Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, просив стягнути з відповідача витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування в сумі 76856,94 грн, понесені витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 1577,00 грн та судові витрати. В обґрунтування позову вказує, що [PERSON] 05.06.2023 о 17 год 30 хв на а/д Н-09 Мукачево-Львів (с. Драгомирчани), керуючи транспортним засобом марки «Renault» д.н.з. [NUMBER] , у порушення вимог п. 10.1 ПДР України, перед початком руху не переконався, що це буде безпечно і не створить небезпеку іншим учасникам руху, внаслідок чого здійснив зіткнення із транспортним засобом "Сітроєн" н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина [PERSON] у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 24.07.2023 року. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль "Сітроєн" н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] . Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, відповідно до звіту № 48-06-2023 про оцінку автомобіля "Сітроєн" н.з. [NUMBER] складає 76856,94 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-211195612 з терміном дії з 24.09.2022 по 23.09.2023 року. У зв`язку з настанням події, передбаченої п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ 18.09.2023 р. здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 76856,94 грн. Також, МТСБУ додатково понесені витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 1577,00 грн. Тому, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону, після проведення виплат [PERSON] у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до [PERSON] 18.09.2023 р. № 3.1-01-6/30354 МТСБУ звернулось до [PERSON] з листом про компенсацію витрат в добровільному порядку, який залишено без задоволення. З огляду на зазначене просить задоволити позов. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 22.04.2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, крім того просив розстрочити виконання судового рішення на 8 місяців на 4 платежі у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем. Суд, заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які сторона посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були дослідженими в судовому засіданні, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав. Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 05.06.2023 о 17 год 30 хв на а/д Н-09 Мукачево-Львів (с. Драгомирчани), [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Renault» д.н.з. [NUMBER] , у порушення вимог п. 10.1 ПДР України, перед початком руху не переконався, що це буде безпечно і не створить небезпеку іншим учасникам руху, внаслідок чого здійснив зіткнення із транспортним засобом "Сітроєн" н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 24.07.2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення. В порушення умов Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», цивільно-правову відповідальність [PERSON] за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент ДТП застраховано не було, про що свідчить відсутність інформації щодо страхування даного транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ та відповідь від НПУ. Згідно з копією технічного паспорту серії [NUMBER] , власником транспортного засобу Citroen C8 д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] . [PERSON] 05.05.2023 року звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування заподіяної шкоди. Відповідно до Звіту № 48-06-2023, виконаного за дорученням МТСБУ у справі № 93357 суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Citroen C8 д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого 05.06.2023 у наслідок ДТП, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без врахування ПДВ на замінні складові і матеріали, складає 76856,94грн. МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 76856,94грн., що підтверджується платіжною інструкцією №975686 від 18.09.2023 року. Згідно з платіжною інструкцією № 975687 від 29.06.2023, МТСБУ сплатило послуги за експертне дослідження на користь ФОП [PERSON] у загальній сумі 1577,00 грн. Таким чином до МТСБУ у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від [PERSON] компенсації у повному обсязі страхової виплати - матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Citroen C8 д.н.з. [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 05.06.2023 о 17 год 30 хв на а/д Н-09 Мукачево-Львів (с. Драгомирчани). Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речову право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використанням, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною першою статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик i потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування i не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Підпунктом 38.2.1. пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (ст.599 ЦК України). Такий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 06 травня 2020 року у справі №330/630/19. Положенням п. 40.3 ст. 40 Закону, МТСБУ надано право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитку у випадках, визначених у ст. 41 Закону. Згідно п. 41.4 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин події, за якими може бути проведена регламентна виплата. Таким чином, обов`язково умовою прийняття МТСБУ рішення про здійснення регламентної виплати на користь потерпілої особи є залучення відповідного експерта для встановлення розміру збитку. Виконання вказаних робіт є платними та оплачуються замовником, що МТСБУ визначається як наслідок шкоди, завданої особою, винною у ДТП. Наявність винних дій відповідача перебуває у безпосередньому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, що проявляються у порушенні Правил дорожнього руху, які спричинили пошкодження транспортного засобу Citroen C8 д.н.з. [NUMBER] , а саме 05.06.2023 о 17 год 30 хв на а/д Н-09 Мукачево-Львів (с. Драгомирчани), водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Renault» д.н.з. [NUMBER] , у порушення вимог п. 10.1 ПДР України, перед початком руху не переконався, що це буде безпечно і не створить небезпеку іншим учасникам руху, внаслідок чого здійснив зіткнення із транспортним засобом "Сітроєн" н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Таким чином, водій [PERSON] порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, чим скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що відповідач позов визнав, викладені позивачем обставини знайшли своє підтвердження, позовна заява ґрунтується на законних підставах та підлягає задоволенню в повному обсязі. Суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, про що зазначає в резолютивній частині рішенні (пункт 2 частини сьомої статті 265, частина перша статті 267 ЦПК України). Стаття 265 ЦПК України не містить окремо визначені підстави для розстрочення виконання рішення суду, тому застосовуються положення статті 435 цього Кодексу. Так, підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (частина третя та четверта статті 435 ЦПК України). Розстрочка виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення (частина п`ята статті 435 ЦПК України). Беручи до уваги соціальний аспект та ті, виклики, що постали перед українським суспільством внаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації, що призвело до значного погіршення матеріального становища більшості громадян, у тому числі й відповідача, вирішив розстрочити виконання судового рішення за клопотанням відповідача на строк 8 місяців. Розстрочка виконання рішення стане стимулом для добровільного виконання боржником своїх зобов`язань та забезпечить задоволення вимог кредитора, що відповідає завданню цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими міркуваннями. Враховуючи клопотання відповідача, який навів обставини які ускладнюють виконання рішення, та його бажання добровільно сплатити заборгованість, суд доходить до висновку про задоволення клопотання відповідача та розстрочити виконання судового рішення шляхом сплати заборгованості рівними частинами протягом 8 місяців, по 19 608,485 грн кожні два місцяці, починаючи з наступного дня після набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у виді судового збору в сумі 3028,00 грн.

Outcome: approved