Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

03.12.2025 ТОВ «КРЕДИТ ТУ Ю» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 33046,68 грн., а також судові витрати 2422,40 грн. сума сплаченого судового збору. Як на підставу позовних вимог позивач вказує, що 10.06.2021 між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір №20210610634004 за умовами якого позивач зобов'язався надати відповідачу грошові кошти у сумі 30001,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, з кінцевим терміном повернення до 09.06.2024 включно. Загальний розмір кредиту за цим Договором складає 36901,23 грн., що включає суму зазначену в п.1.1. цього Договору та суму авансових процентів, що повинні бути сплачені за рахунок кредиту відповідно до п.3.4. цього Договору. Пунктом 1.3. кредитного договору визначено, що розмір процентної ставки за кредитом залежить від періоду її встановлення та складає: за перший день користування кредитом 23% в день, з другого дня користування кредитом до кінця строку на який надається кредит 0,208% в день. Тип процентної ставки фіксована. Позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі 36901,23 грн. (з урахуванням авансових процентів). В свою чергу, Позичальник зобов'язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договорами терміни, згідно графіку платежів, а також виконати інші свої зобов'язання згідно кредитного договору. Відповідач частково сплачував грошові кошти за кредитним договором, однак, в порушення умов Кредитного договору він належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, у зв'язку із чим, станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за Кредитним договором №20210610634004 від 10.06.2021 не погашена і становить 30046,68 грн., з яких 27119,86 грн. сума заборгованості за основною сумою отриманого кредиту, 5926,82 грн. сума заборгованості по відсоткам, які позивач просить стягнути з відповідача разом із сумою сплаченого судового збору. Ухвалою від 18.12.2025 відкрито спрощене провадження у справі та ухвалено розглядати справу з повідомленням сторін, призначено судове засідання на 21.01.2026 (а.с.23), копію ухвали направлено сторонам, однак направлена відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання кореспонденція повертається до суду не врученою адресату по причині «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.29), проведення якого було відкладено на 18.02.2026. Відповідно до позиції Верховного Суду у справі № 755/17944/18 від 10.05.2023 довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку "відсутній за вказаною адресою" вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Повістку про виклик в судове засідання на 9-30 годину 18.02.2026 відповідач отримав 11.02.2026, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.37). Окрім направлення судової повістки про виклик до суду на зареєстровану адресу місця проживання відповідача, останній повідомлявся про розгляд справи шляхом доставки SMS-повідомлення щодо документу «Судова повістка-повідомлення про судове засідання» на вказаний у позовній заяві номер телефону відповідача (а.с.27). В судове засідання сторони не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Позивач в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти постановлення по справі заочного рішення (а.с.3 на звороті). У доктрині цивільного процесуального права вважається, що, з одного боку, заочне провадження є додатковою гарантією для позивача від зловживання відповідачем процесуальними правами, усунення причин затягування процесу та дотримання судами строків розгляду справи. З іншого боку, відповідачу частиною першою статті 284 ЦПК України гарантується право на перегляд заочного рішення за його письмовою заявою за «спрощеною процедурою», тобто тим самим судом (Постанова ВС від 13.10.2025 у справі №572/3022/24). Відповідач [PERSON] про дату, час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, однак в судове засідання повторно не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав, заяв чи клопотань не надходило. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, судом протокольно ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Згідно положень статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 10.06.2021 [PERSON] заповнив Заяву-Анкету позичальника, в якій зазначено, що сума кредиту 36901,23 грн., строк кредиту 36 місяців, процентна ставка 0,208% в день. Банк, в якому відкрито рахунок позичальника АТ «Пумб». Підписавши дану Заяву, позичальник надає згоду ТОВ «Кредит ТУ Ю» на обробку та використання його персональних даних з метою надання ТОВ «Кредит ТУ Ю» (а.с.7). Відповідно до Заяви приєднання до умов Договору приєднання про використання аналогу власноручного підпису та факсимільного відтворення печатки для вчинення правочинів, [PERSON] , ознайомившись з умовами договору приєднання ТОВ «Кредит ТУ Ю», розміщеного на сайті кредитора, приєднується до умов договору в повному обсязі (а.с.6). Згідно умов Кредитного договору №20210610634004 від 10.06.2021, а саме п.1.1., - кредитор зобов`язується надати позичальникові грошові кошти в кредит у сумі 30001,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та сплатити інші платежі передбачені договором. Тип кредиту кредит. Загальний розмір кредиту за договором складає 36901,23 грн., що включає суму, зазначену в п.1.1 договору та суму авансових процентів, що повинні бути сплачені за рахунок кредиту відповідно до п.3.4 договору. Згідно із п. 3.4. договору, сплата Авансових процентів, що нараховані за період вказаний в п.1.3. цього Договору та складають 6900,23 грн., здійснюється Позичальником авансом в день отримання кредиту. Для сплати цих процентів на вказану суму Кредитор надає Позичальнику кредит. При цьому, з ціллю оплати зазначених процентів, Позичальник доручає Кредитору в момент такого надання утримати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню Позичальнику відповідно до цього пункту Договору. Тобто на рахунок/платіжну картку Позичальника зараховується сума кредиту за вирахуванням суми зазначених Авансових процентів. Відповідно до п.1.3. кредитного договору сторони погодили, що розмір процентної ставки за кредитом залежить від періоду її встановлення та складає: за перший день користування кредитом 23% в день, з другого дня користування кредитом до кінця строку на який надається кредит 0,208% в день. Тип процентної ставки фіксована. Кінцевим терміном повернення кредиту, згідно із п.1.4. договору є 09.06.2024 (включно). У пункті 1.5. договору сторони погодили графік платежів. Судом досліджені також анкета-заява позичальника (а.с.7) та паспорт споживчого кредиту (а.с.7 на звороті), підписані відповідачем [PERSON] , в яких встановлені аналогічні умови кредитування. ТОВ «Кредит Ту Ю» перерахувало [PERSON] грошові кошти в розмірі 30001,00 грн., що підтверджується відповідною платіжною інструкцією №942123 від 10.06.2021 (а.с.11). Таким чином, позивач свої зобов`язання за кредитним договором №20210610634004 від 10.06.2021 виконав в повному обсязі. Із Виписки по фінансовому кредитному договору №20210610634004 від 10.06.2021 [PERSON] сплачував грошові кошти згідно з узгодженим графіком погашення, по 11.09.2023 включно, однак після цієї дати відповідачем грошові кошти на рахунок позивача не вносились. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 10.06.2024 у [PERSON] утворилась заборгованість в розмірі 33046,68 грн., з яких: 27119,86 грн. сума заборгованості тілу кредиту, 5926,82 грн. сума заборгованості по відсоткам (а.с.5). Таким чином, зробивши часткові оплати з метою виконання умов Кредитного договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за Кредитним договором. Аналогічної позиції притримується Верховний Суд в п. 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17 (провадження №14-144це18) та від 23.12.2020 по справі №127/23910/14-ц, а саме судом зазначено: не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу або суми санкцій є тією, яка свідчить про визнання боргу. Окремо слід наголосити, що у відповідності до умов п. 4.4.4 Кредитного договору від відповідача на адресу позивача, починаючи від дати укладення Кредитного договору та під час дії Кредитного договору, ані у встановлений чотирнадцятиденний строк, ані в подальшому не надходило жодних заяв про порушення Кредитного договору, про відмову від Кредитного договору, чи про припинення дії Кредитного договору. Згідно з п. 8.1, 8.2 Кредитного договору підписанням Договору відповідач підтверджує, що він до укладення даного договору отримав вичерпну інформацію в письмовій формі про умови надання кредиту, а також отримав інформацію, необхідну для отримання кредиту, що була надана Позивачем за спеціальною формою. Підписанням Договору відповідач підтверджує, що отримав перед укладенням Договору пояснення Позивача, які дають можливість оцінити чи адаптовано Договір до його потреб та фінансового стану, а також підтверджує, що він уклав цей Договір на сприятливих для себе умовах, що відповідає його внутрішній волі. Пунктом 8.6 Кредитного договору також передбачено, що будь-які ризики, пов`язані з істотною зміною обставин, з яких відповідач виходив при укладенні Договору, відповідач приймає на себе, і такі обставини не є підставою для зміни або розірвання Договору, а також невиконання Відповідачем зобов`язань за Договором. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Згідно положень статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно положень ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати, грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. Доказів, які б спростовували правильність наданого позивачем розрахунку, матеріали справи не містять. Верховний Суд у постанові від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», доказів, які б спростовували установлені судом обставини на підставі доказів наданих стороною позивача, відповідачем не надано та не спростовано розмір заборгованості, заявлений позивачем. На підставі наведеного вище, виходячи з «балансу ймовірностей» як стандарту доказування, котрий ЄСПЛ у рішенні «J.K. AND OTHERS v. SWEDEN» (заява № 59166/12) від 23.08.2016 визнає притаманним саме цивільним справам, відповідно до якого доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав, суд доходить до висновку, що [PERSON] свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість, розмір якої нею не спростовано, контррозрахунок суду не надано, а отже заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Сума сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. підтверджується наявною в матеріалах платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 24.11.2025 (а.с.17). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи, що судом задоволено позовні вимоги в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за розгляд справи в суді в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved