він періодично робиться дуже агресивним, гіперактивним. А тому, тільки він може із [PERSON] справитися, оскільки у них із ним склалися теплі довірливі відносини, він слухає його, по можливості виконує його прохання, він відповідально ставиться до догляду за [PERSON] та повністю взяв на себе виконання обов`язків опікуна, забезпечує постійний догляд [PERSON] , надає необхідну допомогу, так як весь час перебуває разом із ним. Внаслідок захворювання, [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і у зв`язку з цим може бути визнаний недієздатним. Йому це необхідно для призначення опікуном над [PERSON] 25 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. 16 жовтня 2025 року призначено судово-психіатричну експертизу та зупинено провадження у справі. 10 грудня 2025 року надійшов висновок судово-психіатричного експерта №386/2025, складений експертом Михайлів Н.П., в якому дані відповіді на запитання, викладені в ухвалі суду. 12 грудня 2025 року ухвалою суду поновлено провадження у справі. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно ст.30, 39, 40 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Фізична особа може бути визнана судом недієздатною з моменту набрання законної сили рішення суду про це, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, заявник [PERSON] перебуває у шлюбі із [PERSON] , яка є племінницею [PERSON] [INFO] (а.с.22-25), тобто, [PERSON] та [PERSON] (мати дружини заявника) є рідні брат та сестра. [PERSON] хворіє і перебуває на обліку психоневрологічного кабінету КНП «Болехівської ЦМЛ» діагноз F 20.0 та являється особою з інвалідністю 2 групи довічно, діагноз МСЕК параноїдальна шизофренія (а.с.10-11, 79). Заявник зареєстрований по [ADDRESS] , але згідно акту обстеження фактично проживає з [PERSON] по [ADDRESS] та здійснює за ним догляд (а.с.3, 8-9). З висновку судово-психіатричного експерта № №386/2025 від 28 жовтня 2025 року встановлено, що [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом - параноїдальною шизофренією, що згідно МКХ-10, F20.0. Зазначене захворювання позбавляє [PERSON] здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с.89-93). А відтак, у відповідності до вимог ст. 39 ЦК України, [PERSON] слід визнати недієздатним. Суд також вважає за необхідне зазначити, що, згідно з ч. 6, 7 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Разом з тим вимоги заяви в частині призначення заявника опікуном [PERSON] не є обгрунтованими та не підлягають до задоволення з таких міркувань. Відповідно до статті 41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Частиною першою статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України). Системно проаналізувавши зміст частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України, можливо дійти висновку, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18). Відповідно до статті 62 ЦК України, опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Відповідно до ч.3 ст.296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Відповідно до частини четвертої статті 2 СК України, Сімейний кодекс України не регулює сімейні відносини між двоюрідними братами та сестрами, тіткою, дядьком та племінницею, племінником і між іншими родичами за походженням. Як передбачено частинами другої та четвертої статті 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88. Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20). Подання органу опіки та піклування має оцінюватися судом з точки зору його обґрунтованості. Як встановив суд, до матеріалів справи долучено подання опікунської ради щодо доцільності призначення заявника опікуном [PERSON] ( а.с. 126-129). Відповідно до подання опікунської ради виконавчого комітету Болехівської міської ради від 23 січня 2026 року, яке затверджено рішенням виконавчого комітету № 04 від 29 січня 2026 року, заявник зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та фактично проживає по [ADDRESS] та здійснює догляд за дядьком своєї дружини [PERSON] , який не здатний усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, що зумовлює необхідність у постійному сторонньому догляді. Водночас, даючи оцінку наданому поданню, суд вважає, що такий є формальним, без з`ясування всіх обставин справи. Зокрема, слід звернути увагу на те, що дане розпорядження не містить належної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань чи мотивів з посиланням на наявні докази щодо можливості саме заявника бути опікуном над недієздатним [PERSON] , за наявності у нього сестри [PERSON] та племінниці [PERSON] (дружина заявника) та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише посилання на можливість заявника бути опікуном у разі визнання [PERSON] недієздатним. Також, подання не містить інформації про наявність інших членів сім`ї або інших осіб, які перебувають з недієздатною у родинних стосунках, і не мотивовано, чому вони не мають можливості здійснювати опіку над [PERSON] . У постанові від 28 травня 2025 року у справі № 641/7190/23 (провадження№ 61-16711 св24) Верховний Суд зазначив, що саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність цього, уникаючи можливих зловживань, та належним чином мотивувати своє подання про можливість призначення особи опікуном. Водночас у вищевказаному поданні органу опіки та піклування належним чином не з`ясовано питання доцільності призначення саме [PERSON] опікуном [PERSON] , враховуючи закріплений у Конституції України обов`язок захисту Вітчизни та загальну мобілізацію, з урахуванням усіх обставин, зокрема здатності виконання функцій опікуна недієздатної особи іншими особами. Отже, подання органу опіки та піклування щодо призначення опікуном саме заявника належним чином не мотивовано, що на переконання суду, свідчить про застосування органом опіки та піклування суто формального підходу до вирішення питання доцільності призначення заявника опікуном [PERSON] . Крім того, суду не надано доказів та не зазначено у поданні органу опіки і піклування про створення саме заявником необхідних побутових умов недієздатній особі та забезпечення її доглядом та лікуванням. Тобто, об`єктивних підстав призначення недієздатному [PERSON] опікуна в особі заявника, у зазначеному поданні не міститься. Слід зазначити, що рішення виконавчого комітету як органу опіки та піклування є дорадчим документом та не тягне за собою виникнення будь - яких прав чи обов`язків у осіб, яких рекомендовано призначити опікунами, таке рішення не порушує прав та обов`язків як опікунів, так і підопічного. Правові наслідки для опікунів, підопічного виникають виключно в результаті ухвалення рішення судом, в процесі чого саме і відбувається оцінка усіх доказів у сукупності, зокрема й рішення органу опіки та піклування, яке не має наперед встановленої сили для суду, який розглядає справу і вирішує правове питання призначення опікуна недієздатній особі. Подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 496/4271/16-а, провадження № 11-606апп18. Суд, ухвалюючи рішення, повинен керуватися насамперед інтересами недієздатної особи, а не особистими інтересами заявника. При цьому, якщо жоден з родичів не може або не виявляє бажання бути опікуном, можна розглянути варіант патронатного догляду, де професійний доглядач забезпечуватиме необхідну допомогу. Орган опіки та піклування повинен оцінити всі обставини та надати висновок щодо того, хто найкраще відповідає інтересам недієздатної особи. Відтак, враховуючи наявність альтернативних варіантів, які відповідають інтересам недієздатної особи, призначення заявника опікуном [PERSON] є недоцільним. Заявником не надано жодного доказу про те, що рідна сестра [PERSON] , яка й здійснила супровід свого брата [PERSON] у заклад для проведення експертизи та племінниця [PERSON] позбавлені можливості здійснювати повноваження опікуна над [PERSON] . У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви [PERSON] щодо призначення його опікуном [PERSON] слід відмовити, оскільки судом не здобуто доказів того, що саме він, за наявності інших родичів у [PERSON] , в тому числі першого ступеня спорідненості, та кандидатуру якого орган опіки і піклування вважає прийнятною, дбатиме про підопічного та створить йому необхідні побутові умови, забезпечить постійним доглядом і вживатиме заходів щодо захисту прав та інтересів свого дядька та в цілому зможе виконувати обов`язки опікуна. Водночас, суд до призначення опікуна недієздатному [PERSON] , обов`язок здійснення опіки над ним покладає на виконавчий комітет Болехівської міської ради (орган опіки і піклування). На підставі викладеного, ст. 30, 39-41, 60, 63 ЦК України, ст. 293, 299 ЦПК України та

Outcome: dismissed