Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

[PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому прохає стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 106 330,25 грн. Позовні вимоги вмотивовані тим, 16 липня 2015 року [PERSON] (надалі - позивачка), зареєструвала шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції з [PERSON] (надалі - відповідач) та проживала з ним однією сім`єю. За час перебування в шлюбі, а саме [INFO] у подружжя народилась донька - [PERSON] . Однак з часом подружнє життя позивачки та відповідача не склалось, відповідно до рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06.04.2023 у справі № 643/1750/22 шлюб між сторонами було розірвано (посилання на судове рішення в ЄДРСР: https://reyestr.court.gov.ua/Review/110320049). З огляду на ту обставину, що після розірвання шлюбу донька залишилась проживати з матір`ю, та враховуючи ту обставину, що відповідач перестав надавати доньці допомогу, [PERSON] була вимушена звернутись до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на доньку з [PERSON] . Вказана заява була задоволена судом, та 31.05.2023 Московським районним судом м. Харкова видано судовий наказ у справі №643/4411/23. В подальшому позивачкою вказаний судовий наказ пред`явлено до виконання до ДВС та наразі в провадженні Салтівського ВДВС у м. Харкові СМУЮ перебуває виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання вищевказаного судового наказу та стягнення з відповідача аліментів. Однак, оскільки відповідачем аліменти на доньку не сплачуються у повному обсязі, станом на 01.11.2025 у [PERSON] утворилась заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 106 330,25 грн. Враховуючи наявну законодавчу можливість стягнення пені за невчасну сплату аліментів та враховуючи зазначені фактичні обставини, позивачка вважає за можливе звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 26.11.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу надавався строк для надіслання (надання) до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, але відзив до суду не надходив. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що 31.05.2023 Московським районним судом м. Харкова видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.05.2023 та до досягнення дитиною повноліття. З відомостей з АСВП та Інформації з єдиного реєстру боржників убачається, що 21.06.2023 відкрито виконавче провадження № [NUMBER] про стягнення з [PERSON] аліментів. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Харківського відділу ДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, через невиконання рішення суду про стягнення аліментів за період з 24.05.2023 по 31.10.2025 утворилась заборгованість по виплаті аліментів в сумі 106330,25 грн. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач у встановленому законом порядку звертався до суду із скаргою на дії державного виконавця щодо складання довідки-розрахунку заборгованості по аліментах. Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць, помножена на кількість днів заборгованості, помножена на 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1%. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Зазначене узгоджуються з висновком Великої Палати Верховного Суду викладеного у постанові від 03 квітня 2019 року за результатами розгляду справи № 333/6020/16-ц. Враховуючи викладене, загальний розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів станом на 01.11.2025 (відповідно до позовних вимог позивача - останній відомий строк утворення заборгованості) становить 404716,05 грн. Суд перевіривши розрахунок пені, наданий позивчем, вважає його обґрунтованим та математично вірним. За приписами ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Враховуючи, що сума пені за порушення [PERSON] аліментних зобов`язань перевищує 100% заборгованості згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виконаного державним виконавцем, станом на 01.11.2025 та відповідачем не спростовано наявності вини внаслідок чого виникла заборгованість зі сплати аліментів, то суд дійшов висновку про стягнення пені в межах наявної заборгованості по аліментам. Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням. Обов`язок утримувати дитину не залежить від звернення до суду, адже відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дитину, тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч.3 ст.13 ЦПК України) учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У силу приписів ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. З матеріалів справи убачається, що відповідач знав про судове рішення щодо стягнення аліментів, тому заборгованість із аліментів виникла з вини відповідача, як особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, а тому позивач має право на стягнення неустойки (пені). З урахуванням зазначеної норми права суд не може виходить за межі заявлених позовних вимог. Враховуючи викладене та те, що відповідачем не спростовано наявності вини внаслідок чого виникла заборгованість зі сплати аліментів, то суд дійшов висновку про стягнення пені за прострочення сплати аліментів в межах заявлених позовних вимог, а саме у сумі 106330 грн 25 коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Крім того, позивачем заявлені до стягнення з відповідача понесені ним витрати у зв`язку із розглядом справи, а саме за надання правничої допомоги у розмірі 5000,00. На підтвердження цього представником позивача надані, договір про надання правничої допомоги за від 31.12.2022, Додаткову угоду № 3 від 16.10.2024, Додаткову угоду № 5 від 22.11.2025, Акт виконаних робіт по Договору № 31.12.2022, платіжну інструкцію № @2PL319388 від 22.11.2025 на суму 2500, 00 грн, платіжну інструкцію № @2PL878418 від 13.12.2025 на суму 2500, 00 грн копію свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю. Розглянувши дану заяву, суд дійшов висновку про те, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із наданням професійної правничої допомоги (п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України). Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 137 ЦПК України). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу, взявши до уваги умови договору про надання правової допомоги, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, підтверджених належними та допустимими доказами, відсутність клопотання відповідача про зменшення суми судових витрат, суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у сумі 5000,00 грн. є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, витрати у зазначеній сумі можна визнати належно обґрунтованими та необхідними в контексті обставин цієї справи.

Outcome: approved