Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа виконавчий комітет Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області, як орган опіки і піклування, просить позбавити батьківських прав відповідача відносно доньки [PERSON] . В обґрунтування поданого позову покликається на те, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі, що розірваний рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 05.02.2021. Від вказаного шлюбу у сторін народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, спільна донька залишилася проживати з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач зазначила про те, що батько дитини [PERSON] приблизно весною 2021 року виїхав за межі України наскільки їй відомо, на даний час він постійно перебуває в Німеччині. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно доньки, не бере участь у її вихованні та матеріальному забезпеченні, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не допомагає їй у навчанні в школі. На думку позивача, [PERSON] взагалі не хоче бачитися ні зі старшим сином, ні з неповнолітньою донькою, та навіть розмовляти з ними по телефону. Останній раз він бачив своїх дітей зимою 2021 року перед виїздом за кордон. Оскільки відповідач самоусунувся від виховання своєї дитини, не бажає нести відповідальність і виконувати батьківські обов`язки, позивач була змушена звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 16.10.2025 було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання, зобов`язано виконавчий комітет Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області надати суду письмовий висновок щодо розв`язання даного спору. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, через підсистему «Електронний суд» подала заяву про розгляд справи без її участі, заявлений позов підтримала. Представник позивача адвокат Галько Р.В. в підготовче судове засідання скерував клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, просив на підготовчому судовому засіданні винести рішення у справі. Відповідач [PERSON] 27.10.2025 на електронну адресу суду напрвив відзив на позовну заяву, не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав, адже не приймає жодної участі у житті спільних дітей сторін, справу просив слухати без його участі, бо в Україну не повернеться. Представник органу опіки і піклування виконавчого комітету Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області О.Коваль до суду скерувала заяву про слухання справи у її відсутності. При винесенні рішення суду просила врахувати наданий нею висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітньої доньки. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників, які не з`явилися, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, прийшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Згідно зі ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Разом з тим, згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. [PERSON] до [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Яворівського районного суду Львівської області у справі № 944/2998/20 від 05.02.2021. Як встановлено судом, від спільного подружнього життя у сторін народився двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.09.2007, виданого Новояворівською міською радою Яворівського району Львівської області та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.02.2013, виданого Новояворівською міською радою Яворівського району Львівської області. 13.06.2017 відповідач змінив своє прізвище, а саме, з " [PERSON] " на " [PERSON] ", актовий запис №26, що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 13.06.2017, виданого Яворівським районним відділом актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані разом з матір`ю [PERSON] у [ADDRESS] , що стверджується відомостями адміністратора відділу ЦНАП [PERSON] №3086 від 28.08.2025 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. Як вбачається з характеристики складеної директором [PERSON] та класним керівником Г.Мацько Новояворівської ЗЗСО 1-ІІІ ст.№3 Новояворівської міської ради, [PERSON] з вересня 2019 навчається у вказаному навчальному закладі. Учениця забезпечена усім необхідним.Її навчанням цікавиться мама. В свою чергу з батьком дитини класний керівник не знайома. В період з вересня 2023, він жодного разу не був присутнім на батьківських зборах, святах та заходах, на яких виступала учениця. За висновком затвердженим рішенням виконавчого комітету Новояворівської міської ради Львівської області №843 від 10.12.2025 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , наявним у матеріалах справи, комісії з питань захисту прав дитини вдалось поспілкуватися з [PERSON] по відео-зв`язку. Під час розмови, батько дитини повідомив про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки, оскільки він постійно проживає за кордоном, визнав, що справді мало приділяв дитині своєї уваги та часу та додав, що спілкуватися з донькою перебуваючи за кордоном він не має можливості. Позиція батька була пасивною, не було висловлено достатніх аргументів щодо фактів, котрі б свідчили про об`єктивні обставини, що перешкоджають батьку спілкуватися з дитиною, оскільки матір дитини не чинить йому зі свого боку жодних перешкод у їхньому спілкуванні. Разом з тим, Новояворівською міською радою, як органом опіки та піклування, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 09.12.2025, зроблено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] . Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 150, 151 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 152 СК України передбачено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно зі ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У п.6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20.11.1959 зазначено: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». Як слідує з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27.09.1991 «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, у разі ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Під час застосування наведених норм права суд враховує правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70), Верховним Судом у постановах від 26.12.2018, 13.03.2019, 06.05.2020 та 26.01.2022 при розгляді справ № 404/6391/16-ц, № 631/2406/15-ц, №753/2025/19 та №203/3505/19, відповідно до яких ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 10 лютого 2021 року по справі № 761/10887/17, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Статтею ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Аналізуючи докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач по справі самоусунувся від реалізації своїх батьківських прав та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до його неповнолітньої доньки [PERSON] , життям та здоров`ям дитини не цікавиться протягом тривалого періоду часу, участі у її вихованні та розвитку не приймає. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються як свідоме ухилення відповідача від батьківських обов`язків по вихованню дитини, що передбачене ст.150 СК України. Зважаючи на зазначене, враховуючи, що [PERSON] ухилявся від їх виконання передбачених сімейним законодавством батьківських обов`язків у відношенні своєї дитини, а також визнання відповідачем позову щодо позбавлення батьківських прав відносно доньки, суд дійшов висновку, що позов є підставним і обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення. Окрім того, позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18 (провадження № 61-10531св21). Також, як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем сплачено судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved