Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінпром Маркет» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що 09.05.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №75579831, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 6500 гривень, строком на 30 дні, зі сплатою процентів у розмірі 1.99% в день. Однак відповідачка [PERSON] взятих на себе зобов`язань по кредитному договору не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість розмір якої становить 22 022 гривень. 26.10.2021року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали Договір факторингу №2610 від 26.10.2021 року за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №75579831 від 09.05.2021 року. 03.04.2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі до відповідачки [PERSON] за договором позики №75579831 від 09.05.2021 року. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до договору позики №75579831 від 09.05.2021 року відповідачка [PERSON] отримала від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» грошові кошти у сумі 6500 гривень, строком на 30 дні зі сплатою процентів у розмірі 1.99% в день. 26.10.2021року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали Договір факторингу №2610 від 26.10.2021 року за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №75579831 від 09.05.2021 року. 03.04.2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі до відповідачки [PERSON] за договором позики №75579831 від 09.05.2021 року. Відповідно до розрахунку заборгованості відповідачки [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №75579831 від 09.05.2021 року у розмірі 22 022 гривень, що складається з 6500 гривень заборгованість за основною сумою боргу та 15 522 гривень заборгованість за відмотками. Правовідносини між сторонами регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до п.1 та 2 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підставним, у зв`язку з чим його слід задовольнити. Ухваливши рішення по суті справи суд повинен вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами відповідно до статті 141 ЦПК України, згідно з частиною першою якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню 2422,40 гривень сплаченого судового збору. Крім того, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, з-поміж іншого належать витрати на професійну правничу допомогу (частина третя статті 133 ЦПК України). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав копію договору про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024 року та витяг з акту №15-П від 26.06.2025 року про приймання-передачі наданої правничої допомоги до Договору про надання правничої допомоги №01-11/2024 від 01.11.2024 року, з яких убачається, що вартість наданих адвокатом послуг зі вивчення/збору документації та складання позовної заяви до відповідача становить 3500 гривень. Враховуючи вказане, позивачем доведено надання йому адвокатом правової допомоги. Водночас процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення розміру витрат на адвоката (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). За висновками Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19 (постанова від 03.10.2018 р.) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи; У справі № 755/9215/15-ц (постанова від 19.02.2020 р.) Велика Палата Верховного Суду також вказала, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони. У розглядувані справі відповідач жодних заперечень щодо заяви про відшкодування судових витрат та доказів неспівмірності заявлених позивачкою витрат на правову допомогу або завищення їх розміру суду не надав. Тож підстави для зменшення зазначених витрат з мотивів їх неспівмірності відсутні.

Outcome: approved