Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом в якому просить: розірвати договір оренди землі б/н, від 10.02.2016 зі змінами, в редакції згідно додаткової угоди № 1100181-7, від 19.11.2021, укладений між орендарем Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» (код ЄДРПОУ 41101589, адреса місцезнаходження: Україна, 74360, Херсонська обл., Бериславський р-н, селище Новорайськ, вул. Промислова, будинок 3) та орендодавцем [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) з урахуванням переходу права оренди, згідно договору від 17.04.2025 №1704/25-17 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА ПЛЮС» (код ЄДРПОУ 33251307, адреса місцезнаходження: Україна, 37223 Полтавська область Лохвицький район с. Гиряві Ісківці вул. Миру будинок 12) та припинити право оренди земельної ділянки (Номер запису про інше речове право: 31571833), що належить позивачу площею 8.9714 га з кадастровим номером 6520686700:03:019:0013, що розташована за межами села Степне на території Новорайської ОТГ Бериславського району Херсонської області; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА ПЛЮС» (код ЄДРПОУ 33251307, адреса місцезнаходження: Україна, 37223 Полтавська область Лохвицький район с. Гиряві Ісківці вул. Миру будинок 12) заборгованість з орендної плати за землю в розмірі 52204,90 грн на користь орендодавця [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) згідно договору оренди землі та витрати понесені на сплату судового збору в сумі 1937,92 грн. В обґрунтування позову представник позивача зазначив такі доводи та обґрунтування. Позивачеві [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 8,9714 га з кадастровим номером 6520686700:03:019:0013 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами села Степне на території Новорайської територіальної громади Бериславського району Херсонської області. Право власності зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 10 лютого 2016 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем Приватним підприємством «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» укладено договір оренди землі щодо вказаної земельної ділянки строком на 10 років. 28 грудня 2017 року між орендодавцем [PERSON] , орендарем Приватним підприємством «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» та новим орендарем Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» укладено додаткову угоду № 1100181, за якою право оренди земельної ділянки перейшло до нового орендаря, а договір оренди викладено у новій редакції. У цій редакції договору орендна плата була визначена у розмірі 5,91% від нормативної грошової оцінки землі, а строк дії договору встановлювався до 31 грудня 2027 року. 19 листопада 2021 року між орендодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» укладено додаткову угоду № 1100181-7, якою договір оренди викладено в новій редакції, чинній на час звернення до суду. Згідно з цією редакцією в оренду передано земельну ділянку площею 8,9714 га з кадастровим номером 6520686700:03:019:0013. Пунктом 3.1 визначено, що договір діє до 31 грудня 2031 року, а пунктом 14.1 - що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Орендна плата відповідно до пункту 4.1 становить 8,46% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що за умовами договору складає 26 102,45 грн за повний рік оренди, при цьому нормативна грошова оцінка у пункті 2.4 договору визначена у розмірі 308 539,65 грн. Пунктом 4.5 передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у строк до 31 грудня. Представник позивача послався на те, що за приписами статті 13 Закону України «Про оренду землі» орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства, а статті 24 та 25 цього Закону надають орендодавцю право вимагати своєчасного внесення орендної плати та встановлюють обов`язок орендаря сплачувати її своєчасно і в повному обсязі. Такі ж права та обов`язки сторін закріплені й у договорі, зокрема орендар зобов`язаний вчасно сплачувати належні за договором платежі, а орендодавець має право вимагати своєчасного внесення орендної плати. Водночас, у порушення умов договору орендар не виконав належним чином обов`язок щодо своєчасної сплати орендної плати, внаслідок чого утворилася заборгованість за 2023 та 2024 роки. Розмір орендної плати за один повний рік оренди за договором складає 26 102,45 грн, тому сума заборгованості за два роки визначена як 26 102,45 грн х 2 = 52 204,90 грн. Окремо представник позивача зазначив, що у разі нарахування та виплати орендної плати у 2023 та 2024 роках відповідач як податковий агент мав обов`язок утримати податок на доходи фізичних осіб у розмірі 18% та військовий збір у розмірі 1,5% відповідно до положень Податкового кодексу України. Обґрунтовуючи правову позицію, представник позивача послався на те, що зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону (стаття 526 ЦК України), а якщо встановлено строк виконання, то зобов`язання підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 ЦК України). Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату (пункт "в" частини першої статті 96 ЗК України). Через невиконання відповідачем обов`язку зі сплати орендної плати позивач істотно позбавляється того, на що розраховувала при укладенні договору. Представник позивача вказав, що позивач зверталася до відповідача телефоном, у тому числі на гарячу лінію, з питанням погашення заборгованості та припинення договору оренди, однак заборгованість не погашена, а згоди на припинення договору не отримано, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду за захистом порушених прав. Як підстави для дострокового розірвання договору оренди представник позивача навів положення статті 32 Закону України «Про оренду землі», відповідно до яких договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання орендарем обов`язків, а також статтю 651 ЦК України щодо можливості розірвання договору у разі істотного порушення його умов однією зі сторін. Додатково зазначено, що пункт "д" частини першої статті 141 ЗК України передбачає припинення права користування земельною ділянкою у разі систематичної несплати орендної плати. Також представник позивача послався на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» не виконувалися обов`язки щодо обробітку земельної ділянки, що призвело до забур`янення та подекуди самозаліснення, а в подальшому може спричинити деградацію земель, виснаження та втрату родючих властивостей. На підтвердження цих обставин представник позивача послався на інформацію Новорайської сільської військової адміністрації, надану у відповідь на адвокатський запит, з якої вбачається, що земельні ділянки, які перебували в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», не використовувалися орендарем, їх обробіток не здійснювався, орендна плата та податкові платежі не сплачувалися. Також зазначено, що, за наявною інформацією, відповідач не брав участі в обстеженні та гуманітарному розмінуванні земель, а обстеження та очищення здійснювалося відповідними військовими групами із розмінування за ініціативою Херсонської обласної військової адміністрації. На підтвердження того, що можливість ведення сільськогосподарської діяльності на території громади існувала, представник позивача навів відомості з відповідей на адвокатські запити до інших сільськогосподарських підприємств. Зокрема зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРО-ЛАЙФ 2023» з 2023 року обробляє земельні ділянки на території громади, за необхідності залучає спеціалістів для обстеження щодо наявності вибухонебезпечних предметів та виплачує орендну плату з 2023 року. Також представник позивача послався на відповідь Товариства з обмеженою відповідальністю «Додола 2021», згідно з якою після деокупації Херсонщини 11 листопада 2022 року підприємство відновило діяльність, здійснювало огляди земель у разі потенційної загрози, співпрацювало з профільними організаціями та виплатило орендну плату за 2023 та 2024 роки повністю. На підставі цього представник позивача зробив висновок, що інші землекористувачі здійснювали господарську діяльність, сплачували орендну плату й податки, тоді як відповідач ухилявся від виконання договору. Крім того, представник позивача зазначив, що за даними Державного реєстру речових прав право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6520686700:03:019:0013 на підставі договору відчуження права оренди від 17 квітня 2025 року № 1704/25-17 зареєстровано за новим орендарем - Товариством з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА ПЛЮС». Ці обставини представник позивача оцінив як ухильницькі та недобросовісні дії попереднього орендаря, спрямовані на уникнення виконання зобов`язань, у тому числі щодо погашення заборгованості з орендної плати. Представник позивача вказав, що на момент відчуження права оренди Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» не виконало зобов`язань щодо виплати заборгованості з орендної плати, а питання долі невиконаних зобов`язань залишилося невирішеним. До власника землі ніхто не звертався з приводу внесення змін до договору оренди щодо заміни сторони орендаря, що, на думку позивача, ускладнило можливість пред`явлення вимог щодо стягнення заборгованості. Водночас представник позивача зазначив, що у зв`язку з переходом права оренди до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА ПЛЮС» до нового орендаря перейшли всі права та обов`язки попереднього орендаря за договором, у тому числі обов`язок сплачувати орендну плату та погашати заборгованість. На підтвердження цього представник позивача послався на статтю 514 ЦК України, а також на умови пункту 2.3 договору відчуження права оренди, яким передбачено перехід до покупця всіх прав та обов`язків орендаря за договорами оренди землі зі змінами та доповненнями. Додатково представник позивача навів доводи про фактичну неможливість звернення до нового орендаря, зазначивши, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА ПЛЮС» не знаходиться за адресою реєстрації та не здійснює господарську діяльність, що, за твердженням позивача, підтверджується відповіддю органу місцевого самоврядування на адвокатський запит та довідкою Укрпошти про повернення листа у зв`язку з відсутністю адресата. З огляду на наведене представник позивача вказав, що систематична несплата орендної плати за 2023 та 2024 роки, а також неналежне виконання орендарем інших обов`язків за договором є підставами для розірвання договору оренди землі в судовому порядку та для стягнення заборгованості з орендної плати і судового збору, у зв`язку з чим просив суд розірвати договір оренди та стягнути визначену заборгованість і судові витрати. У відзиві на позов представник відповідача зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» вважає позов необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню. Представник відповідача послався на введення воєнного стану в Україні Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, а також на те, що у зв`язку зі збройною агресією рф частина територій України, зокрема території Херсонської області, були тимчасово окуповані. Спірна земельна ділянка розташована на території села Степне Новорайської територіальної громади Бериславського району Херсонської області та, за даними Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, майже вся територія Новорайської сільської територіальної громади віднесена до територій можливих бойових дій із 11 листопада 2022 року до невизначеного часу. Представник відповідача зазначив, що внаслідок збройної агресії рф та тимчасової окупації Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» було позбавлене можливості здійснювати господарську діяльність у повному обсязі та використовувати орендовану земельну ділянку за цільовим призначенням, а майно підприємства було знищене та розграбоване, що унеможливило нормальне функціонування й виконання договірних зобов`язань. Окремо представник відповідача наголосив, що територія, на якій розташована спірна земельна ділянка, є забрудненою вибухонебезпечними предметами та потребує проведення робіт з розмінування для забезпечення безпечного використання. Відсутність розмінування унеможливлює будь-яку діяльність на земельній ділянці, включаючи сільськогосподарське виробництво, а перебування працівників на такій території та виконання робіт без розмінування становить пряму загрозу їх життю та здоров`ю. Також представник відповідача зазначив, що утворення та функціонування військових адміністрацій у населених пунктах Херсонської області і здійснення ними повноважень у період воєнного стану підтверджує надзвичайний характер ситуації на території розташування земельної ділянки. У правовому обґрунтуванні представник відповідача послався на статтю 617 Цивільного кодексу України, відповідно до якої особа, що порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо доведе, що порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Також послався на частину шосту статті 762 Цивільного кодексу України, відповідно до якої наймач звільняється від плати за користування майном за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає, та зазначив, що судова практика застосовує цю норму і до орендних відносин, у тому числі щодо земельних ділянок. Обґрунтовуючи фактичну неможливість використання земельної ділянки, представник відповідача навів доводи про дані Інтерактивної карти територій, забруднених або ймовірно забруднених вибухонебезпечними предметами, яка адмініструється Державною службою України з надзвичайних ситуацій. Зазначив, що відповідний реєстр територій введено в дію на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07 червня 2024 року № 740, а згідно з даними Інтерактивної карти територія Новорайської селищної територіальної громади є місцем, де виявлені або ймовірно знаходяться вибухонебезпечні предмети. Представник відповідача також навів посилання на постанови Миколаївського апеляційного суду від 14 та 15 жовтня 2025 року у справах № 485/688/25 та № 485/582/25, у яких, за його твердженням, викладено аналогічний висновок. Додатково вказав на близькість території до тимчасово окупованих районів, а також на щоденні атаки рф, які, за його твердженням, створюють реальну загрозу працівникам підприємства, що унеможливлює проведення посівної кампанії, збір врожаю та ведення господарської діяльності загалом. Це свідчить про відсутність у орендаря обов`язку сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою. Крім того, представник відповідача послався на Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786, та зазначив, що Новорайська селищна територіальна громада перебувала в тимчасовій окупації з 09 квітня 2022 року по 11 листопада 2022 року, а з 11 листопада 2022 року і по тепер більшість території громади віднесена до території можливих бойових дій. У зв`язку з цим представник відповідача навів доводи про те, що окупація, бойові дії та потенційне замінування є обставинами, за які орендар не відповідає, і які, відповідно до частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України, звільняють його від сплати орендної плати за період, коли користування було неможливим. Окремим блоком представник відповідача навів доводи щодо оподаткування плати за землю в період воєнного стану, пославшись на підпункт 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, яким передбачено, що з 01 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком припинення або скасування воєнного стану, не нараховується та не сплачується плата за землю за земельні ділянки, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих територіях. Зазначив, що це законодавче положення, на його думку, підтверджує відсутність підстав для нарахування орендної плати за відповідний період. Також вказав, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» було звільнено від сплати місцевих податків у зв`язку з неможливістю використання орендованих земельних ділянок у 2022-2025 роках, та навів перелік розпоряджень Новорайської сільської військової адміністрації, якими надавалися відповідні пільги і в яких земельні ділянки визначалися непридатними до використання через потенційне забруднення. Представник відповідача також послався на розпорядження Херсонської обласної ради від 01 березня 2023 року № 24, яким Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» визначено суб`єктом господарювання, що постраждав внаслідок обставин непереборної сили. На підставі наведеного представник відповідача зробив висновок, що посилання позивача на систематичну несплату орендної плати як на підставу для розірвання договору не враховує об`єктивної неможливості виконання цього зобов`язання в період тимчасової окупації, активних бойових дій та потенційного замінування земельної ділянки, а тому відсутність сплати орендної плати в цей час є наслідком обставин непереборної сили, за які відповідач не відповідає, що, на думку відповідача, унеможливлює розірвання договору з підстав систематичної несплати орендної плати за відповідний період. Посилаючись на лист Головного управління ДСНС України у Херсонській області від 11 червня 2025 року № 66 03-2942/66 16/3, представник відповідача зазначив, що земельна ділянка є потенційно забрудненою вибухонебезпечними предметами, а також що Головне управління ДСНС не може гарантувати безпеку під час проведення польових робіт через щоденні обстріли з боку рф, що, за твердженням відповідача, підтверджує об`єктивну неможливість використання ділянки та виконання зобов`язань за договором оренди. Окремо у відзиві представник відповідача виклав доводи щодо неналежності Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» як відповідача у справі. Послався на частину п`яту статті 93 Земельного кодексу України, зазначивши, що право оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення може відчужуватися користувачем без погодження з власником, а договір відчуження є підставою для державної реєстрації переходу права оренди. З огляду на відчуження права оренди Товариству з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» представник відповідача вказав, що саме новий орендар повинен нести відповідальність за невиконання зобов`язань за договором. Також послався на статтю 527 Цивільного кодексу України та зробив висновок, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» не є боржником за договором оренди землі, а тому не повинно бути відповідачем у цій справі та не повинно нести судові витрати. Додатково представник відповідача навів посилання на постанову Херсонського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року у справі № 650/3776/24, у якій, за його твердженням, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для розірвання договору оренди та стягнення орендної плати за 2022 та 2023 роки з огляду на наявність підтверджених обставин непереборної сили, пов`язаних з окупацією, бойовими діями та потенційним забрудненням вибухонебезпечними предметами, а також застосуванням статей 617 та частини шостої статті 762 Цивільного кодексу України. Також у відзиві зазначено, що долучені позивачем листи-довідки Новорайської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області від 03 березня 2025 року № 01-12/432/25 та від 05 травня 2025 року № 01-12/1008/25 не містять відомостей про спірну земельну ділянку та не стосуються предмета доказування у справі. Представник відповідача вказав, що позивач не долучив запити або листи, у відповідь на які надано довідки, а тому неможливо встановити контекст їх підготовки. Пославшись на статтю 19 Конституції України, представник відповідача заявив, що законодавством не передбачено повноважень військової адміністрації на надання таких листів-довідок, у зв`язку з чим зробив висновок про їх недопустимість як доказів. На підставі наведених доводів та посилань на нормативні акти представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», а також відмовити у стягненні з цього Товариства витрат зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що подані відповідачем заперечення та долучені до них документи не доводять неможливість здійснення господарської діяльності та неможливість виконання зобов`язань за договором оренди землі, укладеним з позивачем. Представник позивача вказав, що у відзиві відповідач фактично не заперечив існування договірних відносин із позивачем та факт невиплати орендної плати, однак послався на відсутність можливості здійснювати господарську діяльність через збройну агресію та на обставини непереборної сили як на підставу для звільнення від виконання зобов`язань. З приводу тверджень відповідача про забруднення території вибухонебезпечними предметами та необхідність розмінування представник позивача наголосив, що відповідач не надав належних доказів таких обставин. Зазначив, що до матеріалів справи не долучено жодного акта обстеження, складеного відповідно до вимог законодавства, або висновків фахівців, які б підтверджували наявність вибухонебезпечних предметів саме на орендованій земельній ділянці. Представник позивача послався на вимоги статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, зокрема на положення про те, що доказування не може грунтуватися на припущеннях. Також представник позивача зазначив, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» орендодавцю не надсилалося жодного повідомлення про неможливість використання земельної ділянки, про виникнення обставин непереборної сили чи про наявність загроз або перешкод для її використання, а такі відомості до відома позивача не доводилися, що, на думку представника позивача, суперечить принципу добросовісності у виконанні зобов`язань. Представник позивача окремо заперечив доводи відповідача щодо використання Інтерактивної мапи ДСНС як доказу. Зазначив, що посилання відповідача на Інтерактивну мапу ДСНС та твердження про ймовірну наявність вибухонебезпечних предметів на території Новорайської селищної територіальної громади не може вважатися належним доказом у справі. Вказав, що Інтерактивна мапа не відповідає критеріям належності, допустимості та достовірності доказів, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, оскільки не є офіційним документом, отриманим у спосіб, передбачений законом, не має статусу висновку експерта чи акта обстеження, містить лише ймовірнісні припущення та не містить індивідуалізованої інформації саме щодо земельної ділянки, яка орендується. На цій підставі представник позивача зазначив, що за відсутності конкретного обстеження ділянки неможливо сформувати внутрішнє переконання суду щодо існування обставин, які унеможливлювали її використання. Щодо посилання відповідача на постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 лютого 2025 року у справі № 908/929/24 представник позивача зазначив, що вона не може бути застосована за аналогією або як орієнтир у цій справі, оскільки стосується інших фактичних обставин, ґрунтується на іншій правовій кваліфікації та має інший правовий режим земельної ділянки. Представник позивача підкреслив, що у справі, на яку посилається відповідач, йшлося про землі державної або комунальної власності, тоді як земельна ділянка позивача є приватною власністю, а тому правовий режим оренди та підстави розірвання договору регулюються іншими нормами, зокрема статтею 141 Земельного кодексу України. Стосовно доводів відповідача про знищення та викрадення майна підприємства під час окупації представник позивача зазначив, що сам по собі факт знищення майна не є автоматичним доказом неможливості здійснення господарської діяльності. Наголосив, що відповідач не довів належними доказами причинно-наслідковий зв`язок між знищенням майна та неможливістю виконання зобов`язань за договором, а наявність кримінальних проваджень щодо викрадення майна також не може автоматично підтверджувати відповідні обставини. Представник позивача також послався на умови договору оренди щодо відповідальності сторін за невиконання або неналежне виконання договору та зазначив, що сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності лише за умови доведення, що порушення сталося не з її вини. Щодо розпоряджень Новорайської сільської військової адміністрації, на які посилався відповідач, представник позивача вказав, що цими розпорядженнями не визнавалися непридатними для використання земельні ділянки як такі, а надавалися пільги з місцевих податків і зборів на території громади. Представник позивача зазначив, що надання податкових пільг є заходом державного стимулювання та не означає автоматичної неможливості здійснення підприємницької діяльності, отримання прибутку та виконання договірних зобов`язань. Наголосив, що податкові пільги жодним чином не впливають на зміст і виконання договірних зобов`язань між орендодавцем і орендарем, а договір залишається чинним, і орендар зобов`язаний виконувати його істотні умови, зокрема щодо сплати орендної плати у визначені договором строки та розміри. Окремо представник позивача зазначив, що розпорядженням Новорайської сільської військової адміністрації від 11 лютого 2025 року № 58 не було надано пільги щодо земельних ділянок Степнянського старостинського округу (колишньої Степнянської сільської ради), у тому числі і щодо земельної ділянки позивача. Щодо листів-довідок Новорайської сільської військової адміністрації від 03 березня 2025 року № 01-12/432/25 та від 05 травня 2025 року № 01-12/1008/25 представник позивача зазначив, що ці довідки ним до матеріалів справи не долучалися. Також представник позивача наголосив, що відповідач, стверджуючи про блокування доступу до земельних ділянок та неможливість їх обробітку, не надав жодних доказів такого блокування, як і не долучив жодних актів обстеження чи висновків фахівців щодо забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними предметами. Натомість представник позивача послався на лист Новорайської сільської військової адміністрації від 12 травня 2025 року № 01-11/1052/25, який міститься у матеріалах справи та, за його твердженням, спростовує наведені відповідачем твердження. Представник позивача зазначив, що лист було надіслано у відповідь на адвокатський запит відповідно до статей 20 та 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а тому він відповідає вимогам законодавства, має істотне значення для з`ясування обставин справи та повинен враховуватися судом. У цьому листі, за викладом представника позивача, зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» не брало участі в обстеженні та розмінуванні земельних ділянок, що перебувають в оренді підприємства, а обстеження та очищення земельних ділянок здійснювалося відповідними військовими групами з розмінування за ініціативою Херсонської обласної військової адміністрації в межах гуманітарного розмінування території громади. Також, за цим листом, земельні ділянки не віднесені до ділянок, які забруднені або ймовірно забруднені вибухонебезпечними предметами. Представник позивача зазначив, що інші землекористувачі співпрацювали з військовими групами з гуманітарного розмінування, а окремі землекористувачі здійснювали розмінування повністю за власний рахунок і продовжують використовувати власні або орендовані земельні ділянки. За наявною у листі інформацією земельні ділянки, які перебувають в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», не використовуються орендарем, їх обробіток не здійснюється, орендна плата та податкові платежі не сплачуються. З огляду на наведене представник позивача зазначив, що господарська діяльність на деокупованих територіях здійснюється, земельні ділянки обробляються, а обстеження та очищення проводилися в межах гуманітарного розмінування, водночас Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», на думку позивача, ухиляється від виконання зобов`язань за договорами оренди та не здійснює господарської діяльності на території Новорайської громади. Щодо доводів відповідача про необхідність врахування судових рішень у подібних справах представник позивача послався на статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтю 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і зазначив, що врахування рішення апеляційного суду може призвести до порушення права позивача на справедливий і неупереджений судовий розгляд, оскільки суд має оцінювати всі обставини та докази саме конкретної справи, забезпечуючи повноту та об`єктивність розгляду. Щодо твердження відповідача про лист Головного управління ДСНС України у Херсонській області від 11 червня 2025 року № 66 03-2942/66 16/3, яким нібито підтверджується потенційне забруднення земельної ділянки позивача, представник позивача зазначив, що це не відповідає дійсності. Вказав, що у листі ДСНС повідомляється про те, що їх службу до робіт з гуманітарного розмінування на зазначених територіях не залучали, а роботи проводилися іншими фаховими відомствами, і при цьому ДСНС не надавала висновку саме щодо земельної ділянки позивача, а рекомендувала звернутися до Херсонської обласної військової адміністрації. Виходячи з наведеного, представник позивача зазначив, що позовні вимоги є обгрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню, і просив суд задовольнити позов у повному обсязі. У додаткових поясненнях представник відповідача зазначив, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС АГРОПРОДУКТ" відсутнє право оренди щодо спірної земельної ділянки у зв`язку з відчуженням (продажем) права оренди 17 квітня 2025 року новому орендареві - Товариству з обмеженою відповідальністю "ПЕРЕМОГА ПЛЮС" (ЄДРПОУ 33251307), що, за його твердженням, підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, які додаються до пояснень. При цьому представник відповідача вказав, що у Державному реєстрі не створюється новий окремий реєстраційний запис, а у вже наявному записі попередньої дати вноситься інформація про нового орендаря та підставу набуття ним речового права оренди. Представник відповідача наголосив, що за договором відчуження права оренди до нового орендаря перейшли всі права та обов`язки орендаря щодо відповідних земельних ділянок без винятків, що він визначив як часткове (сингулярне) правонаступництво, і зазначив, що відповідний правочин є підставою для внесення змін у відомості Державного реєстру речових прав. Посилаючись на статтю 652 Цивільного кодексу України, представник відповідача зазначив про наявність істотної зміни обставин у зв`язку з відчуженням права оренди іншій особі без згоди орендодавця. На його думку, така зміна обставин є настільки суттєвою, що, якби сторони могли її передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Представник відповідача також зазначив, що у разі недосягнення сторонами згоди щодо приведення договору у відповідність до змінених обставин (зокрема шляхом укладення тристоронньої додаткової угоди про зміну сторони орендаря) або щодо розірвання договору, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності умов, визначених законом. Окремо представник відповідача навів міркування щодо розмежування понять "право оренди" та "право користування", зазначивши, що оренда є різновидом користування, проте має договірний, строковий і платний характер (стаття 93 Земельного кодексу України), тоді як "право користування" є ширшим поняттям та може включати, зокрема, постійне користування (стаття 92 Земельного кодексу України), а також інші речові права, такі як емфітевзис. Представник відповідача вказав, що ці речові права розмежовані, зокрема, і статтею 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", як різні об`єкти державної реєстрації. Представник відповідача також зазначив, що відносини найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, та послався на статтю 792 Цивільного кодексу України щодо обов`язку наймодавця передати земельну ділянку наймачеві у володіння і користування на встановлений строк за плату. Викладаючи позицію щодо того, хто є орендарем та несе обов`язок зі сплати орендної плати, представник відповідача вказав, що право оренди виникає з моменту державної реєстрації, а інформація про орендаря конкретної земельної ділянки міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У зв`язку з цим представник відповідача наголосив, що після відчуження права оренди орендарем стає особа, на користь якої це право відчужено, і яка зареєструвала перехід права у встановленому законом порядку, тоді як попередній орендар втрачає відповідні права. Представник відповідача навів обґрунтування, чому, на його думку, не підлягає застосуванню загальна норма статті 520 Цивільного кодексу України щодо заміни боржника у зобов`язанні за згодою кредитора, натомість підлягають застосуванню спеціальні норми частини п`ятої статті 93 Земельного кодексу України та положення Закону України "Про оренду землі". Він послався на принцип lex specialis derogat generali та зазначив, що спеціальна норма про відчуження права оренди має пріоритет перед загальним правилом про заміну боржника. У частині щодо неналежного відповідача представник відповідача послався на статтю 51 Цивільного процесуального кодексу України та зазначив, що заміна неналежного відповідача здійснюється у порядку цієї статті. Також він навів правову позицію Великої Палати Верховного Суду про те, що визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача, тоді як встановлення належності відповідачів та обгрунтованості позову є обов`язком суду під час розгляду справи, з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц. Крім того, представник відповідача послався на вимоги статті 175 Цивільного процесуального кодексу України щодо змісту позовної заяви та необхідності викладення позовних вимог щодо кожного з відповідачів. Представник відповідача навів норми спеціального правового регулювання земельних відносин, пославшись на частину п`яту статті 93 Земельного кодексу України щодо можливості відчуження права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення без погодження з власником, а також на частину шосту статті 7 Закону України "Про оренду землі" щодо переходу права оренди до особи, на користь якої воно відчужено. Додатково він послався на статті 1, 6, 25 Закону України "Про оренду землі" щодо поняття оренди землі, державної реєстрації права оренди та прав орендаря самостійно господарювати на землі і отримувати доходи. Представник відповідача також навів визначення державної реєстрації речових прав як офіційного визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав шляхом внесення відомостей до Державного реєстру (з посиланням на пункт 1 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Окремо представник відповідача послався на статтю 8 Цивільного кодексу України та зазначив міркування щодо можливості застосування аналогії закону для врегулювання відносин, пов`язаних зі зміною орендаря у договорі оренди землі при відчуженні права оренди. У цьому контексті він навів аналогію зі статтею 32 Закону України "Про оренду землі" та статтею 148-1 Земельного кодексу України щодо переходу прав та обов`язків за чинними договорами у разі зміни власника земельної ділянки і зазначив, що внесення змін до договорів із зазначенням нового власника не є обов`язковим та здійснюється за згодою сторін. У частині про правонаступництво представник відповідача навів загальні положення про універсальне та часткове (сингулярне) правонаступництво, а також послався на статтю 528 Цивільного кодексу України щодо можливості виконання зобов`язання третьою особою. На підтвердження своєї позиції представник відповідача навів приклади судової практики, зазначивши, що рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 22 вересня 2025 року у справі № 650/2542/25 за подібних обставин заборгованість з орендної плати була стягнута саме з нового орендаря Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРЕМОГА ПЛЮС" як особи, яка набула право оренди за договором відчуження згідно з даними Державного реєстру. Також зазначив, що рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 12 травня 2025 року у справі № 283/467/25 при відмові у позові суд вказав, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом (орендаря за даними Державного реєстру), а до неналежного відповідача. У підсумку представник відповідача наполягав, що позовні вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС АГРОПРОДУКТ" заявлені до неналежного відповідача, оскільки право оренди відчужене, а обов`язки орендаря, включно з обов`язком сплачувати орендну плату, перейшли до нового орендаря - Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕРЕМОГА ПЛЮС". На судове засідання представник позивача Іщук Н.Р. не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. На судове засідання представник відповідача ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був неодноразово повідомлений належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету ТОВ «ЮТС-Агропродукт» в підсистемі «Електронний суд». Про причини неявки суд не повідомив. У відзиві та додаткових поясненнях не висловив свою позицію щодо його участі в судовому засіданні. На судове засідання представник відповідача ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, зокрема, шляхом направлення на його юридичну адресу ухвали про відкриття провадження у справі та судової повістки, які повернулися на адресу суду з відміткою про відсутність адресата за відповідною адресою. Такі заходи були судом вжиті неодноразово. Вирішуючи питання про можливість проведення судового засідання без участі представника ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» суд також виходив з положень частини шостої статті 14 ЦПК України відповідно до якої юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Відповідач ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» не виконав такий обов`язок та не зареєстрував свій кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, з огляду на що суд зазначає, що права відповідача, який не зареєстрував електронний кабінет, не порушуються у разі ненаправлення йому позивачем паперових копій процесуальних документів при поданні позову з використанням підсистеми «Електронний суд». Відповідач несе певні негативні наслідки невиконання обов`язку з реєстрації електронного кабінету. Ці наслідки прямо передбачені ЦПК України, вони є збалансованими та пропорційними, тобто не порушують основоположні принципи цивільного процесу, такі як верховенство права, рівність учасників судового процесу перед законом та судом, диспозитивність, гласність та відкритість судового процесу, змагальність сторін, пропорційність, зокрема, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами тощо. Подібні за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19.06.2024 у справі №752/11445/22, від 01.02.2024 у справі №520/11344/23, від 28.03.2023 у справі №260/1322/21 (з урахуванням відмінностей у змісті процесуальних кодексів). З огляду на викладені обставини, а також враховуючи, що представники сторін, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, не з`явилися до суду без поважних причин, окремі з них не вжили заходів для реалізації свого процесуального обов`язку щодо реєстрації електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними у матеріалах справи доказами та письмовими поясненнями сторін. Дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені учасниками доводи, суд дійшов таких висновків. Суд встановив, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 8,9714 га з кадастровим номером 6520686700:03:019:0013, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами с. Степне на території Новорайської територіальної громади Бериславського району Херсонської області. Право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1830578365206, номер запису про право власності 31571802. 10 лютого 2016 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем Приватним підприємством "ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС" укладено договір оренди землі щодо вказаної земельної ділянки строком на 10 років. 28 грудня 2017 року між орендодавцем [PERSON] , орендарем Приватним підприємством "ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС" та новим орендарем Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" укладено додаткову угоду № 1100181, за якою право оренди земельної ділянки перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС-АГРОПРОДУКТ", а договір оренди викладено у новій редакції. У цій редакції договору орендна плата була визначена у розмірі 5,91% від нормативної грошової оцінки землі, а строк дії договору - до 31 грудня 2027 року. 19 листопада 2021 року між орендодавцем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" укладено додаткову угоду № 1100181-7, якою договір оренди викладено в новій редакції, що є чинною на теперішній час. За цією редакцією в оренду передано земельну ділянку площею 8,9714 га з кадастровим номером 6520686700:03:019:0013, що розташована на території Степнянської сільської ради Бериславського району Херсонської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до умов договору в редакції додаткової угоди № 1100181-7, строк дії договору визначено до 31 грудня 2031 року, а орендна плата становить 8,46% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки визначена у розмірі 308 539,65 грн, а розмір орендної плати за повний рік оренди становить 26 102,45 грн. Строк внесення орендної плати визначено до 31 грудня відповідного року. 17 квітня 2025 року Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" відчужено (продано) право оренди вказаної земельної ділянки на підставі договору відчуження права оренди № 1704/25-17, а право оренди зареєстровано у Державному реєстрі речових прав за новим орендарем - Товариством з обмеженою відповідальністю "ПЕРЕМОГА ПЛЮС". При цьому суд встановив, що на момент відчуження права оренди наявна заборгованість з орендної плати за 2023 та 2024 роки не була погашена. Крім того, відповідно до листа Новорайської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області, земельні ділянки, які належать громадянам та перебували в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС-АГРОПРОДУКТ", не використовуються орендарем, їх обробіток не здійснюється, орендна плата та податкові платежі не сплачуються. У цьому ж листі наведено відомості, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" не брало участі в обстеженні та розмінуванні земельних ділянок, а обстеження та очищення здійснювалися відповідними військовими групами в рамках гуманітарного розмінування, при цьому вказані земельні ділянки не віднесені до ділянок, які є забрудненими або ймовірно забрудненими вибухонебезпечними предметами. Відповідно до листа-довідки Новорайської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області від 12 травня 2025 року №01-11/1052/25 станом на 09 травня 2025 року земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які належать громадянам-власникам земельних часток (паїв) та перебувають в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», не використовуються, обробіток таких земельних ділянок не здійснюється, орендна плата та податкові платежі не сплачуються. У листі також зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» не брало участі в обстеженні та розмінуванні земельних ділянок, які перебувають у його користуванні. Обстеження та очищення земельних ділянок здійснювалися відповідними військовими групами з розмінування за ініціативою Херсонської обласної військової адміністрації в межах гуманітарного розмінування території громади. Крім того, у листі вказано, що представниками Новорайської сільської військової адміністрації безпосередній огляд (обстеження) зазначених земельних ділянок не проводився, при цьому такі земельні ділянки не віднесені до ділянок, які є забрудненими або ймовірно забрудненими вибухонебезпечними предметами. Також повідомлено, що окремі інші землекористувачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення співпрацювали з військовими групами з гуманітарного розмінування, у тому числі здійснювали розмінування земельних ділянок за власний рахунок, та на даний час використовують свої власні або орендовані земельні ділянки сільськогосподарського призначення. Відповідно до листа Виконавчого комітету Лохвицької Міської Ради Миргородського району Полтавської області від 16 травня 2025 року № 03-01/695, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» за місцем реєстрації господарську діяльність не веде, на рахунок Лохвицької Міської Ради не надходила плата за землю (земельний податок та орендна плата), а також станом на 01 квітня 2025 року земельні ділянки комунальної власності Лохвицької Міської Ради в оренді цього Товариства не перебували. Відповідно до листа Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ЛАЙФ 2023» від 12 травня 2025 року у 2023 році та на час надання відповіді зазначене товариство використовує земельні ділянки на території Бериславського району Херсонської області, зокрема в межах Бериславської, Новорайської, Великоолександрівської та Борозенської територіальних громад, на правах користування (оренда, емфітевзис тощо). У листі також зазначено, що у разі наявності підстав проводився огляд земельних ділянок на предмет виявлення вибухонебезпечних предметів, при цьому на переважній більшості таких ділянок вибухонебезпечні предмети виявлені не були. Крім того, з початку 2023 року із залученням відповідних фахівців проводилися обстеження земельних ділянок на можливість безпечного використання. Також у листі вказано, що з 2023 року здійснюється виплата орендної плати орендодавцям земельних ділянок, які перебувають у користуванні товариства на території зазначених територіальних громад, та заборгованість з орендної плати перед орендодавцями відсутня. Відповідно до листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Додола 2021» від 12 травня 2025 року у користуванні цього товариства на праві оренди перебувають земельні ділянки приватної та комунальної власності на території Бериславського району Херсонської області, зокрема в межах Новорайської, Борозенської та Милівської територіальних громад. Після деокупації Херсонської області 11 листопада 2022 року товариство відновило господарську діяльність на зазначеній території та продовжило її здійснення. У разі виявлення потенційної загрози безпечному використанню земельних ділянок проводився огляд таких ділянок на предмет наявності вибухонебезпечних предметів із залученням фахівців. Для проведення відповідних обстежень товариство співпрацювало на договірній основі з дочірнім підприємством Державної компанії «Укрспецекспорт» Державним підприємством «Укроборонсервіс», а також користувалося послугами гуманітарного розмінування, що надавали місцеві територіальні громади. На переважній більшості обстежених земельних ділянок вибухонебезпечні предмети виявлені не були. Вказані обстеження проводилися з початку 2023 року. Також у листі зазначено, що орендна плата згідно з договорами оренди земельних ділянок приватної та комунальної власності за 20232024 роки, а в окремих випадках і за 2025 рік, виплачена у повному обсязі. Крім того, для ведення господарської діяльності, вирощування сільськогосподарських культур та обліку валових зборів товариством щорічно подаються звіти за формою №29-сг до Державної служби статистики України. Відповідно до листа-довідки Новорайської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області від 12 травня 2025 року № 01-11/1052/25, станом на 09 травня 2025 року земельні ділянки, які перебувають в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», не використовуються (обробіток не здійснюється), орендна плата та податкові платежі не сплачуються, а також за наявною інформацією Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» не брало участі в обстеженні та розмінуванні таких земельних ділянок. Відповідно до листа Виконавчого комітету Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області від 16 травня 2025 року № 03-01/695, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» за місцем реєстрації господарську діяльність не веде, на рахунок Лохвицької Міської Ради не надходила плата за землю (земельний податок та орендна плата), а також станом на 01 квітня 2025 року земельні ділянки комунальної власності Лохвицької Міської Ради в оренді цього Товариства не перебували. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 42022232090000075 від 12 квітня 2022 року, встановлено факт реєстрації двох епізодів можливих кримінальних правопорушень, кваліфікованих за частиною першою статті 438 КК України порушення законів та звичаїв війни. Перший епізод зареєстровано на підставі самостійного виявлення прокурором відповідної інформації. У ньому зазначено, що 09 квітня 2022 року приблизно об 12:00 годині невстановлені особи у військовій формі з території бази ТОВ «ЮТС-Агропродукт», яка розташована в селі Новорайськ Бериславського району Херсонської області, вивезли три одиниці сільськогосподарської техніки зокрема автомобіль КАМАЗ державний номер [NUMBER] на загальну суму близько 1,5 мільйона гривень. Вказані дії здійснені в умовах воєнного стану, оголошеного президентом російської федерації [PERSON] , що становить порушення норм міжнародного гуманітарного права, зокрема Женевської конвенції. Другий епізод внесено до ЄРДР 17 червня 2022 року на підставі заяви ТОВ «ЮТС-Агропродукт». Згідно з викладеними в ній обставинами, у зв`язку з тимчасовою окупацією збройними силами російської федерації території Херсонської області, зокрема Бериславського району, 24 лютого 2022 року російські військові проникли на територію підприємства за адресою: селище Новорайськ, вул. Промислова, 3, внаслідок чого працівники товариства були позбавлені доступу до свого майна. Крім того, 23 квітня 2022 року з території підприємства було захоплено 11 одиниць мультикоптерів DJI Agras (CE). Унаслідок цих дій підприємство також втратило можливість обробляти земельні ділянки загальною площею 60 532,9902 га, розташовані у Херсонській області. Відповідно до листа ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» від 29 травня 2025 року, направленого на адресу Головного управління ДСНС України у Херсонській області, товариство повідомило, що є орендарем земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих, зокрема, на території Бериславського району Херсонської області. У зв`язку з військовою агресією російської федерації частина цих територій була тимчасово окупованою, на них велися активні бойові дії, а також здійснювалося масштабне будівництво фортифікаційних споруд. У зверненні наголошено, що внаслідок збройного конфлікту значні площі земель ймовірно забруднені нерозірваними боєприпасами, мінами, вибуховими пристроями та їхніми уламками. Крім того, вибухи снарядів і військова діяльність призвели до вивільнення токсичних речовин і важких металів у ґрунт, що може спричинити деградацію ґрунту, зниження його родючості, а також загрозу для здоров`я людини в разі споживання вирощеної на таких ділянках продукції. Також зазначено, що пересування важкої військової техніки ймовірно спричинило ущільнення ґрунту, утворення вирв, порушення його структури та цілісності. ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» вказало, що виконання будь-яких сільськогосподарських робіт на зазначених ділянках є вкрай небезпечним, а перебування працівників на цих територіях створює безпосередню загрозу для життя та здоров`я. Крім того, частина земель фактично використовується для оборонних потреб держави, зокрема для будівництва окопів, траншей, бліндажів, протитанкових ровів, що за законом унеможливлює їх використання за первинним цільовим призначенням. У таких умовах право користування земельною ділянкою є або призупиненим, або істотно обмеженим. Таким чином, у зазначеному листі обґрунтовано позицію про неможливість обробітку орендованих земельних ділянок у зв`язку з наявністю ознак обставин непереборної сили, які об`єктивно перешкоджають виконанню зобов`язань за договором оренди. Товариство також звернулося з проханням надати акти обстеження земель або іншу інформацію щодо можливості чи неможливості їх використання за призначенням. Відповідно до листа Головного управління ДСНС України у Херсонській області № № 66 03-2942/66 16/3 від 11 червня 2025 року, направленого у відповідь на звернення ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», піротехнічні розрахунки ДСНС до проведення робіт з розмінування (гуманітарного розмінування) на земельних ділянках, орендованих товариством на території Бериславського району Херсонської області, не залучались, а самі роботи з розмінування проводились іншими фаховими відомствами. При цьому зазначено, що ймовірно, вищевказані земельні ділянки можуть бути потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами. Окремо наголошено, що у зв`язку із щоденними обстрілами з боку збройних сил російської федерації різними типами озброєння, Головне управління не може гарантувати безпеку при проведенні польових робіт на даних територіях. У зв`язку з викладеним, ДСНС рекомендувало товариству звернутися до Херсонської обласної військової адміністрації, яка, згідно з розпорядженням від 6 березня 2023 року №?101, визначає пріоритетність заходів із розмінування, координує їх виконання і може підтвердити статус відповідних територій. Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, офіційно засвідчено, що військова агресія російської федерації проти України, яка стала підставою для введення воєнного стану згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, визнається форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). ТПП України підтвердила, що 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог закону. Земельним кодексом України, а саме статтею 96, передбачено обов`язок орендаря своєчасно сплачувати орендну плату. Вказана норма кореспондується зі статтею 24 Закону України «Про оренду землі», яка надає орендодавцю право вимагати своєчасного внесення орендної плати. На підставі статті 32 Закону України «Про оренду землі», договір оренди може бути достроково розірваний у разі невиконання орендарем своїх зобов`язань, визначених статтями 24, 25 цього закону та умовами договору. Відповідно до статті 651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду у разі істотного порушення його умов однією зі сторін. Істотним вважається таке порушення, яке призводить до того, що інша сторона значною мірою позбавляється того, на що розраховувала при укладенні договору. Систематичне порушення строків сплати орендної плати відповідно до пункту «д» статті 141 Земельного кодексу України є підставою для припинення права користування земельною ділянкою. Велика Палата Верховного Суду у пункті 10 постанови від 06 березня 2024 року у справі № 902/1207/22, провадження № 12-80гс23, зробила наступний висновок щодо застосування норм права: «Застосовуючи в контексті спірних правовідносин статті 13, 17, 15 та 19 Закону № 161-XIV у редакції Закону № 340-IX, а також статті 3, 6, 627, 638, 640 ЦК України у відповідній редакції, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що договір оренди землі є консенсуальним. Слід розмежовувати момент укладення договору оренди землі (це момент досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов та підписання для договорів з 01.01.2013), з якого у його сторін виникають права і обов`язки зобов`язального характеру, і момент виникнення на підставі вказаного правочину речового права, який пов`язаний з моментом державної реєстрації такого права (третє речення частини першої статті 19 Закону № 161-XIV у редакції, чинній на час підписання Договору). Абзац третій частини першої статті 15 та друге речення частини першої статті 19 Закону № 161-XIV імперативно встановлюють, що дата укладення договору оренди землі є істотною умовою цього правочину і саме з цієї дати починається перебіг строку його дії. Тому сторони договору оренди землі не можуть врегулювати свої відносини у спосіб, який суперечить імперативним нормам абзацу третього частини першої статті 15 та другого речення частини першої статті 19 Закону № 161-XIV у редакції Закону № 340- IX зокрема на власний розсуд встановити інші правила визначення моменту початку перебігу строку дії цього правочину або не зазначати дати його укладення. Умови договору оренди землі, що не відповідають указаним вище імперативним нормам Закону № 161-XIV, не змінюють визначеного в Законі № 161-XIV моменту, з якого розпочинається перебіг строку дії договору оренди землі». Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином, належними сторонами, у передбачений законом чи договором спосіб та термін, за відповідною ціною і інше. Вказані умови є істотними для зобов`язальних правовідносин, а отже повинні виконуватися безумовно, у точній відповідності до умов договору. Земельним кодексом України, а саме статтею 96, встановлений обов`язок землекористувачів, у тому числі орендарів, своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Ця норма Земельного кодексу України кореспондується зі статтею 24 Закону України «Про оренду землі», яка передбачає, що орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Зазначені принципи земельного законодавства відображені і в укладеному Договорі оренди землі, а саме в п 29- «Орендодавець має право вимагати від орендаря в повному обсязі внесення орендної плати» та п.32 - «Орендар зобов`язаний розраховуватися з Орендодавцем по орендній платі». На підставі ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірвано за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст. ст. 24, 25 Закону України «Про оренду землі» та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Аналогічна умова зазначена у пункті 12.3 Договору оренди землі (у редакції від 26.12.2023 року). У зв`язку з цим, прострочення виплати орендної плати за користування земельною ділянкою в 2022, 2023 та 2024 роках, є невиконанням обов`язків відповідача, передбачених договором оренди землі, що відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» є підставою для розірвання Договору оренди землі. Відповідно до ч. 1. ст. 2 Закону України «Про оренду землі» до інших законодавчих актів, що регулюють відносини щодо оренди земельної ділянки відносяться положення Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушення зобов`язань, а саме його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є підставою для розірвання договору. Загальною умовою виконання цивільно-правових зобов`язань, відповідно до ст. 526 ЦК України, встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з п. 2 ст. 651 ЦК України, Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. При погоджені з відповідачем строку сплати орендної плати за користування земельними ділянками, який відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» є істотною умовою договору оренди землі, позивач розраховував на своєчасне отримання орендної плати за землю у відповідному розмірі. А отже в зв`язку з порушенням строку сплати орендної плати, сторона орендодавців була позбавлена можливості отримання матеріальних благ, на які розраховувала при укладені Договору оренди землі. Систематичне порушення строків сплати орендної плати відповідно до п. «д» ст. 141 ЗК України є підставою припинення права користування земельною ділянкою. Отже договір оренди землі можливо розірвати лише у разі систематичного порушення строків сплати орендної плати, разове порушення умов договору не є підставою для його розірвання. Несплата орендної плати, а також невиконання обов`язку щодо нарахування та сплати щорічних інфляційних витрат відповідачем є підставою для розірвання Договору оренди землі. Із зазначеного питання є відповідна позиція Верховного Суду України, викладена в постановах від 12 грудня 2012 року справа № 6-146цс12, від 28 вересня 2016 року № 6-977цс16, від 11 жовтня 2017 року № 6-1449цс17 і яка в силу ст. 263 ЦПК України повинна враховуватись судами при прийнятті рішення. Сам факт систематичного порушення Договору оренди землі щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Такий висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №484/301/18, провадження №61-39488ск18. Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, істотними умовами договору оренди землі: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки; строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Згідно з положеннями статей 21, 22 зазначеної редакції Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Незалежно від того, несплата орендної плати була в повному обсязі або в частині. Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди». Такого висновку дійшла об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, провадження № 61-41932сво18. Схожі висновки зроблено Верховним Судом у постановах від 17 червня 2021 року, справа № 485/784/20, провадження № 61-3760св21, та від 10 вересня 2021 року, справа № 650/628/19-ц, провадження № 61-21777св19. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 4 ЦПК України, статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зважаючи на вищевказані обставини, згідно з Договором оренди землі, Відповідач зобов`язаний був нарахувати та сплатити орендодавцям орендну плату за 2023 та 2024 роки. Відповідно до Договору оренди землі в редакції додаткової угоди від 19 листопада 2021 року орендна плата за земельну ділянку з кадастровим номером 6520686700:03:019:0013 становить 8,46 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки в сумі 308 539,65 грн, що складає 26 102,45 грн за рік. Загальна сума заборгованості складає 52 204,90 грн. Отже, Відповідач зобов`язаний був нарахувати та сплатити орендну плату за 2023 та 2024 роки до 31 грудня кожного поточного року, однак цього не виконав. Матеріали справи не містять жодних доказів сплати орендної плати відповідачем, зокрема платіжних документів, квитанцій або іншої інформації, що свідчила б про виконання ним грошового зобов`язання за договором. Водночас, представник позивача послідовно й обґрунтовано заперечує факт надходження будь-яких коштів у рахунок орендної плати за 2023, 2024 роки, посилаючись на конкретні умови договору, розрахунок заборгованості. Не надав представник відповідача ТОВ «ЮТС-Агропродукт» і доказів того, що новий орендар вказаної земельної ділянки ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» на даний час здійснює господарську діяльність на зазначеній земельній ділянці, виконує умови договору оренди, зокрема щодо цільового використання землі, її обробітку та сплати орендної плати. Крім того, у відзиві представник відповідача ТОВ «ЮТС-Агропродукт» не заперечує той факт, що орендна плата за договором оренди землі за 2023-2024 роки позивачу не сплачувалась, однак посилається при цьому на обставини непереборної сили (форс-мажор), зокрема: окупацію території, на якій розташована спірна земельна ділянка, неможливість її використання через потенційну загрозу мінування, втрату доступу до майна підприємства, які, на думку відповідача, звільняють його від обов`язку сплачувати орендну плату за вказані періоди. Суд не погоджується з наведеними у відзиві доводами представника відповідача в частині причин невиконання договірних зобов`язань щодо виплати орендної плати за 2023 рік та 2024 рік, зважаючи на встановлені у справі обставини, умови укладеного договору оренди землі, положення чинного законодавства, а також відсутність належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність законних підстав для звільнення відповідача від виконання зобов`язань щодо сплати орендної плати за користування земельною ділянкою за відповідний період. За своєю сутністю цивільно-правова відповідальність означає виникнення у особи обов`язку майнового характеру, якого не було до вчинення правопорушення. У статті 617 ЦК України містяться підстави звільнення (випадок, непереборна сила) саме від відповідальності за порушення зобов`язання, а не за виконання договірного зобов`язання. Тому стаття 617 ЦК України не може бути застосована як підстава, що виключає виконання договірного зобов`язання (постанова Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 листопада 2018 року в справі № 757/58385/16-ц). Усталеним як в цивілістичній доктрині, так і судовій практиці під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади, згідно з якими здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість добросовісність та розумність (частина третя статті 509 ЦК України). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц). У постанові від 13 березня 2024 року у справі № 686/16312/22 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зауважив, що на рівні норм ЦК України законодавець не внормував застосування конструкції форс-мажору в цивільних відносинах. Традиційно в цивільних відносинах форс-мажор є договірною підставою звільнення від цивільно-правової відповідальності. Проте це не перешкоджає учасникам цивільного обороту врегулювати свої відносини з врахуванням принципу свободи договору. Очевидно, що за допомогою такого універсального регулятора приватних відносин як договір його сторони можуть регулювати, зокрема: застосування конструкції форс-мажору в своїх відносинах (на які випадки поширюється форс-мажор, які правові наслідки існування форс-мажору (наприклад, право на зміну чи розірвання договору); чим підтверджується форс-мажор; чи впливає існування форс-мажору на виконання цивільно-правового зобов`язання, яке виникло на підставі такого договору; як позначається існування форс-мажору на строках виконання цивільно-правового зобов`язання, яке виникло на підставі договору. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 внаслідок військової агресії російської федерації проти України введено воєнний стан в Україні строком на 30 діб з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та діє по сьогодні. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб у межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану (пункт 3 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022). Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14 червня 2022 року в справі № 922/2394/21 зазначено, що: «статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Так, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Таких висновків дотримується Верховний Суд у постанові від 16 липня 2019 року у справі №917/1053/18 та у постанові від 09 листопада 2021 у справі № 913/20/21». З початку 2014 року мала місце збройна агресія російської федерації, яка розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності. І на даний час російська федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань російської федерації. […] Зазначений факт розглядається як загальновідомий для обох сторін. Факт військової агресії визнаний на національному рівні, в тому числі в Законах України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», «Про внесення змін до деяких законів України щодо підприємств залізничного транспорту, майно яких розміщене в районі відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, проведення антитерористичної операції», Постановах Верховної Ради України «Про Звернення Верховної Ради України до парламентів іноземних держав, парламентських асамблей міжнародних організацій щодо засудження триваючої агресії російської федерації проти України», «Про Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання російської федерації державою-агресором», «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії російської федерації та подолання її наслідків», Рішеннями Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України», «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» тощо ( постанова Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16 липня 2019 року у справі № 911/1897/18). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України). Відповідач, обґрунтовуючи свої заперечення посилається на лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2924/02.0-7.1. Так, в цьому листі, розміщеному на офіційному сайті, Торгово-промислова палата України на підставі статей 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо. Згідно з наведеними положеннями закону та висновками Верховного Суду у разі, якщо боржник (у даному випадку орендар ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ») посилається на причину невиконання зобов`язання на наявність обставин, які він вважає форс-мажорними, він має надати докази того, що саме ці обставини перешкодили йому у виконання зобов`язань. З матеріалів справи встановлено, що Товариство обмежилось лише посиланням на військові дії на території України та Херсонської області зокрема, але не надало доказів на підтвердження того, які саме обставини (окупація територій, де розташовані орендовані земельні ділянки; їх безпосередня близькість до зони бойових дій тощо) вплинули на господарську діяльність підприємства. Представник відповідача не надав доказів того, що підприємство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом. Також відсутні докази отримання відповідачем відповідного сертифікату Торгово-промислові палати в Україні із засвідченням таких обставин. Суд вважає, що той факт, що ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» не здійснювалася посівна кампанія в 2023 році та в 2024 році, не може свідчити про те, що таке рішення уповноважених представників підприємства було обумовлене саме обставинами непереборної сили та його наслідком має бути фактично одностороння відмова від виконання своїх обов`язків за договором оренди. Крім того, з боку представників ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» не було направлено орендодавцю жодного повідомлення про неможливість використання вказаної земельної ділянки впродовж 2023 та 2024 років, відомості щодо виникнення обставин непереборної сили до відома позивача доведені не були. Відповідно до Переліку територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України28 лютого 2025 року № 376 територія Новорайської селищної територіальної громади, на якій розташована, зокрема спірна земельна ділянка, була тимчасово окупованою в період з 09 квітня 2022 року по 11 листопада 2022 року. Тобто протягом 2023 року та 2024 року відповідна територія не передбачала перешкод, пов`язаних із збройним конфліктом або тимчасовою окупацією. Після деокупації території в листопаді 2022 року, жодних обмежень, що могли б перешкоджати використанню земель для господарської діяльності, не існувало. Обставини, пов`язані із потенційним замінуванням, про які зазначає представник відповідача, не можуть свідчити про існування для нього об`єктивних перешкод у використанні даною земельною ділянкою. Процедура розмінування та приведення відповідних земельних ділянок у стан, придатний для господарської діяльності, вже передбачає активну поведінку орендаря, яка включає звернення до відповідних компетентних органів для організації обстеження земель, ініціювання процедур розмінування та вжиття інших необхідних заходів для забезпечення використання цих земель. Орендар, як сторона, яка володіє правом користування земельною ділянкою, має вирішити питання щодо розмінування та привести земельну ділянку в стан, придатний для сільськогосподарської діяльності. Крім того, якщо орендар зіткнувся з об`єктивними перешкодами, він мав звернутися до орендодавця, повідомити про ці обставини та обговорити можливі заходи для вирішення проблеми. Однак, суду не надано доказів того, що орендар ініціював відповідні процедури, звертався до компетентних органів чи подав конкретні заяви щодо обстеження і розмінування земель. Він не виявив належної активності, і саме тому земельні ділянки не були оброблені, а зобов`язання за договором оренди не виконувались. Загальновідомі факти свідчать, що на відповідній території інші особи, які проявили активну господарську поведінку, вже досягли розмінування земельних ділянок, і ці землі використовуються в сільськогосподарських цілях не перший рік. Тому в даному випадку суд не може констатувати, що орендар не міг використовувати вказані земельні ділянки через об`єктивні причини, оскільки він сам не вжив належних заходів для вирішення цієї ситуації. Крім того, в даному випадку суд враховує, що земля є спеціальним предметом, який за своїми природними властивостями вимагає постійної опіки та догляду. Договірні відносини, що виникають між орендодавцем і орендарем, передбачають певні права та обов`язки, які повинні виконуватись належним чином. Весь масив обов`язків щодо подальшого використання земельної ділянки в першу чергу покладається на орендаря, який має право користування цією земельною ділянкою. Оскільки власник земельної ділянки, передаючи її в оренду, не має права користуватися нею, ініціатива щодо використання та догляду за земельною ділянкою повинна виходити від орендаря. Однак, в даному випадку орендар обрав пасивну позицію і не вжив належних заходів для активного використання землі, зокрема не організував обстеження та розмінування ділянки, не звернувся до орендодавця з відповідними запитами або пропозиціями щодо вирішення проблеми. Тому орендар не виконав свої зобов`язання за договором оренди та не забезпечив належне використання земельної ділянки, не маючи для цього об`єктивних перешкод. В цьому контексті суд також враховує загальні приписи щодо істотності порушень умов договору, що містяться в Цивільному кодексі України. Згідно з положеннями статті 651 ЦК України, договір може бути розірваний за рішенням суду, якщо одна зі сторін істотно порушила умови договору, і таке порушення призводить до того, що інша сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотним порушенням є таке, що суттєво порушує баланс прав і обов`язків сторін, викликаючи серйозні наслідки для виконання договору, що в свою чергу ставить під загрозу подальше виконання його умов. Враховуючи це, суд має ретельно оцінити всі обставини справи, наслідки порушення та ступінь довіри до контрагента, перш ніж приймати рішення щодо розірвання договору оренди землі. За описаних обставин, які стосуються поведінки орендаря впродовж 2023 та 2024 років, очевидним є те, що орендар самоусунувся від виконання своїх обов`язків орендаря, вживає усіх заходів, як для невиплати орендної плати, так і для залишення спірної земельної ділянки, створюючи штучні перешкоди для її повернення. Зокрема, це вбачається з того, що відповідачем вже після вжиття позивачем заходів щодо судового розв`язання спору було укладено договір відчуження права оренди на користь іншої юридичної особи, щодо якої жодних даних про господарську діяльність або інтерес цієї юридичної особи до вказаної земельної ділянки в матеріалах справи немає. Це свідчить про те, що орендар фактично втратив довіру, і подальше перебування спірної земельної ділянки вже у нового орендаря не дає підстав для очікувань, що вона буде використовуватися в майбутньому, а також що орендодавець отримає орендну плату за майбутні роки в добровільному порядку. З огляду на ці обставини, суд має підстави для висновку, що збереження договору оренди в умовах такої поведінки орендаря є неможливим, оскільки це порушує баланс прав та обов`язків сторін і фактично ставить під загрозу подальше виконання договору. Що стосується покликання представника відповідача на здійснення досудового розслідування за фактом вчинення кримінального правопорушення, суд зазначає, що з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 42022232090000075 від 12 квітня 2022 року вбачається, що розслідування здійснюється за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 438 КК України порушення законів і звичаїв війни. Зокрема, слідством встановлено два епізоди: перший стосувався незаконного вивезення невстановленими особами у військовій формі з території бази ТОВ «ЮТС-Агропродукт» у селі Новорайськ трьох одиниць сільськогосподарської техніки (включаючи автомобіль КАМАЗ) 09 квітня 2022 року; другий стосувався захоплення 11 одиниць мультикоптерів DJI Agras (CE) 23 квітня 2022 року, що перебували на території підприємства, а також втрати підприємством можливості доступу до власного майна внаслідок окупації території. Разом із тим, вказане кримінальне провадження стосується саме фактів воєнних злочинів та пошкодження (або викрадення) майна підприємства, а не придатності або непридатності до використання впродовж 2023 та 2024 років конкретної орендованої земельної ділянки. Жодних доказів того, що за результатами досудового розслідування або у межах проведених слідчих дій спірна земельна ділянка була визнана такою, що не може використовуватись за цільовим призначенням, матеріали справи не містять. В матеріалах справи відсутні докази того, що зазначена земельна ділянка оголошена небезпечною для сільськогосподарського використання або на неї накладено санітарні, техногенні чи екологічні обмеження. Відтак, сам факт наявності відкритого досудового розслідування не може вважатися належним доказом, який би звільняв відповідача від виконання зобов`язань зі сплати орендної плати або слугував підставою для невиконання договору за вказані два роки. Що стосується посилання представника відповідача на розпорядження органів місцевого самоврядування щодо надання пільг з місцевих податків і зборів, зокрема й орендної плати за землю, суд зазначає таке. Відповідно до змісту відповідних розпоряджень пільги зі сплати орендної плати стосуються земель комунальної власності, наданих в оренду, тобто відносин, у яких орендодавцем виступає територіальна громада. Натомість спірна земельна ділянка, яка є предметом спору, перебуває у приватній власності позивача, що підтверджується належними правовстановлюючими документами, і не належить до земель комунальної форми власності. Відтак, положення вказаних розпоряджень щодо звільнення від орендної плати на ці відносини не поширюються. Щодо вказівки у розпорядженнях на те, що окремі земельні ділянки не є об`єктом оподаткування у зв`язку з потенційним забрудненням вибухонебезпечними предметами, суд зазначає, що йдеться саме про потенційну загрозу, яка сама по собі не свідчить про наявність фактичного забруднення, яке б унеможливлювало використання спірної земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідачами не надано жодного акту технічного обстеження, сертифіката чи іншого документа, що підтверджував би реальний техногенний стан ґрунту або визнання спірної земельної ділянки непридатною до використання. Таким чином, наведені розпорядження не звільняють ані ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», ані ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС», як новим орендарем, від обов`язку сплати орендної плати саме за спірну земельну ділянку, яка є приватною власністю і не віднесена до земель комунальної форми власності, а потенційна загроза забруднення не може тлумачитися як безумовна підстава для звільнення від виконання грошового зобов`язання за договором оренди. Крім того, сприяння суб`єкту господарювання шляхом надання пільг з оподаткування (у тому числі звільнення від сплати земельного податку або мінімального податкового зобов`язання), як це передбачено відповідними розпорядженнями органів місцевого самоврядування, жодним чином не впливає на зміст та виконання договірних зобов`язань між орендодавцем і орендарем. Оподаткування та договірні відносини регулюються різними правовими інститутами. Норми податкового законодавства, які визначають порядок нарахування і сплати податку за землю, не мають впливу на зобов`язання сторін, що виникли з договору оренди землі приватної власності. Звільнення від земельного податку це публічно-правовий захід, спрямований на зменшення податкового навантаження, а не на звільнення від обов`язку сплачувати орендну плату, яка є елементом приватно-правового зобов`язання, погодженого сторонами в договорі. Таким чином, навіть за умов надання податкових пільг, договір залишається чинним, а орендар зобов`язаний виконувати всі його істотні умови, зокрема щодо сплати орендної плати, визначеної в розмірі, строках і порядку, погоджених сторонами. Що стосується посилання представника відповідача на лист Головного управління ДСНС України у Херсонській області №?66 03-2942/66 16/3 від 11 червня 2025 року як на доказ неможливості використання спірної земельної ділянки за цільовим призначенням впродовж 2023 та 2024 років у розумінні положень статей 617, 651, 762 Цивільного кодексу України, слід зазначити, що зміст зазначеного листа не підтверджує наявності обставин, які б виключали відповідальність відповідача за невиконання умов договору оренди землі. По-перше, ГУ ДСНС у Херсонській області у відповіді прямо зазначає, що піротехнічні розрахунки ДСНС до робіт з розмінування на відповідних земельних ділянках не залучались, а самі роботи проводились іншими фаховими відомствами, при цьому не вказано, які саме органи виконували такі роботи, на підставі яких документів і в яких межах. По-друге, твердження вказаного листа щодо потенційної забрудненості ділянок вибухонебезпечними предметами носить гіпотетичний та попереджувальний характер. Жодного обстеження конкретної земельної ділянки, яка є предметом даного спору, ГУ ДСНС не проводило, як і не зазначало факту наявності на них вибухонебезпечних предметів або неможливості їх використання. По-третє, у листі відсутні будь-які висновки, які б вказували на фактичну або юридичну неможливість використання саме спірної земельної ділянки впродовж 2023 та 2024 років, або на те, що така неможливість виникла внаслідок дії непереборної сили у значенні статті 617 ЦК України. Таким чином, наведений документ не доводить належним чином факту дії обставин непереборної сили, не підтверджує виникнення правових підстав для звільнення відповідача від обов`язку виконання грошового зобов`язання за договором оренди землі, за вказані два роки. Що стосується покликань представника відповідача на дані, які містяться в інтерактивній мапі територій, потенційно забруднених вибухонебезпечними предметами, суд, відповідно до частини сьомої статті 85 ЦПК України, здійснив огляд зазначеного веб-ресурсу. Встановлено, що за веб-адресою https://mine.dsns.gov.ua/ розміщено інтерактивну мапу територій, які потенційно можуть бути забруднені вибухонебезпечними предметами. Вказана мапа дозволяє здійснювати огляд інформації у реальному часі та відображає актуальні на момент огляду дані щодо ймовірних небезпечних ділянок. Разом з тим, зазначена мапа не містить історичних даних про стан територій у минулі періоди часу, зокрема на період, який є предметом судового розгляду, а також не підтверджує факт реального забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами, а лише відображає потенційний ризик такого забруднення. Що стосується посилань представника відповідача на постанови Херсонського апеляційного суду та Миколаївського апеляційного суду, суд зазначає, що у даному випадку мова не йде про висловлення правової позиції, яка є обов`язковою до застосування судами нижчих інстанцій у розумінні статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Крім того, кожна справа розглядається судом з урахуванням конкретних фактичних обставин, наявних доказів та умов укладення договору, а тому правові висновки, викладені у наведених судових рішеннях, не можуть автоматично застосовуватись до спірних правовідносин у цій справі. Обставини, встановлені під час розгляду даної справи, свідчать, що представник відповідача не довів факту наявності обставин, на які посилався у відзиві, зокрема щодо наявності форс-мажорних обставин або неможливості використання земельної ділянки, у зв`язку з чим доводи відповідача не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами. Отже, зважаючи на систематичне невиконання відповідачем обов`язку щодо сплати орендної плати за 2023 та 2024 роки, за договором оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, який укладено між сторонами та діяв впродовж вказаного періоду часу, наявні підстави для стягнення вказаної заборгованості та розірвання договору оренди, у зв`язку з чим позов слід задовольнити. Оскільки, як суд вже зазначав, орендар зобов`язаний був нарахувати орендну плату за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 6520686700:03:019:0013 в розмірі 26 102,45 грн за 2023 рік та в розмірі 26 102,45 грн за 2024 рік, а суд встановив факт порушення орендарем обов`язку щодо виплати орендної плати за 2023 та 2024 роки, стягненню підлягає орендна плата, нарахована за відповідний період, в сумі 52 204,90 грн, яка складається із суми вказаних орендних платежів. Разом з цим, з огляду на положення пункту 2.3 Договору №1704/25-24 про відчуження (продажу) права оренди укладеного між ТОВ «ЮТС-Агропродукт» та ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС», відповідно до якого до покупця переходять усі права та обов`язки орендаря щодо земельних ділянок за Договором оренди землі (зі змінами та доповненнями додатковими угодами), стягнення відповідної заборгованості має бути здійснено з ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС». При цьому вказана заборгованість підлягає стягненню без врахування податків та зборів, передбачених чинним законодавством, оскільки у матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем обов`язку податкового агента щодо обчислення, утримання та вирахування із суми орендної плати податку на доходи фізичних осіб та військового збору, які мали бути враховані при виплаті доходу орендодавцю. Відповідно до підпункту 170.1.1 пункту 170.1 статті 170 Податкового кодексу України, податковим агентом платника податку орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельної ділянки є орендар. Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України, податковий обов`язок полягає, зокрема, в обчисленні та утриманні податку податковим агентом при нарахуванні доходу, а також у перерахуванні відповідних сум до бюджету. Разом із тим, у справі відсутні належні докази того, що відповідач при нарахуванні орендної плати виконав ці обов`язки. У зв`язку з цим суд виходить із того, що стягненню підлягає повна сума визначеної договором орендної плати без її зменшення на податкові платежі. Питання ж про те, чи підлягає відповідна сума орендної плати оподаткуванню, а також чи може відповідач скористатися податковою пільгою, наданою розпорядженням органу місцевого самоврядування, має бути вирішено на стадії виконання судового рішення. Саме під час фактичного виконання зобов`язання з виплати орендної плати відповідач зобов`язаний обчислити належні до утримання податки, з урахуванням можливих пільг, і утримати їх із загальної суми, що підлягає перерахуванню позивачу. Таким чином, враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, оскільки відповідач систематично не виконував обов`язок зі сплати орендної плати за 2023 та 2024 роки, що є істотним порушенням договору відповідно до статті 32 Закону України «Про оренду землі» та статті 651 ЦК України. Водночас у матеріалах справи відсутні докази, що несплата за вказаний період була спричинена форс-мажорними обставинами або іншими незалежними від відповідача причинами, які б унеможливлювали виконання його зобов`язань. Крім того, заборгованість за період з 2023 ро 2024 рік підлягає стягненню без врахування податків та зборів, оскільки відповідач не надав доказів виконання обов`язку податкового агента щодо їх утримання та перерахування. В іншій частині позовних вимог слід відмовити відповідно до частини шостої статті 762 ЦК України. Доводи представника відповідача про те, що позовні вимоги пред`явлені до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» як до неналежного відповідача, суд вважає необґрунтованими. Предметом розгляду у цій справі є вимоги про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості з орендної плати, заявлені у зв`язку з невиконанням умов відповідного договору оренди. При цьому підстави для розірвання договору оренди суд перевіряє шляхом з`ясування фактичних обставин виконання орендарем зобов`язання зі сплати орендної плати, зокрема за період, на який посилається позивач як на період прострочення. Із матеріалів справи дійсно вбачається укладення договору відчуження (відступлення) права оренди від 17 квітня 2025 року, за яким відбулося оформлення переходу права оренди до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога-Плюс». Водночас зі змісту договору відчуження не вбачається безумовного та однозначного врегулювання питання щодо належного боржника за зобов`язанням зі сплати орендної плати, нарахованої та/або простроченої за час користування земельною ділянкою до такого переходу, а також розмежування відповідальності сторін за невиконання умов договору оренди, на які посилається позивач як на підставу розірвання. За таких обставин сам факт переходу права оренди не свідчить про відсутність у Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» процесуальної та матеріально-правової участі у спірних правовідносинах, оскільки саме невиконання цим товариством зобов`язань за договором оренди (невиплата орендної плати у визначені договором строки) є предметом дослідження суду як підстава для заявлених вимог. Крім того, з огляду на характер заявлених позовних вимог (розірвання договору оренди та стягнення заборгованості), а також на наявність договору відчуження, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини стосуються як первісного орендаря, так і особи, до якої оформлено перехід права оренди, у зв`язку з чим участь у справі Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» не може розцінюватися як звернення з позовом до неналежного відповідача. Також, суд враховує, що важливість вирішення питання щодо належного відповідача зумовлене тим, чи пов`язане залучення відповідної особи як відповідача з можливістю юридично обґрунтовано з`ясувати, чи мало місце порушення прав позивача внаслідок дій або бездіяльності конкретного суб`єкта цивільних правовідносин. Неналежний відповідач - це особа, яка не перебуває у спірних матеріально-правових відносинах із позивачем у межах заявлених вимог, а отже не може надати релевантних пояснень щодо предмета спору, не несе відповідальності за спірні обставини та не пов`язана з ними. У даному випадку вимоги ґрунтуються на невиконанні обов`язку зі сплати орендної плати за період, коли Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» було стороною договору оренди та фактичним орендарем, що підтверджує безпосередній зв`язок цього товариства зі спірними правовідносинами і виключає висновок про його неналежність як відповідача. Окремо суд звертає увагу, що неврегульованість питання щодо наявної заборгованості та розмежування обов`язків із її сплати у зв`язку з переходом права оренди потенційно може зумовити у майбутньому виникнення взаємних вимог та/або заперечень між Товариством з обмеженою відповідальністю «Перемога-Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ». За таких обставин залучення до участі у справі одночасно обох товариств як відповідачів є процесуально виправданим, оскільки забезпечує повне та всебічне з`ясування фактичних обставин і правової природи спірних зобов`язань у межах заявлених вимог, а також зменшує ризик ухвалення рішення без участі осіб, права та обов`язки яких можуть бути пов`язані зі спірною заборгованістю. Крім того, висловлюючи заперечення, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» надав пояснення щодо фактичних обставин виконання договору оренди, проявив обізнаність із перебігом спірних правовідносин та брав активну участь у їх обговоренні, що також свідчить про наявність у цього товариства реального зв`язку з предметом спору. При вирішенні даного спору суд також враховує, що відповідач ТОВ «ЮТС-Агропродукт», заперечуючи проти розірвання договору оренди землі та одночасно наполягаючи на відсутності у нього обов`язку сплачувати орендну плату, не пропонує жодних шляхів врегулювання ситуації, не обґрунтовує можливості чи строків поновлення платежів, не подає будь-якого реалістичного плану подальшого користування спірною земельною ділянкою. Така пасивна позиція не лише позбавляє позивача права на отримання доходу з належного йому об`єкта приватної власності, але й призводить до залишення земельної ділянки в стані господарської ізоляції на невизначений час, коли власник позбавлений реальної можливості як самостійно її використовувати, так і передати в оренду іншому добросовісному користувачу. Такий стан речей є неприпустимим як з точки зору охорони прав орендодавця, так і з огляду на суспільно значущу потребу у стабільному сільськогосподарському виробництві в умовах воєнного стану, коли збереження та ефективне використання земельного фонду країни набуває особливої ваги для забезпечення продовольчої безпеки держави. Крім того, відповідно до засад земельного законодавства, земля як об`єкт особливого правового режиму повинна використовуватись раціонально та відповідно до її цільового призначення. Тривале утримання земельної ділянки у невизначеному правовому стані без її обробітку суперечить публічному інтересу та створює ризик поступової деградації ґрунтів, втрати їх родючості, засмічення бур`янами й зниження якісних характеристик, що унеможливлює ефективне сільськогосподарське використання у подальшому. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позов задоволено повністю, судові витрати у вигляді судового збору слід покласти на відповідачів. Позивач сплатив судовий збір в розмірі 1937,92 грн, а тому судові витрати у вказаному розмірі слід стягнути з відповідачів ТОВ «ЮТС-Агропродукт» та ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» порівну, тобто з кожного по 968,96 грн. Зважаючи на викладене, враховуючи вказані положення цивільного законодавства та

Outcome: approved