Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

01 вересня 2025 року до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя, через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Обслуговуюча компанія «ПОЗИТИВ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послугу з управління будинком. Позовні вимоги обґрунтувані тим, що відповідно до Закону України № 417-VIII «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», 25.10.2019 р. співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] було прийнято рішення про визначення ТОВ ОК «ПОЗИТИВ» управителем даного будинку. Відповідно до прийнятого співвласниками рішення з ТОВ ОК «ПОЗИТИВ» укладено договір про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд №01/02/2020-47 від 01 лютого 2020 р. Договір про надання послуг з управління будинком № 01/02/2020-47 від 01.02.2020, який є підставою позову, за своєю правовою природою є договором про надання послуг. Відповідно до Інформаційної довідки №284979356 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна відповідач [PERSON] з 02.11.2021 є власницею квартири [ADDRESS] , загальною площею 54,14 квадратних метрів. Позивач належним чином виконував свої зобов`язання за Договором щодо надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від яких відповідач не відмовлялася та за користування якими проводились нарахування відповідно до встановлених тарифів, але станом на 21.08.2025 відповідач так і не здійснила в повній мірі оплату за надані послуги, внаслідок чого за її особовим рахунком наявна заборгованість по оплаті за послугу з управління багатоквартирним будинком в сумі 7952,20 грн., що на даний момент не погашена. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із вищенаведеного, за весь час прострочення заборгованості інфляційні збитки складають 2393,75 грн., 3 (три) % річних від простроченої суми боргу 733,44 грн., а також пеня за несвоєчасну оплату послуг складає 343,82 грн. З урахуванням вищевикладеного, загальна сума заборгованості Відповідача становить 11 723,21 грн. і складається з: суми основного боргу 7952,20 грн., інфляційних витрат 2393,75 грн., 3 (три) % річних від простроченої суми боргу 733,44 грн., пені за несвоєчасну оплату послуг 343,82 грн. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просив суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Обслуговуюча компанія «ПОЗИТИВ» заборгованість в сумі 11 423,21 грн., що складається з заборгованості по оплаті послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 02.11.2021 по 31.07.2025 7952,20 грн., інфляційних втрат 2393,75 грн., 3 (три) % річних від простроченої суми боргу 733,44 грн., пені за несвоєчасну оплату послуг 343,82 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 08.09.2025 року, провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу роз`яснено право на подання відзиву. 15.09.2025 року, від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачка просила залишити позовну заяву без розгляду. Відзив обґрунтований тим, що позивач не надавав відповідачу жодних послуг з утримання багатоквартирного будинку. Про існування управляючої компанії «Позитив» відповідачка дізналась лише з позовної заяви, оскільки жодних проявів її діяльності за три роки, що вона мешкає в багатоквартирному будинку, вона не спостерігала. Крім того зазначила, що позовна заява підписана представницею, якій законом не надано право представляти інтереси інших осіб. Також зазначила, що позов подано з порушенням вимог ч.1 ст. 177 ЦПК України, оскільки позивач не надав до позовної заяви копії всіх документів до додаються до позовної заяви для відповідача. Вважає що позов до неї безпідставний, оскільки в Додатках до Договору про надання послуг, її прізвище відсутнє. Фактичних доказів надання послуг по управлінню багатоквартирного будинку по [ADDRESS] відсутні. 22.09.2025 року, від представника позивача ТОВ «ПОЗИТИВ» надійшла відповідь на відзив, в якій представник зазначила, що зміст доводів відповідача у відзиві на позовну заяву про невиконання вимог, передбачених Постановою КМУ №994 від 22.09.2021 не відповідає змісту цієї постанови, оскільки до пункту 10, на який посилається відповідач, як на вимогу постанову КМУ яку порушив позивач, дана постанова не містить і стосується змін до інших пунктів, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 5 вересня 2018 р. № 712. Відповідно до прийнятого співвласниками рішення (копію Протоколу загальних зборів співвласників будинку від 25.10.2019 додано до позовної заяви) з ТОВ ОК «ПОЗИТИВ» укладено договір про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд №01/02/2020-47 від 01 лютого 2020 р. Відповідач з 2021 року користувалася послугами з управління багатоквартирним будинком про що свідчить відсутність будь-яких зауважень, претензій з її боку, часткові оплати за послугу. Відповідно до прийнятого співвласниками рішення з ТОВ ОК «ПОЗИТИВ» укладено договір про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд №01/02/2020-47 від 01 лютого 2020 р. з уповноваженим загальними зборами від співвласників будинку та є обов`язковим для усіх співвласників даного будинку. Додаток №3 до Договору містить «Загальні відомості про будинок та співвласників багатоквартирного будинку (станом на дату укладення договору 01.02.2020)». Відповідач [PERSON] з листопада 2021 року набула право власності на квартиру [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача ТОВ Обслуговуюча компанія «ПОЗИТИВ» позовну заяву підтримала, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Також заявила клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу за складання позовної заяви у розмірі 2400 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовної заяви, підтримала свою позицію, яка викладена в відзиві. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що згідно копії Протоколу №1 Загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку Руставі № 6 від 25.10.2019 року, загальними зборами прийнято рішення вибори нового управителя будинку та затвердження умов договору з ним. Так, вказаними зборами прийнято рішення про укладення договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з ТОВ Обслуговуюча компанія «ПОЗИТИВ». (а.с.18) Відповідно до ч. 2 та п. 6 ч. 9 ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», вищим органом управління об`єднання є загальні збори. До виключної компетенції загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку відноситься визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Відповідно до прийнятого співвласниками рішення з ТОВ ОК «ПОЗИТИВ» укладено договір про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд №01/02/2020-47 від 01 лютого 2020 р. (а.с.31- 33) Отже, будинок [ADDRESS] знаходиться в управлінні ТОВ Обслуговуюча компанія «ПОЗИТИВ», яке згідно Статуту ТОВ Обслуговуюча компанія «ПОЗИТИВ» здійснює утримання і обслуговування будинку. Згідно інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №284979356 від 16.11.2021 року, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 02.11.2021 року. (а.с.17) Згідно відповіді Департаменту адміністративних послуг ЗМР від 03.09.2025 року, яка надійшла 05.09.2025 року, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с.69) При цьому суд критично оцінує посилання відповідачки [PERSON] про те, що позов до неї безпідставний, оскільки вона не є користувачем послуг позивача, в додатках до укладеного з ОСББ договору її прізвища немає. Суд звертає увагу, що рішення співвласників багатоквартирного будинку про співпрацю з ТОВ ОК «ПОЗИТИВ», а саме про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд було прийнято 01 лютого 2020 року, в той час як відповідачка [PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS] цього будинку в листопаді 2021 року. Отже, при цьому [PERSON] є співвласником багатоквартирного будинку [ADDRESS] в розумінні Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Статтею 15 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" встановлено, що співвласник зобов`язаний, зокрема, виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески платежі. Обов`язок співвласника багатоквартирного будинку виконувати рішення зборів співвласників встановлено також ст.7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", предметом регулювання якого є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку. До виключної компетенції загальних зборів співвласників, рішення яких, прийняте у відповідності до Статуту, є обов`язковим для всіх співвласників, відноситься, зокрема: визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, як випливає із змісту ч. 9 ст. 10 Закону. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. У п.п. 3.1. 3.2. Договору визначено, що ціна послуги з управління становить 17 522, 40 грн. на місяць 6,3014 за 1 кв. метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку, якщо інша розрахункова одиниця послуги не погоджена сторонами та включає: витрати на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 16762,40 грн. та винагороду управителю в розмірі 760 грн. Згідно до положень ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлено договором або законом. Частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності, як свідчить зміст ч. 1 ст. 20 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку". Щомісячний розмір нарахувань по особовому рахунку відповідача за послугу з управління будинком складає 341, 16 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно до вимог договору та цивільного законодавства. Обов`язок співвласника своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі встановлений статтею 15 Закону. Суд звертає увагу, що на противагу зазначеній відповідачкою позиції у відзиві про неякісне та фактичне ненадання послуг, будь-яких фактичних доказів у вигляді претензій щодо неналежної якості наданих послуг за період з листопада 2021 року, суду не надано. За період з листопада 2021 року по серпень 2025 року [PERSON] нараховано за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території ТОВ Обслуговуюча компанія «ПОЗИТИВ» на загальну суму 15352,20 коп. При цьому, відповідачкою, яка фактично заперечує отримання послуг від позивача, було частково сплачено нарахування за надані послуги у розмірі 7400 грн. За вказаний період, згідно розрахунку заборгованості, [PERSON] має заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 7952 грн. (а.с.13) Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Суд приймає до уваги, що відповідачем не було погашено заборгованість, а отже мало місце прострочення виконання грошового зобов`язання за період з листопада 2021 року по серпень 2025 року. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати та 3 % річних від простроченої суми входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання (постанови Верховного Суду України від 06.04.2016 року у справі № 6-352цс16, від 22.03.2017 року у справі № 6-2311цс16, від 30.03.2016 року у справі № 6-2168цс15, а також Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 07.07.2020 року у справі № 296/10217/15-ц). Однак, суд звертає увагу позивача, що що Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 18. Зокрема, наразі вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і наразі. Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку про наявність правових підстав для частково задоволення позовних вимог в частині стягнення 3 % річних та інфляційних нарахувань, а саме по 24.02.2022 року. З відповідача на користь позивача слід стягнути три відсотків річних на підставі ч.2 ст. 625 ЦПК України за період 01.11.2021 по 24.02.2022 року, що становить 4,91 грн. Згідно з Законом України«Про індексацію грошових доходів населення» розмір інфляційних втрат з 01.11.2021 року по 24.02.2022 року становить 67,89 грн. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки судом під час розгляду справи було встановлено факт невиконання відповідачем свого обов`язку по сплаті внесків за утриманню багатоквартирного будинку та прибудинкової території, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 02.11.2021 року по 31.07.2025 року у розмірі 7952,20 грн., інфляційні втрати на суму заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком у розмірі 67,89 грн. та три відсотки річних від простроченої суми заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком у розмірі 4,91 грн. а всього 8025 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, судом позов задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у сумі 1701,74 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До позовної заяви, представником позивача було долучено копію Договору про надання правової допомоги від 01.07.2025 року між головою ТОВ Обслуговуюча компанія «ПОЗИТИВ» та адвокатом Отаровою І.В., яким підтверджується факт надання правової допомоги. Згідно Акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №0004 від 12.02.2026 року, яку долучила представник позивача до клопотання про компенсацію витрат на правову допомогу, адвокат Отарова І.В. надала позивачу юридичні послуги, а саме складання та подача до суду позовної заяви про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги. Вартість наданих послуг складає 2400 грн. Відповідно копії платіжної інструкції №241 від 15.02.2026 року, надані адвокатом Отаровою І.В. послуги, позивачем були сплачені. Суд акцентує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. Суд звертає увагу, що стороною відповідача не було заявлено про зменшення правничих витрат. Згідно п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, суд дослідивши перелік послуг, наданих адвокатом позивача за договором про надання правової допомоги, враховуючи часткове задоволенню позовної заяви, вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 1701,74 грн.

Outcome: partial