Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

19 січня 2026 року позивач звернулась до суду з відповідною позовною заявою, через підсистему "Електронний суд ЄСІТС", яка підписана його представницею - Грінченко І.В., яка діє на підставі ордеру №1174815 від 19 січня 2026 року. У позовній заяві зазначено, що 06 травня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу №5-57 житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: с. Біла Криниця, Березнегуватський район, Миколаївська область, житловою площею 28,6 кв. м. Згідно з укладеним договором фактична ціна продажу на момент його укладення становила 12736 грн. Договір купівлі-продажу відповідно до вимог, встановлених статтею 15 Закону України «Про товарну біржу», було зареєстровано Товарною біржею «Ріко-Альянс» у «Журналі реєстрації біржових угод» за № 5-57 від 06 травня 2000 року. Позивач та відповідач повністю виконали умови договору, однак нотаріально його не посвідчили. На момент укладення договору у травні 2000 року позивач та відповідач не знали про необхідність нотаріального посвідчення правочину, оскільки під час його оформлення на товарній біржі були ознайомлені із застереженням у договорі про те, що нотаріальному посвідченню він не підлягає. Житловий будинок використовується покупцем з моменту укладення договору, позивач зареєстрований за вказаною адресою з 2006 року, регулярно сплачує комунальні послуги та утримує будинок у належному санітарно-технічному стані. З метою оформлення права власності на вищевказаний житловий будинок позивачем було з`ясовано, що договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений. На підставі викладеного позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу № 5-57, а саме житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , від 06 травня 2000 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] і посвідчений Універсальною товарною біржею «Ріко-Альянс», з моменту його укладення. Справу розглянуто у відповідності до частини 5 статті 279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що 06 травня 2000 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу № 5-57, зареєстрований того ж дня товарною біржею «РіКо - Альянс» в «Журналі реєстрації біржових угод» за № 5-57, за яким позивач купив у відповідача житловий будинок з надвірними будовами, розташований в с.Біла Криниця Березнегуватського району Миколаївської області на земельній ділянці площею 0,25 г, який складається з житлового будинку позначеного на плані літерою -А, житловою площею 28.6 кв.м, сараїв -Б, В, Д, Ж, вбиральні - Г, погреба -З, літньої кухні-ІІІ, споруд №9,І, ІІ,ІІІ ІV, огорожі №1-8,10 ( а.с.11). З копії додатку № І до рішення ХХІІІ сесії сільської ради 23 скликання від 31 січня 2001 року "Про назву вулиць та нумерацію будинків розташованих на території сільської ради", будинку у с.Біла Криниця у якому станом на 31.01.2001 року проживав [PERSON] було присвоєно назву вулиця імені Ф.М. Кузьменка, будинок [ADDRESS] ( а.с.14-16). Згідно зі ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. За змістом ст. ст.128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. Відповідно до п. 5 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Сторонами визнається, що покупець [PERSON] повністю виконав умови договору купівлі-продажу житлового будинку із господарськими спорудами, у передбаченому законом порядку угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом недійсною не визнавалася. Отже, позивач на підставі ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР і ст.49 Закону України «Про власність» набув право власності на будинок у порядку, що існував на час його придбання і правомірно володіє ним, в такому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Таким чином, оскільки позивач придбав житловий будинок у порядку передбаченому діючим на той час законодавством, його позовні вимоги є законним та обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved