Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулося до Оболонського районного суду м. Києва з вказаним позовом. Позовна заява обгрунтована тим, що 04.10.2024 у м. Києві по вул. Парково-Сирецькій сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Volkswagen», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу «Volkswagen Jetta», номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] . Вина [PERSON] у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.10.2022 у справі №761/38958/24. На дату ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження та власнику автомобіля «Volkswagen Jetta», номерний знак [NUMBER] , завдано матеріальні збитки. Відповідно до звіту автотоварознавчого дослідження вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Jetta», номерний знак [NUMBER] , складає 25 103,49 грн. Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило регламентну виплату потерпілому у розмірі 22 084,15 грн. Крім того, позивачем були понесені додаткові витрати, пов`язані зі збором документів та визначенням розміру шкоди у розмірі 2 000,00 грн. Тому, відповідно до ст.1191 ЦК України, після проведення виплати потерпілій особі у Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло право зворотної вимоги до [PERSON] . З урахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу суму завданих збитків у розмірі 24 084,15 грн., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 3028,00 грн. Ухвалою судді від 06.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, місце та час слухання справи повідомлявся, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього процесуальний кодекс України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. За вимогами Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.11.2024 у справі № 761/38958/24 (провадження № 3/761/8529/2024) [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Як вбачається з вказаної постанови, [PERSON] 04.10.2024 року о 15:55 год. в м.Києві на вул. Парково-Сирецькій, 1, керуючи транспортним засобом «Volkswagen», номерний знак [NUMBER] , рухався заднім ходом, не переконався в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen Jetta», номерний знак [NUMBER] , який зупинився позаду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив п.10.9 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.11.2024, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка набрала законної сили 23.11.2024, відповідно до яких відповідача визнано винуватим у дорожньо-транспортній пригоді. Отже, з огляду на викладене вина відповідача [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді є доведеною. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 04.10.2024, був пошкоджений автомобіль Volkswagen Jetta», номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] . На час ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 07.10.2024 [PERSON] звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Згідно зі Звітом про оцінку вартості відновлювального ремонту № 1008_24_MTS від 20.11.2024 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Jetta», номерний знак [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 25 103,49 грн. Розмір регламентної виплати МТСБУ на користь [PERSON] склав 22 084,15 грн. (довідка №1 від 09.01.2025 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих). Відповідно до Наказу МТСБУ вказана сума була виплачена [PERSON] , що підтверджується платіжною інструкцією № 316953 від 13.01.2025. Крім того, МТСБУ були сплачені послуги аварійного комісара у розмірі 2000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 211064 від 08.01.2025. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п.22.1 ст 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV, при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV, Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст.29 вказаного Закону №1961-IV, передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому в порядку, встановленому законодавством. Статтею 1191 ЦК України та п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV, передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Надаючи оцінку наявним у матеріалах справи доказам суд дійшов висновку щодо правомірності звернення позивача з вимогою про стягнення в порядку регресу з відповідача [PERSON] на його користь суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 22 084,15 грн. та витрат, пов`язаних з викликом аварійного комісара, у розмірі 2 000,00 грн., а всього 24 084,15 грн., у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн.

Outcome: approved