Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Позивач ТзОВ «Факторинг Партнерс» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами, в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договорами у розмірі 36712,02 грн., сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 13000 грн. В обґрунтування позову вказано, що 25.04.2021 між ТзОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено договір №4054234, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 8800 грн. Вказує, ТзОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за договором виконало, надавши відповідачу кредитні кошти, а відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 29027,22 грн. Вказує, що 14.06.2021 між ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» та відповідачем було укладено договір №555149728166, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 3000 грн. Вказує, що ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» свої зобов`язання за договором виконало, надавши відповідачу кредитні кошти, а відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 7684,80 грн. Зазначає, що на підставі договору №24-01/2022 від 24.01.2022, договору №10-01/2023 від 10.01.2023, договору №28-08/25 від 28.08.2025 отримало право грошової вимоги до відповідача за договором №4054234. На підставі договору 18/12-2023 від 18.12.2023 отримало право грошової вимоги до відповідача за договором №555149728166. У зв`язку з невиконанням відповідачем грошових зобов`язань, за вказаним договором, позивач звернувся до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позову просив суд проводить розгляд справи за його відсутності, не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи думку представника позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення та дослідивши докази належного повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи, суд дотримуючись вимог ст. 280 ЦПК України дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі. Суд, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 25.04.2021 між ТзОВ "Авентус Україна" та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту №4054234 (а.с.8-9). Встановлено, що вказаний договір позики укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, п. 12 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до умов вказаного договору ТзОВ «Авентус Україна» зобов`язувалося надати відповідачу кредит в сумі 8800 грн. строк на 30 днів, на умовах строковості, зворотності, платності. Судом встановлено, що ТзОВ «Авентус Україна» умови договору виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в кредит шляхом переказу на його картковий рахунок в сумі 8800 грн., що підтверджується листом від 10.10.2024 (а.с.17). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №4054234, відповідач має заборгованість в сумі 29027,22 грн. (а.с.25). Судом встановлено, що 14.06.2021 між ТзОВ "Київська торгово-інвестиційна компанія" та відповідачем було укладено договір позики №555149728166 (а.с.23-24). Встановлено, що вказаний договір позики укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, п. 12 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до умов вказаного договору ТзОВ "Київська торгово-інвестиційна компанія" зобов`язувалося надати відповідачу кредит в сумі 3000 грн. строк на 30 днів, на умовах строковості, зворотності, платності. Судом встановлено, що ТзОВ "Київська торгово-інвестиційна компанія" умови договору виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в кредит шляхом переказу на його картковий рахунок в сумі 3000 грн., що підтверджується квитанцією №1676481345 від 14.06.2021 (а.с.75). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №4555149728166, відповідач має заборгованість в сумі 7684,80 грн. (а.с.25 зворот). Судом встановлено, що 24.01.2022 було укладено договір факторингу №24-01/2022 відповідно до якого ТзОВ "Авентус Україна" відступило на користь ТзОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4054234, що підтверджується матеріалами справи (а.с.27-29) Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №24-01/2022 від 24.01.2022 ТзОВ «Вердикт капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №4054234 в сумі 28864 грн. з яких 8800 грн. сума заборгованості за кредитом; 20064 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом (а.с.35). Судом встановлено, що 10.01.2023 було укладено договір про відступлення прав вимоги №10-01/2023 відповідно до якого ТзОВ "Вердикт капітал" відступило на користь ТзОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4054234, що підтверджується матеріалами справи (а.с.36-38). Відповідно до реєстру боржників до договору №10-01/2023 від 10.01.2023 ТзОВ «Коллект центр» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №4054234 в сумі 29027,22 грн. з яких 8800 грн. сума заборгованості за кредитом; 20064 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 163,22 грн. відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст.625 ЦК України (а.с.40). Судом встановлено, що 28.08.2025 було укладено договір про відступлення прав вимоги №28-08/25 відповідно до якого ТзОВ "Коллект центр" відступило на користь позивача права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4054234, що підтверджується матеріалами справи (а.с.68). Відповідно до реєстру боржників до договору №28-08/25 від 25.08.2025, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за договором №4054234 в сумі 29027,22 грн. з яких 8800 грн. сума заборгованості за кредитом; 20064 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 163,22 грн. відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст.625 ЦК України (а.с.63 зворот). Судом встановлено, що 18/12-2023 було укладено договір факторингу №18/12-2023 відповідно до якого ТзОВ "Київська торгово-інвестиційна компанія" відступила на користь позивача права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №555149728166, що підтверджується матеріалами справи (а.с.55). Відповідно до реєстру боржників до договору №28-08/25 від 25.08.2025, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за договором №555149728166 в сумі 7684,80 грн. з яких 3000 грн. сума заборгованості за кредитом; 4684,80 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом (а.с.55). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України) Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч.1 ст.207 ЦК України). Відповідно до ч. 2 вказаної статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначенні Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитору зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. За таких обставин, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з врахуванням засад розумності і справедливості, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за договорами №4054234 від 25.04.2024 та №555149728166 від 14.06.2021. Однак, суд не може погодитися із розміром заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в даному випадку. Так, відповідно до положень ст.ст. 1048, 1054 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18. Відповідно до укладеного між ТзОВ «Авентус Україна» та відповідачем договору про споживчий кредит №4054234 від 25 квітня 2021 року, ТзОВ «Авентус Україна» надало відповідачу [PERSON] кредит на наступних умовах - сума кредиту 8800,00 грн., строк кредиту 30 день. Відтак, ТзОВ «Авентус Україна» мало право на нарахування процентів за 30 днів користування кредитом з 25.04.2021 по 25.05.2021 року. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, ТзОВ «Авентус Україна» нараховувало проценти за користування кредитом з 25.04.2021 по 22.10.2021 року, що не відповідає вимогам ст.ст. 1048, 1054 ЦК України. При цьому суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази, що строк дії кредитного договору продовжувався (що укладалися додаткові угоди про продовження строку кредитування). Виходячи із сукупної вартості кредиту, ТзОВ «Авентус Україна» мало право на одержання від відповідача заборгованості за кредитом в розмірі 8800 грн., процентів в розмірі 4765,20 грн., а всього 13565,20 грн. З розрахунку заборгованості за договором №4054234, судом встановлено, що після закінчення терміну кредитування відповідачем частково здійснювалося погашення заборгованості за наданим кредитом, а саме 25.05.2021 4765,20 грн., 24.06.2021 5016 грн., що разом становить 9781,20 грн.(а.с.19-22). Відповідно до укладеного між ТзОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та відповідачем договору позики №555149728166 від 14 червня 2021 року, ТзОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» надало відповідачу [PERSON] кредит на наступних умовах - сума кредиту 3000,00 грн., строк кредиту 30 днів. Відтак, ТзОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» мало право на нарахування процентів за 30 днів користування кредитом з 14.06.2021 по 13.07.2021 року. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, ТзОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» нараховувало проценти за користування кредитом з 14.06.2021 по 14.10.2021 року, що не відповідає вимогам ст.ст. 1048, 1054 ЦК України. При цьому суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази, що строк дії кредитного договору продовжувався (що укладалися додаткові угоди про продовження строку кредитування). Виходячи із сукупної вартості кредиту, ТзОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» мало право на одержання від відповідача заборгованості за кредитом в розмірі 3000 грн., процентів в розмірі 1972,50 грн., а всього 4972,50 грн. Таким чином з відповідачки на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за договором №4054234 в сумі 3784 грн. (13565,20 (сума яка підлягала до стягнення) - 9781,20 (сплачена відповідачем сума)), за договором №555149728166 в сумі 4972,50 грн., а всього разом 8756,50 грн. Що стосується судових витрат, то суд вирішив це наступним чином. Відповідно до договору про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024 (а.с.69), заявки на надання юридичної допомоги №1259 від 01.08.2025 (а.с.73 зворот), витягу з акту №17 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025 (а.с.74), встановлено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу позивача становить 13000,00 грн. Відповідно до п. 1-4 ч. 4.ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатських робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, вирішив стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви у розмірі 577,78 грн, а також понесені позивачем витрати за послуги з надання професійної правової допомоги в сумі 3100,74 грн.

Outcome: partial