Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

У липні 2025 року Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» звернулося до Дарницького районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 50 771,17 грн. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 01 лютого 2019 року шляхом підписання [PERSON] заяви про приєднання до договору комплексного обслуговування було укладено кредитний договір № 2001237571201, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у формі встановленого кредитного ліміту у розмірі 16800,00 грн, який згодом було збільшено до 25100,00 грн. У зв`язку із неналежним виконанням умов договорів, у [PERSON] утворилася заборгованість, яка складає 50771,17 грн, з яких: 24393,80 грн - заборгованість за кредитом, 26377,37 грн - заборгованість за процентами. Зазначену суму заборгованості та суму сплаченого судового збору позивач просить стягнути з відповідача на свою користь у судовому порядку. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 серпня 2025 року справу передано для розгляду судді Мицик Ю.С. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 01 вересня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, розгляд справи призначено на 21 жовтня 2025 року. 21 жовтня 2025 року розгляд справи відкладено на 19 листопада 2025 року. 19 листопада 2025 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що сторонами не погоджено умови кредитування, оскільки заява № 2001237571201 містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, часткові дані про номер рахунку, що підлягає відкриттю та Кредитної картки, розмір кредитного ліміту (12 000,00 грн.), але не містить даних про умови кредитування, в тому числі не зазначена процентна ставка. Паспорт споживчого кредиту містить інформацію, актуальну до «01» лютого 2019 року, та не встановлює остаточних умов кредитування, а тому відповідач не міг розраховувати, що саме інформація вказана в Паспорті буде використовуватись позивачем для визначення умов кредитування. За відсутності зазначеної інформації не є можливим встановити дійсні умови кредитування в частині плати за кредит (відсотків, комісії) на відповідний період, ставки і сплати підвищених процентів, конкретної відповідальності за порушення зобов`язання позичальником (неустойки). Зазначений Паспорт споживчого кредиту містить лише узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача та має тимчасовий характер. Надана позивачем Публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з «06» квітня 2018 року), з огляду на її мінливий характер, не може вважатися складовою кредитного договору, в тому числі щодо будь-яких встановлених нею умов та правил, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, і відповідач заперечує щодо того, що вона була ознайомлена з Публічною пропозицією АТ «ПУМБ» З огляду на наведене, відповідач наполягає, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови кредитування, в тому числі розмір процентів за користування кредитом, відповідальності у вигляді відсотків за порушення термінів виконання договірних зобов`язань тощо. Отже, позовна вимога в частині стягнення заборгованості за процентами в сумі 26 377,37 грн. не підлягає задоволенню, оскільки вказані платежі не передбачені умовами кредитного договору № 2001237571201 від 01.02.2019. Разом з тим, станом на 04.06.2025 року було сплачено відповідачем, а позивачем зараховано в рахунок погашення заборгованості за процентами за користування коштами суму 16 917,67 грн., а тому вказану суму необхідно вирахувати з заборгованості за тілом кредиту, у зв`язку із чим заборгованість за кредитним договором становить 7 476,13 гривень. 19 листопада 2025 року розгляд справи відкладено на 15 грудня 2025 року. У зв`язку з відрахуванням судді Мицик Ю.С. зі штату Дарницького районного суду міста Києва розпорядженням керівника апарату Дарницького районного суду міста Києва. Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 грудня 2025 року справу передано для розгляду судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 07 січня 2026 року прийнято справу до провадження, призначено судове засідання на 11 лютого 2026 року. Позивач у судове засідання не прибув, явку уповноваженого представника не забезпечив, у тексті позовної заяви зазначив про проведення судового засідання без участі представника. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 01 лютого 2019 року між АТ "ПУМБ" та відповідачем [PERSON] шляхом підписання заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб було укладено кредитний договір № 2001237571201, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 16 800,00 грн під 47,88 % річних. Окрім того, 01 лютого 2019 року [PERSON] було підписано паспорт споживчого кредиту, у якому зазначені істотні умови кредитування, зокрема, процентна ставка - 47,88 % річних. Зі змісту вказаної заяви вбачається, що підписанням даної заяви [PERSON] беззастережно підтвердила, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування (надалі за текстом ДКБО) фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення договору страхування, підписанням цієї заяви підтвердив свою згоду на укладення договору страхування на зазначених умовах. Пунктом 2.2.5 Розділу І публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діє з 06 березня 2018 року), затвердженої рішенням Правління ПАТ «ПУМБ» протокол № 694 від 06 березня 2018 року, передбачено, що підписанням заяви на приєднання до договору, клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення договору клієнт ознайомився з повним текстом договору (в тому числі тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами договору. Відповідно до п. 5.1.4. Розділу І публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати банку сплачені ним кошти. Згідно з п. 5.1.7. Розділу І публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний сплачувати проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором. Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження тих обставин, що на момент укладення кредитного договору відповідач зверталася до банку із заявою про надання роз`яснень незрозумілих їй умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодившись зі всіма умовами такого договору. Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту по договору, кредитний ліміт позичальника неодноразово збільшувався та зменшувався та станом на 14 лютого 2020 року становив 25100,00 грн. У зв`язку із невиконанням [PERSON] зобов`язань за договором, позивач направив на адресу позичальника письмову вимогу (повідомлення) від 05 червня 2024 року № КНО-44.2.2/1180, про негайне погашення заборгованості по кредитному договору в загальному розмірі 50771,17 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи вимогою, та реєстром згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів. Розмір заборгованості відповідача, позивач підтверджує випискою з особового рахунку відповдача та розрахунком заборгованості за кредитним договором, яка складає 50 771,17 грн, з яких: 24393,80 грн - заборгованість за кредитом, 26377,37 грн - заборгованість за процентами. З даної виписки вбачається рух коштів, в тому числі користування відповідачем кредитними коштами. Крім того з даної виписки вбачається, що Банк списував кошти з відповідача за користування нею кредитним лімітом кредитної картки протягом всього часу користування кредитними коштами. Отже, протягом тривалого періоду часу відповідач користувалася кредитними коштами, за що Банк регулярно здійснював списання відсотків за користування кредитним лімітом. Матеріли справи не містять доказів, що з моменту встановлення кредитного ліміту за кредитним рахунком та з моменту першого списання відсотків, позивач висловила незгоду з такими діями Банку, з посилання на непогодження умов щодо сплати відсотків чи заперечувала щодо продовження дії договору. Добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 застосувала доктрину venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі цієї доктрини знаходиться принцип добросовісності, одним з втілень якого є те, що поведінка, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Очевидно, що дії відповідача, щодо заперечень погодження умов щодо сплати відсотків за користування кредитним лімітом кредитної картки, незважаючи також на їх відображення у підписаній заяві, суперечить її попередній поведінці, що проявлялася у сплаті нею відсотків за користування кредитним лімітом, які нараховувалися та списувалися Банком увесь перод користування, і є недобросовісними. Посилання відповідача на необізнаність та не погодження умов щодо розміру процентної ставки і порядку слати відсотків, суперечить попередній поведінці відповідача, яка полягала в тому, що впродовж тривалого періоду часу вона користувалася кредитними коштами в межах наданого кредитного ліміту та виконувала умови договору щодо погашення кредитної заборгованості, в тому числі відсотків за користування кредитним лімітом і не заперечувала їх розмір та списання до моменту звернення Банку до суду із вказаним позовом. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови кредитного договору не виконуються, кредит та відсотки за його користування не повертаються. Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги статті 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, натомість відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Отже, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 50771,17 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до частини першої статті 81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Частиною четвертою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Належних та допустимих доказів того, що заборгованість в цій частині вимог розрахована невірно та має менший розмір, ніж зазначено позивачем, боржником [PERSON] до суду надано не було. При цьому суд відхиляє доводи відповідача про те, що процентна ставка у розмірі 47,88 % річних не були погоджені при підписанні заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, оскільки вказана умова наявна у заяві, а підписанням даної заяви [PERSON] беззастережно підтвердила, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування (надалі за текстом ДКБО) фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення договору страхування, підписанням цієї заяви підтвердив свою згоду на укладення договору страхування на зазначених умовах, що підтверджується власноручним підписом. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на те, що відповідачем не спростовано заявлені до нього позивачем вимоги, не надано доказів на погашення заборгованості, що виникла за укладеним між сторонами договором, враховуючи здійсненні судом висновки щодо розрахунку позивача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved