Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд визначити їй додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті матері [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , яку вона поховала за власні кошти. Інших спадкоємців за законом після смерті [PERSON] , крім позивача немає. Заповіту після своєї смерті вона не залишала. Чоловік [PERSON] , батько позивачки [PERSON] , помер [INFO] . Спадок після смерті батька позивачка оформила та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 29.09.2016 на 1/3 частину двокімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 57,70 кв.м., житловою площею 31,7 0кв.м. У якості спадкового майна після смерті [PERSON] залишилася 1/3 частина двокімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 57,70кв.м., житловою площею 31,70 кв.м., яка належала померлій на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 30.12.1997. Крім [PERSON] співвласниками даної квартири зазначені [PERSON] та [PERSON] , після якого позивач вже оформила спадщину. Таким чином, в даний час власниками зазначеної квартири є: позивачка в 2/3 частинах (в 1/3 частині на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 30.12.1997, виданого Відділом приватизації Харківського міського бюро технічної інвентаризації, а в 1/3 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.09.2016 р.№ 3-1452, яке було видане державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Кормілець Ю.М.) померла [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 30.12.1997, виданого Відділом приватизації Харківського міського бюро технічної інвентаризації. На момент смерті [PERSON] була одноособово реєстрована за адресою: [ADDRESS] . Позивачка звернулася до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав та 10.09.2025 державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Мальцевою Т.С. їй була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у зв`язку з тим, що позивачка не була зареєстрована на час смерті з [PERSON] та у встановлений законом 6-ти місячний термін не подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, то вважається такою, що спадщину після смерті матері не прийняла. Неможливість подання заяви про прийняття спадщини в тому числі була обумовлена введенням постановою КМУ від 11.03.2020 за №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19» обмежень в частині заборони певних видів діяльності. Зазначеною постановою КМУ від 11.03.2020 за №211 (у редакції з 17.03.2020) на період карантину, серед іншого, було заборонено роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів. Знаходячись не зовсім в адекватному стані після смерті матері та приймаючи ліки позивачка вважала, що зазначені обмеження, стосуються всіх суб`єктів, які здійснюють пов`язану із прийняттям відвідувачів, діяльність, у т.ч. нотаріусів. Також вона побоювалась за своє здоров`я та не обмежувала контаки із зовнішім світом. Зробивши декілька дзвінків на міський телефон до Державної нотаріальної контори Харківського району, однак відповіді на дзвінки не отримала. Зазначене упевнило, що нотаріусам працювати заборонено, а тому вирішила чекати припинення заборон, введених постановою КМУ від 11.03.2020 за №211. Після послаблення карантинних заходів вона дізнались про здійснення прийому відвідувачів нотаріусами та нотаріальними конторами, а заборона на нотаріальну діяльність не розповсюджувалась, що було доведено нотаріусам заступником міністра юстиції. Роз`яснення заступника міністра юстиції [PERSON] до населення не доводились, про відсутність заборон надання нотаріальних послуг відомо не було. Більш того, вона не могла знати, що нотаріуси не є суб`єктами господарювання. На початку 2022 року вона вирішила впорядкувати спадщину після смерті мами, але почалася війна. Після введення воєнного стану по всій території України Кабінет Міністрів України Постановою «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» №164 від 28.02.2022 визначив деякі особливості реалізації спадкоємцями свого права на спадкування. Зокрема, було установлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється. Зателефонувавши спочатку до нотаріальної контори Харківського району за зазначеним телефонним номером також отримала інформацію, що до кінця воєнного стану строк на прийняття спадщини зупинений. Крім того звернулась до юриста за консультацією щодо подальших дій з оформлення спадщини. Під час усної консультації дізналась, що Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 була прийнята постанова № 164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», п. 3 якої було встановлено, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється; а свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Отже вона була впевнена, що процедуру оформлення спадщини за законом після смерті матері, зможе розпочати лише після завершення воєнного стану. Крім того с. Липці перебувало в окупації з початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації до 13.09.2022. З 14.06.2022 вона є в внутрішньо-переміщеною особою у м. Харкові відповідно до довідки № 6328-5901750725. Крім того, шок та біль від смерті матері нашарувались на шок від виникнення воєнних дій та досить тривалий час вона перебувала у досить виснаженому, депресивному стані. Влітку 2025 року випадково зустрівши знайому дізналась, що в неї помер батько та вона оформлює спадкові права, а отже нотаріуси працюють. Отримавши дану інформацію також звернулась до державної нотаріальної контори, однак отримала відмову, оскілки строк на подачу заяви пропущений. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06.10.2025 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні, витребувано матеріали спадкової справи. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду надала заяву про підтримання позовних вимог, просить їх задовольнити, також просить розглянути справу без її участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причин неявки суд не повідомив. Третя особа у судове засідання не з`явилась, повідомлялась про розгляд справи належним чином, надали заяву про розгляд справи у їх відсутності. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на наведене, враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, яка належно повідомлялась про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши доводи, що наведені у позовній заяві, здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає про таке. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно зі статтею 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України). Частиною 1 статті 77 вказаного нормативно правового документу визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Отже у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 13.08.2020 Виконавчим комітетом Липецької сільської ради Харківського району Харківської області. Згідно свідоцтва про народження на дівоче прізвище [PERSON] , серія [NUMBER] , виданого 22.07.1978 Липецькою с./Радою Харківського району, в якому в якості батьків зазначені [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається із свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , виданого 03.07.2004 Липецькою сільською радою Харківського району Харківської області після укладання шлюбу з [PERSON] позивачці було надано прізвище чоловіка « [PERSON] ». Відповідно до частин 1 та 2 статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). При цьому, спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України). Поховала [PERSON] позивачка [PERSON] за власний кошт, що підтверджується: накладною №75 від 11.08.2020 на суму 7 460,00 грн за надання ритуальних послуг, договором-замовленням від 11.08.2020 на суму 7 460,00 грн з ФОП [PERSON] , документами про реєстрацію ФОП [PERSON] . Чоловік [PERSON] , батько позивачки [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 01.09.2014 Виконавчим комітетом Липецької сільської ради Харківського району Харківської області. Спадок після смерті батька [PERSON] оформила та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 29.09.2016 з р.№ 3-1452, яке було видане державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Кормілець Ю.М. на 1/3 частину двокімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 57,70кв.м., житловою площею 31,70кв.м. У якості спадкового майна після смерті матері [PERSON] залишилася 1/3 частина двокімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 57,70кв.м., житловою площею 31,70кв.м., яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.12.1997, виданого Відділом приватизації Харківського міського бюро технічної інвентаризації. Крім померлої [PERSON] співвласниками даної квартири зазначені позивачка [PERSON] та батько [PERSON] , після якого вона вже оформила спадщину. Таким чином в даний час власниками зазначеної квартири є: [PERSON] в 2/3 частинах (в 1/3 частині на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 30 грудня 1997 року виданого Відділом приватизації Харківського міського бюро технічної інвентаризації, а в 1/3 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 вересня 2016 року р.№ 3-1452 яке було видане державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Кормілець Ю.М.); померла [PERSON] в 1/3 частині на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 30 грудня 1997 року виданого Відділом приватизації Харківського міського бюро технічної інвентаризації. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 443012983 від 10.09.2025. інформація що до реєстрації права власності на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] , право власності зареєстровано в 1/3 частині за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.09. 2016 р.№ 3-1452, видане державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Кормілець Ю.М. На момент смерті [PERSON] була одноособово реєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Липецької сільської ради Харківського району Харківської області від 09.09.2025 та Будинковою книгою за адресою: [ADDRESS] З метою реалізації належних спадкових прав, позивачка 10.09.2025 звернулася до державного нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Мальцевої Т.С. з питання прийняття спадщини за померлою [PERSON] та отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у зв`язку з тим, що вона не була зареєстрована на час смерті з [PERSON] та у встановлений законом 6-ти місячний термін не подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, то вважається такою, що спадщину після смерті матері не прийняла. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). У частині першій статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України). У частині третій статті 1272 ЦК України визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року N 6-1320цс17. З вказаним висновком погодився Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2019 року у справі N 643/3049/16-ц (провадження N 61-39398св18). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Поважними є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Подібні висновки містяться зокрема у постановах Верховного суду від 26 червня 2019 року у справі N 565/1145/17 від 28 березня 2022 року у справі N 750/2158/21. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 жовтня 2019 року у справі N 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі N 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі N 450/1383/18, від 17 грудня 2021 року у справі № 369/6254/19-ц, від 21 квітня 2022 року у справі N 296/12109/18, від 17 серпня 2023 року у справі N 626/274/22. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц (провадження N 61-28938св18) зроблено висновок, що "за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Таким чином, позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини". Подібні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі N 200/9984/16-ц (провадження N 61-11977св19), від 20 грудня 2021 року у справі N 502/1603/18 (провадження N 61-10329св21), від 24 травня 2023 року у справі N 291/559/21 (провадження N 61-4425св23). Як встановлено судом, позивач з об`єктивних причин не змогла своєчасно подати заяву про прийняття спадщини, а тому наявні правові підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. З копії спадкової справи, наданої державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області вбачається, що заведена спадкова справа №461/2025, яка зареєстрована 10.09.2025 на підставі заяви [PERSON] на прийняття спадщини. [PERSON] є спадкоємицею першої черги у порядку спадкування за законом. Інших спадкоємців за законом, які б подавали заяву про прийняття спадщини за померлою [PERSON] у встановлений законом строк, немає. Заповітів [PERSON] не складала. Постановою нотаріуса від 10.09.2025 відмолено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки позивачем попущено строк на прийняття спадщини. Враховуючи, що у позивачки були наявні перешкоди, які унеможливлювали вчасно подати заяву про прийняття спадщини, з урахуванням її стану здоров`я, введенням постановою КМУ від 11.03.2020 за №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19» обмежень в частині заборони певних видів діяльності, введенням воєнного стану по всій території країни, що підтверджено належними та допустимими доказами, аналіз яких в сукупності свідчить про наявність у позивача об`єктивних, непереборних та істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини, тому суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними, а вимоги позивачки про визначення додаткового строку для її прийняття такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved