Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Адвокат Москаленко В.Г. звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області в інтересах [PERSON] з заявою про визнання недієздатним [PERSON] , [INFO] та призначення опікуном заявника. [PERSON] .. Вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. [PERSON] перебуває на обліку в Олександрійській психіатричній лікарні, що підтверджується довідкою № 49 від 28 січня 2025 року. Останній за своїм станом здоров`я не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними, а саме: забуває події, страждає на головний біль, втрачає рівновагу, тощо. Внаслідок хвороби батько потребує постійної сторонньої допомоги. Заявник, як син здійснює за ним догляд, а саме: постійно контролює, щоб він не впав, приймав своєчасно ліки, купує харчування та готує їсти. Здійснення постійного догляду підтверджується Актом про встановлення факту здійснення постійного догляду від 30.01.2025р. Крім того, заявник проживає разом з батьком, його мати та відповідно дружина [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. До початку судового засідання заявник [PERSON] подав заяву про підтримання заяви та прохання її задовольнити. Представник Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради Кіровоградської області подав заяву про не заперечення проти задоволення заяви. Приймаючи до уваги заяви учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 296 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.12). Дружина [PERSON] і відповідно мати заявника [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.15). З довідки ОСББ «Квадрат 104» за № 23 від 23 грудня 2024 року, вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , який тяжко хворий та потребує стороннього догляду (а.с. 19). Згідно висновку № 49 про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, наслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на професійній основі, складеного Олександрійською психіатричною лікарнею КОР» від 28 січня 2025 року, [PERSON] , [INFO] рекомендовано соціальні послуги: т денний догляд, догляд вдома, отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (а.с.16). З висновку судово-психіатричного експерта № 388 від 30.09.2025 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , в даний час виявляє хронічну мозкову недостатність з когнітивними порушеннями. За станом свого здоров`я не може в повному обсязі розуміти значення своїх дій та керувати ними. Частиною 1 ст.30 ЦК України передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Враховуючи дані про наявність у [PERSON] на даний час має захворювання та за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій і розумно керувати ними, суд вважає за необхідне визнати його недієздатним. За змістом ч.1 ст.40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Відповідно до ч.1 ст.41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ст.55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно зі ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно з ч.1 ст.300 ЦПК України, суд ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, вирішує питання щодо призначення над недієздатною особою піклувальника або опікуна не інакше, як за поданням органу опіки та піклування. Отже, для призначення особи опікуном висновок органу опіки та піклування є обов`язковим. Відповідно ч. 2, 3 ст. 63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Згідно із ч.4 ст.63 ЦК України, опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Згідно з пунктом 3.2 Правил опіки та піклування, затверджених спільним наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 року № 34/166/131/88, опікунами не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину. Згідно з п.п. 1.2, 2.1 Правил опіки та піклування, опіка (піклування) встановлюється також для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станам здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки. Опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п`ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань. Статтею 242 ЦК України визначено, що опікун є законним представником фізичної особи, визнаної недієздатною. Законним представником у випадках, встановлених законом, може бути інша особа. Згідно із нормами чинного законодавства та спеціальних нормативно-правових актів опіка і піклування у всіх випадках встановлюється органами опіки та піклування (п.3.1 Правил опіки та піклування). Положення, відповідно до якого суд встановлює опіку у разі визнання особи недієздатною, пов`язані із розглядом справ окремого провадження та передбачені розділом ІV гл.2 ЦПК України, і при призначенні опікуна суд повинен враховувати висновок органів опіки та піклування. Як вбачається з витягу з протоколу засідання Ради органу опіки та піклування від 28 листопада 2025 року, вирішено заяву громадянина [PERSON] задовольнити, направити до суду подання про доцільність призначення саме його опікуном над батьком [PERSON] , [INFO] . Оскільки [PERSON] погоджується бути опікуном [PERSON] та розуміє значення наслідків, Рада опіки та піклування дійшла висновку про доцільність призначення її опікуном над батьком, суд приходить до висновку про доцільність призначення заявника опікуном. Таким чином, заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.2 ст.299 ЦПК України, судові витрати відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved