Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі і на належну їй на праві власності земельну ділянку площею 0,0620 га для індивідуального садівництва з кадастровим номером 2610600000:04:008:0105 за адресою [ADDRESS] . Відповідно до заповіту, складеного 20 листопада 2019 року, [PERSON] усе своє майно заповіла позивачці [PERSON] . З метою оформлення спадщини за заповітом позивач звернулася із відповідною заявою до нотаріуса. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно (державного акта про право власності на земельну ділянку). Позивач вказує, що [PERSON] на підставі рішення №362 виконавчого комітету Коломийської міської ради від 15.12.1993 року, передано у власність земельну ділянку площею 0,0620 га по [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-7300471092024 від 18.09.2024 власником земельної ділянки з кадастровим номером 2610600000:04:008:0105 є [PERSON] . Проте, Державний реєстр речових прав на нерухоме майно не містить відомостей про реєстрацію права власності [PERSON] на дану земельну ділянку. У зв`язку з відсутністю у позички правовстановлюючого документа на успадковану земельну ділянку, у неї відсутня можливість одержати свідоцтво про право на спадщину та реалізувати своє право на реєстрацію права власності на неї. Тому позивач просить визнати за нею право власності на вказане спадкове майно. Ухвалою від 24 листопада 2025 року у справі відкрито загальне позовне провадження у справі . Ухвалою від 28 січня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, від представника, адвоката Паламарчук О.А. надійшло письмове клопотання про розгляд справи в її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, подав до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, що в позивача відсутній державний акт на земельну ділянку, що підтверджувало б факт реєстрації права власності померлої. Тому земельна ділянка не перебувала у власності спадкодавця і не могла бути передана за заповітом, як частина спадкового майна. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст.ст.12,13,ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає цивільні справи не інакше, ніж за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно зі статтею 328 Цивільного кодексу (ЦК) України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У силу вимог ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який не одержав або втратив свідоцтво про право на майно. Судом встановлено, що державний акт на право приватної власності на землю серії ІФ-17-2-001327, видано на праві власності [PERSON] на підставі рішення № 362 виконавчого комітету Коломийської міської ради від 15 грудня 1993 року (а.с. 85-86). Площа земельної ділянки становить 0,0620 га. Однак оригінал вказаного правовстановлюючого документа втрачено, про що позивач подала відповідне оголошення в газету (а.с. 87). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 12). Згідно копії заповіту, складеного 20 листопада 2019 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] заповіла все належне їй на момент смерті майно [PERSON] . Згідно повідомлення приватного нотаріуса Базюк Т.В. встановлено, що у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують право власності померлої, [PERSON] на спадкове майно рекомендує звернутися до суду для вирішення цього питання. Згідно копії рішення № 362 виконавчого комітету Коломийської Ради народних депутатів, виконкомом міської Ради народних депутатів передано в садівницькому товаристві «Коломийка» [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , земельну ділянку пл. 0,0620 га по [ADDRESS] . Зобов`язано відділ земельних ресурсів та природокористування, зареєструвати в книзі реєстрації Державних актів на право приватної власності на землю громадян, яким безоплатно передані у приватну власність садівницькі ділянки і провести відмітку у паспорті або документі, який його заміняє. Згідно відомостей з Державного земельного кадастру земельній ділянці надано кадастровий номер 2610600000:04:008:0105, місце розташування: [ADDRESS] . Цільове призначення земельної ділянки - землі сільськогосподарського призначення, для індивідуального садівництва. Власником земельної ділянки відповідно до даних Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-7300471092024 від 18.09.2024р. є [PERSON] . Інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки: Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), 16.09.2024, ТзЗОВ Геоземкадсервіс»; документ, який є підставою для виникнення права: Рішення органу місцевого самоврядування Коломийська міська рада від 15.12.1993, № 362; документ, що посвідчує право: Державний акт від 12.05.1994, № ІФ 17-2-001327 (а.с. 19-29). Згідно інформації, сформованої за допомогою додатку «Реєстр нерухомості» від 14.10.2025 року, встановлено, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за кадастровим номером: 2610600000:04:005:0105 відомості відсутні. Відповідно до висновку оцінювача від 17 жовтня 2025 року, вартість земельної ділянки для індивідуального садівництва загальною площею 0,0620 га, що надана у приватну власність згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ 7300471092024 від 18.09.2024 року, становить 105 865 гривень. Згідно копії витягу про реєстрації в Спадковому реєстрі встановлено, що 13.06.2022 року зареєстровано спадкову справу після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Слід врахувати, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту та застосовується лише якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно з положеннями ст.1216ЦКУкраїни - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У порядку статей 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (частина третя ст. 1223 ЦК). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦКУкраїни спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як передбачено у підпунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. В пункті п.3.3. роз`яснень, що містяться у листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначає, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Судам при вирішенні справ цієї категорії необхідно згідно із нормами, що регулюють підстави виникнення права власності на нерухоме майно, та нормами щодо складу спадщини перевіряти, чи належав та на якій правовій підставі об`єкт нерухомості спадкодавцеві. Згідно з частиною другою статті 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до Інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», до часу набрання чинності ЦК 2003 року та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п. «г» ч. 1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.126 ЗК України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. Частиною 1 ст.131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 10, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» згідно ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Встановленні судом обставини свідчать, що спадкодавиці за життя належала земельна ділянка площею 0,0620 га по [ADDRESS] в садівницькому товаристві «Коломийка» з кадастровим номером 2610600000:04:008:0105 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії Ф-17-2-001327, однак відсутні відомості про реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, при цьому позивачка не може оформити спадкових прав в органах нотаріату через відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку, яка належить їй за заповітом, у зв`язку із чим порушуються її права на оформлення права власності на спадщину. Інший правовий механізм оформлення таких прав відсутній. За таких обставин, суд вважає, що позов є обгрунтованим та доведеним, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved