Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

11 серпня 2025 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулось до Подільського міськрайонного суду Одеської області з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором, мотивуючи тим, що 09 лютого 2022 року між [PERSON] та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЛОН КРЕДИТ» (далі ТОВ «СЛОН КРЕДИТ») був укладений договір про надання споживчого кредиту № 817851, відповідно до умов якого відповідачці надано кредитні кошти на картковий рахунок у розмірі 10 000,00 гривень, а відповідачка зобов`язалася повернути отримані кошти у встановлений строк та сплатити відсотки за користування ними. 28 серпня 2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 2808-23, відповідно до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» передало ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за плату, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» прийняло належні «СЛОН КРЕДИТ» права грошової вимоги, в тому числі щодо відповідачки [PERSON] . Відповідно до умов договору факторингу та витягу з додатку до договору факторингу № 2808-23 від 28 серпня 2023 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №817851 у розмірі 10 124,78 гривень. З урахуванням викладеного, позивач просить стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості, яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 7 472,82 гривень, заборгованості за відсотками - 2 651,96 гривень, а також судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 гривень та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 гривень. Ухвалою суду від 13 листопада 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до частини п`ятої статті 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та встановлено відповідачці строк для подання відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 178 ЦПК України (а.с.51). Оскільки позовна заява подана через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд», позивач самостійно направив відповідачці копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів рекомендованим листом з описом вкладення та надав суду докази їх надсилання (а.с.32). Відповідачці [PERSON] , за зареєстрованим місцем її проживання, було надіслано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, про що містяться відомості в матеріалах справи (а.с.54). Поштовий конверт з вкладенням повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.55). Відповідно до положень пункту 5 частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Аналогічні положення закріплені у пунктах 3 та 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України, якими врегульовано порядок надсилання та вручення учасникам справи судових повісток та повідомлень. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). За наведених обставин відповідачка вважається такою, що 18 листопада 2025 року отримав копію ухвали суду про відкриття провадження у справі (а.с.55). В установлений судом строк відповідачкою не було подано до суду відзив на позовну заяву, тому відповідно до вимог частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Крім того, відповідачка із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не зверталася та будь-яких інших заяв, клопотань не надавала. Отже, відповідачка своїми процесуальними правами, передбаченими ЦПК України не скористалася. Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи в порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. Розглянувши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини. Судом встановлено, що 09 лютого 2022 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 817851, відповідно до умов якого Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (пункт 1.2 договору). Сума кредиту 10 000,00 гривень (пункт 1.3 договору). Строк кредиту 365 днів, з кінцевим терміном повернення 09 лютого 2023 року (включно). Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені у таблиці обчислення загальної вартості кредиту (додаток № 1) (пункт 1.4 договору). Тип процентної ставки фіксована. За перший день користування кредитом (включно) 25% в день; за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) і до кінця строку кредиту 85% річних (пункт 1.5 договору). Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування у розмірі 10 000,00 гривень, на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів № [NUMBER] (пункт 2.1 договору). Листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 04 жовтня 2023 року за вихідним №2646_231004134042 підтверджується перерахування коштів у розмірі 10 000,00 гривень, за кредитним договором на реквізитів платіжної картки № [NUMBER] (а.с.31). Згідно з наданим позивачем розрахунку заборгованість [PERSON] за договором про споживчий кредит № 817851 від 09 лютого 2022 року становить 10 124,78 гривень (а.с.14). 28 серпня 2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 2808-23, відповідно умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за плату, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» приймає належні ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» права грошової вимоги до боржників визначених у реєстрі прав вимоги, про що також складений акт приймання-передачі реєстру прав вимоги від 28 серпня 2023 року. Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу № 2808-23 від 28 серпня 2023 року від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 817851 від 09 лютого 2022 року на загальну суму 10 124,78 гривень. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини дванадцятої статті 11 Закону України «Про електроннукомерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, первісний кредитор ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання перед відповідачкою виконало в повному обсязі, надавши їй, визначені договором кредитні кошти, натомість відповідачка взяті на себе за договором зобов`язання перед ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» не виконала, оскільки не вносила платежі, передбачені умовами кредитного договору. У зв`язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідачки утворилась заборгованість. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню і з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 817851 від 09 лютого 2022 року, яка становить 10 124,78 гривень, із яких: заборгованість за тілом кредиту - 7 472,82 гривень, заборгованість за відсотками - 2 651,96 гривень. Щодо розподілу судових витрат Щодо вимог про стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6 000,00 гривень, суд зазначає таке. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За правилами частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги № 42649746 від 01 січня 2025 року, додаткової угоди № 817851 від 30 травня 2025 року до договору про надання правової допомоги № 42649746 від 01 січня 2025 року, акту № 817851 від 30 травня 2025 року про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом, з детальним описом робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом. Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід враховувати позицію Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні без участі представника позивача. Крім того, послуги надані адвокатом, є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом його діяльності, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги зміст заяв та клопотань представника позивача по суті, складність справи, яка є нескладною та розглядалась у спрощеному позовному провадженні, а також враховує, що представник позивача не брав участі у судовому засіданні. Виходячи з критерію розумності, реальності таких витрат, суд уважає, що визначений розмір оплати є завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved