Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

26 листопада 2025 року [PERSON] , заінтересована особа: Веселинівська селищна рада Вознесенського району Миколаївської області, звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документу. В заяві представник позивача [PERSON] зазначила, що [INFO] померла бабуся заявника [PERSON] , про що було складено відповідний актовий запис за № 232 Веселинівським відділом ДРАЦС у Вознесенському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті. На випадок смерті померлою було складено заповіт 24.11.2015 року, яким зробила розпорядження: земельну ділянку розміром 6.65 га, що розташована на території Ставківської сільської ради, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва заповіла онуці [PERSON] . Про прийняття спадщини за заповітом заявником було подано відповідну заяву до приватного нотаріуса Вознесенського нотаріального округу Ельдарової О.М., на підставі якої нотаріус завів спадкову справу за № 60/2025 від 27.10.2025 року. Одночасно із заведенням спадкової справи нотаріус вивчила наданий правовстановлюючий документ державний акт на право приватної власності на землю та надала довідку роз`яснення № 149/02-14 від 07.11.2025 року, в якій зазначила про розбіжності в документах, які не дають можливості встановити факт належності нерухомого майна спадкодавцеві, а саме: свідоцтво про смерть видане на ім`я « [PERSON] », а Державний акт на право приватної власності на землю серія МК № 044410 виданий на ім`я « [PERSON] » та рекомендувала звернутися до суду для встановлення факту належності правовстановлюючого документу державного акту на право приватної власності на землю Серії МК № 044410 виданого 30.07.2004 року Веселинівською районною державною адміністрацією Веселинівського району Миколаївської області спадкодавцю [PERSON] . Тому заявник звернулася з відповідною заявою до суду, просить встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в селі Федорівка Вознесенського району Миколаївської області, правовстановлюючого документу Державного акту на право приватної власності на землю Серії МК № 044410, виданого 30.07.2004 року Веселинівською районною державною адміністрацією Веселинівського району Миколаївської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 010401000877, кадастровий номер 4821785000:01:000:0079, площею 6.29 га, та кадастровий номер 4821785000:91:000:0190, площею 0.36 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, виданого на ім`я « [PERSON] ». Заявник [PERSON] та її представник Грабова А.О. в судове засідання не з`явилися. Від представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності та підтримання заяви. Представник заінтересованої особи Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився. Від начальника відділу юридичної роботи та взаємодії з правоохоронними органами Веселинівської селищної ради Андрія Стаднічука до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника Веселинівської селищної ради, проти задоволення заяви не заперечують. В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування, виникає у день відкриття спадщини, мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23 вересня 2024 року Веселинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [INFO] в с. Федорівка Вознесенського району Миколаївської області померла [PERSON] , смерть якої була зареєстрована 23 вересня 2024 року Веселинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за актовим записом № 232 (а.с. 7). Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема до складу спадщини увійшло право власності на земельну ділянку розміром 6,65 га, що розташована на території Ставківської сільської ради, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право на яку було посвідчено державним актом на право приватної власності на землю Серії МК № 044410 виданого 30.07.2004 року Веселинівською районною державною адміністрацією Веселинівського району Миколаївської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за № 010401000877 (а.с. 8). За життя [PERSON] склала заповіт, 24.11.2015 року, яким зробила розпорядження: земельну ділянку розміром 6.65 га, що розташована на території Ставківської сільської ради, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва заповіла онуці [PERSON] (а.с. 7). З метою оформлення спадкових прав заявник звернулася до приватного нотаріуса Вознесенського нотаріального округу Ельдарової О.М., та нотаріус надала довідку роз`яснення № 149/02-14 від 07.11.2025 року, в якій зазначила про розбіжності в документах, які не дають можливості встановити факт належності нерухомого майна спадкодавцеві, а саме: свідоцтво про смерть видане на ім`я « [PERSON] », а Державний акт на право приватної власності на землю серія МК № 044410 виданий на ім`я « [PERSON] » та рекомендувала звернутися до суду для встановлення факту належності правовстановлюючого документу державного акту на право приватної власності на землю Серії МК № 044410, виданого 30.07.2004 року Веселинівською районною державною адміністрацією Веселинівського району Миколаївської області спадкодавцю [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема п. 6 вказаної статті передбачає встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно ч. 1 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті (у тому числі факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові, або замість імені чи по батькові зазначені ініціали), суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до інформації Архівного відділу № 1 Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області № 128/05-08 від 20.11.2025 року зазначено, що у розпорядженні голови Веселинівської райдержадміністрації Миколаївської області «Про затвердження технічної документації зі складання державних актів на право власності на землю громадянам України (109 чоловік) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Ставківської сільської ради від 20 квітня 2004 року № 242-р, [PERSON] значиться у списку під номером 64 (а.с. 11-12). З копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 20 листопада 2002 року Веселинівським РВ УМВС України в Миколаївській області вбачається, що виданий на ім`я « [PERSON] ». Також, з посвідчення серії [NUMBER] виданого Веселинівським управлінням соцзахисту населення 16 жовтня 1997 року вбачається, що виданий на ім`я « [PERSON] ». Крім того, в договорах оренди землі від 12 грудня 2006 року та від 21 липня 2016 року, у Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 74339448 від 29.11.2016 року зазначено орендодавця як [PERSON] . Досліджені докази вказують на те, що у правовстановлюючому документі, а саме в Державному акті на право приватної власності на землю Серії МК № 044410, виданого 30.07.2004 року, допущена помилка у написанні по - батькові спадкодавця, а саме помилку було допущено відповідальними працівниками при видачі державного акту, усунення якої є неможливим в позасудовому порядку. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дана заява є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 247, 258, 259, 265, 268, 273, 315, 354 ЦПК України, суд

Outcome: approved