Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення вартості спожитої теплової енергії в розмірі 59086,96 грн., що виникла за період з 01.12.2021 року по 31.08.2025 року за адресою: [ADDRESS] (нежитлові приміщення 1-го поверху, №36-:38 в житловій будівлі літ.»А-5», загальною площею 25,8 кв.м), власником якого є відповідач. Крім того, просить стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 3028 грн. 00 копійок. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав [PERSON] належить зазначене нежитлове приміщення. Будинок з централізованою системою опалення, теплопостачання, які здійснює КП «Харківські теплові мережі». Позивачем надавалися послуги з теплопостачання до вказаного житлового будинку, зокрема, і до нежитлових приміщень відповідача, що підтверджується актами підключення/відключення споживача до джерела теплової енергії. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуг відповідно до ст. 13,14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за надані послуги у повному обсязі [PERSON] не здійснює, в наслідок чого за відповідачем перед позивачем станом на 01.09.2025 року утворилась заборгованість за період з 01.12.2021 року по 31.08.2025 у загальному розмірі 59086 грн. 96 коп. Ухвалою суду від 20.10.2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 24.10.2025 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов Відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просила суд залишити без розгляду позовну заяву КП «Харківські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості на підставі п. 4, 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Також зазначила, що 17.10.2025 року позивач направив їй лист-вимогу про сплату заборгованості, у якому встановив строк у 7 днів для добровільного виконання зобов`язання. Проте ухвала про відкриття провадження у справі датована 20.10.2025 року, тобто через три дні після направлення вимоги. Таким чином, позов подано до закінчення строку, визначеного самим позивачем, що свідчить про передчасність звернення до суду. Представник позивача Редька С.І. у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Частиною 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. На підставі ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, та Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих в будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315. Відповідно до п.4 Індивідуальних договорів фактом приєднання споживача до умов договору є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку за надану послугу, факт отримання послуги. Відповідно до п. 5 Індивідуальних договорів Виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу. Відповідно до п.51,52 Індивідуальних договорів передбачено, що договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний період. У відповідності до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію й ін. послуги) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами. У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно з п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги. Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2951цс15 від 20.04.2016 року. Порядок формування та затвердження цін і тарифів на житлово-комунальні послуги встановлені ст. 10 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". До повноважень позивача не входить зменшення або збільшення тарифів, встановлених для оплати наданих послуг. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відсутність відповідного договору не є підставою для відмови у стягненні заборгованості за послуги опалення, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією в даних правовідносинах є надання послуг та їх отримання відповідачем. Разом з тим недотримання вимог законодавства щодо належного виконання зобов`язання призводить до порушення зобов`язань. Згідно ст. 316, 322 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Споживач теплової енергії- фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Тобто регулювання відносин здійснюється щодо постачання теплової енергії, яка призначена для купівлі- продажу. Основним обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. КП «ХТМ» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно із Законом Україні «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830, Правилами надання послуги з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року № 1182. Постачання теплової енергії на потреби опалення у багатоквартирні будинки м. Харкова КП «Харківські теплові мережі» здійснює на підставі розпоряджень Харківського міського голови про початок та кінець опалювальних сезонів, а на потреби гарячого водопостачання протягом року. Матеріалами справи підтверджено, що КП «Харківські теплові мережі» постачало відповідачу теплову енергію, яка її одержувала і не відмовлялась від неї у встановленому законом порядку, внаслідок чого у відповідача виник обов`язок оплачувати спожиту теплову енергія. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу №5555-В-С від 12.02.2018 року, [PERSON] належать нежитлове приміщення 1-го поверху №36-:-38 в житловому будинку літ. «А-5», загальною площею 25,8 кв.м, за адресою: [ADDRESS] . (а.с.6) Згідно розрахунку заборгованості за спожиту теплову енергію за період дії Індивідуального договору ФО [PERSON] (особистий рахунок 17201-9908), заборгованість перед КП «Харківські теплові мережі» за період з 01.12.2021 року по 31.08.2025 року, у загальному розмірі становить 59086 грн. 96 коп., яка складається з: заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 56814,93 грн.; заборгованості з абонентської плати у розмірі 747,88 грн.; заборгованості за обслуговування ВБС у розмірі 801,81 грн.; заборгованості за абонентську плату у розмірі 461,66 грн.; заборгованості за обслуговування ВБС у розмірі 260,68 грн. Згідно наданих позивачем актів відключення споживача та актів готовності до опальнювального періоду, актів виконаних робіт, вбачається, що позивачем надавались послуги теплопостачання відповідачу, яка їх отримувала. Станом на час виникнення заборгованості відповідач є власником нежитлового приміщення , загальною площею 25,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Згідно позову КП «ХТМ» щомісяця направляє споживачу рахунки за послуги теплопостачання із зазначенням нарахувань за надані послуги та суми боргу. У відзиві на позовну заяву відповідач не оспорювала суму заборгованості, тільки зазначила, що позивачем не було дотримано в повному обсязі наданого їй строку на добровільне погашення заборгованості, через що просила залишити позов без розгляду. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що заборгованість до теперішнього часу боржником не погашена. Підстав передбачених ст. 257 ЦПК України для залишення позову без розгляду, судом не становлено. Відповідач не надала доказів необґрунтованості нарахованих сум, не надала свого розрахунку, тому суд погоджується з розрахунком позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно статті 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК). При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину» (02.04.2020 набрання законом чинності). У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22). Крім того, згідно п. 19 Прикінцевий та перехідних положень ЦК України (який діяв до 04.09.2025 року) - у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Враховуючи викладене суд вважає, що позовна заява КП «Харківські теплові мережі» про стягнення заборгованості підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved