Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Репетун Катерина Володимирівна звернулась до Новобаварського районного суду м. Харкова з позовом до Холодногірсько-Новобаварський відділ Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції, в якому просить зняти арешт зі спадкового майна - квартира [ADDRESS] , накладений Холодногірсько-Новобаварським ВДВС у м. Харкова СМУ МЮ. В обґрунтування своїх вимог представник позивача посилається на те, що позивач, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] . [INFO] [PERSON] помер. На праві приватної власності [PERSON] належала квартира у будинку готельного типу, загальна площа 38.4 кв.м., житлова площа 28.7 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Позивач у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі приватним нотаріусом Давидовою Я.Ф. до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про спадкову справу № 73326749 від 21.11.2024 року. Водночас, у ході оформлення спадщини [PERSON] стало відомо, що на квартиру у будинку готельного типу, загальна площа 38.4 кв.м., житлова площа 28.7 кв.м. за адресою: [ADDRESS] ., яка належала її сину на праві приватної власності, накладено арешт. 27.11.2024 року [PERSON] через представника Свидло Олену Василівну звернулася до Холодногірсько-Новобаварського ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ із заявою, в якому просила зняти арешти з усього рухомого та нерухомого майна [PERSON] . 12.12.2024 року листом Холодногірсько-Новобаварського ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ № 140821 [PERSON] повідомлено про те, що оскільки заявник не є стороною виконавчого провадження, то надання відомостей щодо виконавчого провадження та накладених арештів відносно [PERSON] не уявляється можливим. 25.12.2024 року адвокат Репетуном К.В. було направлено адвокатський запит до Холодногірсько-Новобаварського ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ із вимогою надати інформацію щодо зняття арештів з [PERSON] . 23.01.2025 року листом Холодногірсько-Новобаварського ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ № 2462 було роз`яснено, що заявник не являється стороною виконавчого провадження, тому надання інформації щодо виконавчих проваджень та накладених арештів відносно [PERSON] не виявляється можливим. Позивач є фактично позбавленою можливості реалізувати належне їй право на оформлення прийняття спадщини, оскільки на предмет спадщини залишаються накладеними арешти. Ухвалою Новобаварського районного суду м. Харкова від 13.10.2025 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Холодногірсько-Новобаварський відділ Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції про зняття арешту зі спадкового майна та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 02.12.2025 року замінено неналежного відповідача у цивільній справі № 639/6926/25 за позовною заявою [PERSON] до Холодногірсько-Новобаварський відділ Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції про зняття арешту зі спадкового майна, Холодногірсько-Новобаварський ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ на належного - [PERSON] , (адреса реєстрації: [ADDRESS] ). Ухвалою Новобаварського районного суду м. Харкова від 13.01.2026 року закрито підготовче провадження а справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Репетун К.В. в судове засіданні не з`явилися, представником позивача подано до суду заяву в якій? просить провести розгляд справи без її участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідно до п. 3 ст. 211? ? ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав, індексний номер витягу № 407900870 від 12.12.2024 року, копії свідоцтва про право власності на житло від 06.06.2005 р. реєстраційний № 6-05-260106 м. Харків, копії інформації сформованої за допомогою додатку "Реєстр нерухомості" від 29.09.2025 року вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира у будинку готельного типу, загальна площа 38, 4 кв.м., житлова площа 28,7 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , яка знаходиться під арештом: номер обтяження 57988819, дата реєстрації, 31.05.2006, підстава для державної реєстрації: постанова, серія та номер б/н, виданий: 31.05.2006, видавник: Жовтневий районний суд міста Харкова, справа № 1-421/06 р. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.11.2024 року. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 79243017 від 21.11.2024 року вбачається вбачається, що після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , 21.11.2024 року приватним нотаріусом Давидовою Я.Ф. заведено спадкову справу, номер у спадковому реєстрі 73326749, номер у нотаріуса: 3/2024. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї ж статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Згідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року по справі № 658/715/16-ц, у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства (пункт 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 3 червня 2016. Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. У відповідності до приписів ч. 1 ст. 39 вказаного Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі, визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; затвердження (визнання) судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника; прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена; закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів; визнання боржника банкрутом; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону; якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону; якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України; якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставо держателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотеко держателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки; погашення, списання згідно із Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії`неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням. За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Аналізуючи вищевказані обставини справи та надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, ст. ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved