Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

В обґрунтування позову позивач [PERSON] вказала, що вона з 15 травня 2025 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , і в період шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] , який на даний час мешкає нею та перебуває на її утриманні. Наразі чоловік проживає окремо від неї і сина, і вона самостійно забезпечує малолітнього сина, несе витрати по його утриманню, займається його розвитком та вихованням. З огляду на вік дитини позивач позбавлена можливості працевлаштуватися та отримувати дохід. Саме тому вона була змушена звернутися з позовом до суду. Ухвалою від 16 грудня 2025 року провадження в справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу був встановлений строк у 15 днів для подачі відзиву на позов, починаючи від дня отримання копій ухвали про відкриття провадження та позову. Відповідач [PERSON] копії ухвали про відкриття провадження та матеріалів позову отримав 12 січня 2026 року в приміщенні суду, що він підтвердив власним підписом. Представником відповідача [PERSON] поданий відзив від 27 січня 2026 року, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на наступні обставини. Так, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, однак за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Наразі відповідач ніде не працює, оскільки був звільнений 13 січня 2026 року, що підтверджується копією наказу № 9-к від 13 січня 2026 року. З відповідача вже стягнуті аліменти на утримання сина на підставі судового наказу Люботинського міського суду Харківської області від 29 грудня 2025 року в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Відповідно до інформації, розміщеної на сайті Головного управління статистики в Харківській області, середня заробітна плата в Харківській області складає 22551,00 грн. Тобто відповідач щомісяця зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання сина в сумі майже 5600,00 грн. На теперішній час відповідач не спроможний сплачувати аліменти на утримання дружини, в зв`язку з відсутністю постійного заробітку. Доказів, які б підтвердили ті обставини, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання дружини, позивачка до суду не надала. Інших процесуальних заяв по суті справи сторонами справи не подано. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України суд при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а також заслуховує усні пояснення сторін та показання свідків. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але подала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились та про причини своєї неявки не повідомили, хоча про день, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином і завчасно. Їх неявка не перешкоджає розгляду справи, враховуючи поданий відповідачем відзив. В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 15 травня 2025 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим 15 травня 2025 року виконавчим комітетом Люботинської міської ради Харківської області. В шлюб у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 09 вересня 2025 року Другим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Згідно акту ОСН «Караван» від 27 листопада 2025 року позивач [PERSON] та її син [PERSON] , [INFO] , фактично мешкають за адресою: [ADDRESS] . Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання Відповідно до ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право вона має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Як вже було вказано вище, частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застосування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитини до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27 травня 2020 у справі № 712/4702/19 (провадження 61-929св20). У відзиві представник відповідача наголосила на тому, що відповідач не спроможний сплачувати аліменти на утримання дружини у зв`язку з відсутністю постійного заробітку. Але з такими доводами суд не погоджується та відхиляє їх. Так, з наданого представником відповідача Наказу ТОВ «Нова Пошта» № 9-К від 13 січня 2026 року вбачається, що відповідач [PERSON] був звільнений 13 січня 2026 року з посади Фахівця (ділянки) Харківського інноваційного терміналу Регіональної термінальної мережі № 7 (Харків) Департаменту посилкової термінальної логістики Операційної дирекції. З інших документів, сформованих ТОВ «Нова Пошта», та поданих разом з відзивом, вбачається, що [PERSON] за місцем роботи були отримані виплати, нараховані за період з 01 грудня 2025 року і по 31 грудня 2025 року в розмірі 37212,19 грн, та за період з 01 січня 2026 року по 13 січня 2026 року в розмірі 4657,67 грн. Отже, представлені суду документи підтверджують працездатність відповідача на час подання позивачем позову та можливість надавати матеріальну допомогу дружині. Разом з тим, суд звертає увагу на ту обставину, що звільнення [PERSON] з місця роботи, як про це вказано в наказі № 9-К від 13 січня 2026 року, відбулось за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП. Враховуючи іншу обставину отримання [PERSON] 12 січня 2026 року копій позову та ухвали про відкриття провадження в даній справі, суд дійшов переконання, що звільнення відповідача, яке відбулось в тому числі за його ініціативою, є спробою штучно створити підстави для уникнення матеріальної відповідальності в сімейних правовідносинах, які існують у нього з позивачем [PERSON] , зокрема аліментних зобов`язань. Наявність у відповідача [PERSON] обов`язку сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] на підставі судового наказу, виданого 29 грудня 2025 року Люботинського міського суду Харківської області в справі № 630/1662/25 за заявою [PERSON] , суд при вирішення даної справи не враховує, оскільки цей доказ не підтверджує наявність у відповідача обов`язку зі сплати аліментів на утримання дитини в іншому зареєстрованому шлюбі чи народженої від іншої жінки, з якою він перебуває у фактичних шлюбних відносинах. Водночас відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження відсутності у нього можливості сплачувати аліменти на утримання дружини, з якою проживає їх спільна дитини, що виходячи з приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України, є його процесуальним обов`язком, адже кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що дитина проживає з позивачем, а тому вона має право на утримання від чоловіка відповідача по справі. Оскільки останній добровільно не утримує позивача, суд задовольняє позов і стягує з відповідача на користь позивача аліменти в частці від його доходів. Відповідно до ст. 80 СК України при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує непрацездатність позивача, яка доглядає за дитиною, в зв`язку з чим позбавлена можливості працювати самостійно, можливість відповідача, який є молодою, здоровою і працездатною людиною, надавати дружині матеріальну допомогу. Виходячи із принципу справедливості та розумності, з урахуванням вищевказаних обставин, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною трирічного віку. Також, суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 1211,20 грн. на користь держави, оскільки позивач звільнена від сплати цих сум.

Outcome: approved