Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Директор ТОВ «Факторинг Пертнерс» звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Факторинг Пертнерс» заборгованість за кредитними договорами № 3627046 від 13 грудня 2021 року, №364559 від 15 вересня 2020 року в розмірі 69 858,39 грн., витрати на сплату судового збору в розмірі 2 662,40 грн. та на правничу допомогу в розмірі 16 000,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що 13 грудня 2021 року між ТОВ «Міолан» та відповідачем укладено кредитний договір № 3627046. Згідно умов договору відповідачу було надано кредит в розмірі 8000,00 грн. Проте, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконав. Внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 28 600,00 грн. 26 липня 2024 року між ТОВ «Факторинг Партнерс» та ТОВ «Міолан» було укладено договір факторингу № 26-07/2024, відповідно до якого ТОВ «Міолан» передало (відступило) ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Факторинг Партнерс» прийняло право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. В тому числі за договором № 3627046. Крім цього, 15 вересня 2020 року між відповідачем та ТОВ «Слон Кредит» укладено кредитний договір № 364559. Згідно умов договору відповідачу було надано кредит в розмірі 31 250,00 грн. строком на 1094 дні. Проте, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконав. Внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 41258,39 грн. 31 січня 2025 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу № 31012025, відповідно до якого ТОВ «Слон Кредит» передало ( відступило) ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Факторинг Партнерс» прийняло право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. В тому числі за договором № 364559. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договорами № 3627046 від 13 грудня 2021 року, № 364559 від 15 вересня 2020 року. У відповідача виникло прострочення зобов`язання. Тобто відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконав. А тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. З цих підстав, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договорами та судові витрати. Клопотав справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без участі представника позивача. Проти заочного розгляду справи не заперечив. На підтвердження позовних вимог представник позивача надав: договір про споживчий кредит № 3627046 від 13 грудня 2021 року, графік платежів до договору, паспорт споживчого кредиту, анкету-заяву на кредит № 3627046, правила надання фінансових кредитів ТОВ «Міолан», довідку про ідентифікацію, квитанцію про перерахунок коштів (8000,00 грн.), відомість про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Міолан», договір № 364559 від 15 вересня 2020 року про надання споживчого кредиту, графік платежів до договору, паспорт споживчого кредиту, правила надання коштів у позику ТОВ «Слон Кредит», платіжне доручення ( на 25000,00 грн.), розрахунок заборгованості ТОВ «Слон Кредит», договір факторингу від 26 липня 2024 року № 26-07/2024, реєстр боржників, договір надання послуги з факторингу від 31 січня 2025 року № 31012025, реєстр боржників, установчі документи та статут ТОВ «Факторинг Партнерс», договір про надання правової допомоги від 02 липня 2024 року № 02-07/2024, прайс-лист, заявку на надання юридичної допомоги № 1533 від 01 грудня 2025 року, витяг з акту № 25 про надання юридичної допомоги від 31 грудня 2025 року. Заяви (клопотання) учасників справи. В позовній заяві представник позивача просив розгляд справи провести в порядку спрощеного позовного провадження без (повідомлення) виклику сторін. В разі неявки в судове засідання відповідача представник позивача не заперечив проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Відповідач будь-яких заяв та клопотань суду не подавав. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 02 лютого 2026 року відкрито провадження у справі. Прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами, згідно з положеннями статті 279 ЦПК України. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати протягом 15 календарних днів з дня отримання ухвали відзив на позовну заяву. А також встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив та заперечень. Копію ухвали про відкриття провадження відповідач отримав 11 лютого 2026 року. Що підтверджується відміткою на поштовому повідомленні. Повідомлено відповідача, в тому числі, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади.Будь-яких заперечень та заперечень щодо розгляду справи без виклику сторін до суду не надійшло. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання. Що узгоджується з положеннями частини 3 статті 130 ЦПК України. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Фактичні обставини встановлені Судом. 13 грудня 2021 року між ТОВ «Міолан» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 3627046. Договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором J75509. Згідно умов договору відповідачу було надано кредит в розмірі 8000,00 грн. Строк 30 днів, термін повернення 12 січня 2022 року, комісія 10,00 % одноразово. Процентна ставка 1,25 % в день. Проте, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконав. Згідно з відомістю про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Міолан» заборгованість відповідача складає 28 600,00 грн., з яких 8 000,00 грн. заборгованість за кредитом, 19 800,00 грн. заборгованість по процентам, 800,00 грн. заборгованість за комісією. 26 липня 2024 року між ТОВ «Факторинг Партнерс» та ТОВ «Міолан» було укладено договір факторингу № 26-07/2024, відповідно до якого ТОВ «Міолан» передало (відступило) ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Факторинг Партнерс» прийняло право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. В тому числі за договором № 3627046 в розмірі 28 600,00 грн. Крім цього, 15 вересня 2020 року між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Слон Кредит» укладено кредитний договір № 364559. Договір укладено в письмовій формі. Кошти надано у безготівковій формі шляхом їх перерахунку за реквізитами картки № [NUMBER] , надані відповідачем. Згідно умов договору відповідачу було надано кредит в розмірі 31 250,00 грн. строком на 1094 дні. Відсоткова ставка 85,00 % річних. Відсотки за перший день користування 25,00 %. 31 січня 2025 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу № 31012025, відповідно до якого ТОВ «Слон Кредит» передало ( відступило) ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Факторинг Партнерс» прийняло право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. В тому числі за договором № 364559. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договорами № 3627046 від 13 грудня 2021 року, № 364559 від 15 вересня 2020 року. Оцінка Суду Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з частиною 1 статті 1049 позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Положення частини 1 статті 1078 ЦК України передбачають, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що відповідач погодився на умови договорів та в подальшому, порушив строки та порядок погашення заборгованості за договорами, що призвело до утворення заборгованості. Суд вважає, що представник позивача надав належні та допустимі докази про факт невиконання відповідачем узятих на себе зобов`язань за кредитним договором, щодо повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та процентів, а тому порушене право позивача в підлягає судовому захисту. Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю. Розподіл судових витрат. Згідно з положеннями статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини1 статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в розмірі 16000,00 грн. представник позивача надала договір про надання правової допомоги від 02 липня 2024 року № 02-07/2024, прайс-лист, заявку на надання юридичної допомоги № 1533 від 01 грудня 2025 року, витяг з акту № 25 про надання юридичної допомоги від 31 грудня 2025 року. Враховуючи наведене, клопотання представника позивача про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу слід задовольнити. Слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені витрати, пов`язані з правничою допомогою в розмірі 16000,00 грн. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до абзацу 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно із частиною 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Позивачем при подачі до суду позову сплачено судовий збір в розмірі 2 662,40 грн. з врахуванням коефіцієнта 0,8. На підставі викладеного, оскільки позов задоволено повністю, суд вважає, що судові витрати у виді судового збору в сумі 2 662,40 грн. слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved