Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування заяви зазначила, що [INFO] помер її дід - [PERSON] , який був зареєстрований та мешкав за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира була спільною сумісною власністю та належала по частині: діду- [PERSON] , бабі - [PERSON] , її батьку [PERSON] та дядькові - [PERSON] . Її батько [PERSON] помер [INFO] . На день смерті батька вона та її сестра були неповнолітніми, в зв?язку з цим подати заяви про прийняття спадщини після його смерті не могли, але в силу ч.4 ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. 16.10.2025 року вона та її сестра отримали свідоцтва про право на спадщину після смерті батька по 1/16 частині квартири. [INFO] померла їх бабуся [PERSON] , та вона отримала 5/16 частин квартири. Дядько [PERSON] помер [INFO] , після його смерті вона отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Зазначила, що на час смерті діда вона мешкала разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Вони з дідом вели спільне господарство, займались домашнім господарством, проводили поточний ремонт, купляли разом предмети домашнього побуту та їжу. Дідусь був людиною похилого віку та за станом здоров`я потребував уваги та допомоги, яку вона йому надавала. У зв`язку з постійним проживання з дідусем вона вважала, що автоматично прийняла спадщину. Зазначила, що вона звернулась до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, яка належала спадкодавцю. Однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що нею було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини та не надані документи, які підтверджують, що вона, як спадкоємець, проживала постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини. [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, заявлену вимогу про визнання факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підтримала, та просила її задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, не заперечувала проти задоволення заяви. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частинами 1, 2 ст.315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення фактів. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12,14). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.18). [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] померла, [INFO] , [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с.19-21). З копій квитанцій вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проводилась оплата комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] (а.с.40-60). Згідно письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] [PERSON] фактично проживала разом зі своїм дідусем [PERSON] та постійно перебувала поруч із ним, вони мали теплі, довірливі родинні стосунки. Вони разом облаштовували побут, розподіляли обов`язки, мали взаємні сімейні права та обов`язки. [PERSON] самостійно не міг повністю забезпечувати свої життєві потреби та [PERSON] надавала йому постійну допомогу та турботу. [PERSON] займалась організацією поховання, розпорядилася його особистими речами та продовжує мешкати у квартирі та сплачувати комунальні послуги. З копії спадкової справи №139/2025 після [PERSON] , померлого [INFO] , вбачається, що до приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Ніколенко Н.С. звернулась [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Ніколенко Н.С. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки нею не надані документи, які підтверджують факт постійного сумісного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зазначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 227/3750/19 від 22.09.2021 зазначено, що статтями 1268 та 1269 ЦК України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 205/2102/19-ц від 14.04.2021 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.04.2023 у справі № 204/1052/20 відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Заявниця не може іншим шляхом, ніж у судовому порядку, встановити факт, який має юридичне значення для оформлення її спадкових справ та захисту її законних інтересів. Аналіз перевірених і оцінених судом доказів та законодавства переконує суд, що заявником надані належні, достовірні, допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву і є достатніми для встановлення факту, який просить встановити заявник.

Outcome: approved