Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

У жовтні 2025 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду міста Харкова з позовом до Харківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якому просив суд визначити йому додатковий строк тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за законом, після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира за адресою [ADDRESS] , та житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] , інших спадкоємців за заповітом чи за законом немає. 15.10.2025 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Литвин Ганни Романівни. Проте, у прийнятті заяви мені було відмовлено в зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини (шість місяців). Позивач зазначає, що у встановлений законом шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки з 29.05.2024 року був прийнятий на військову службу за контрактом, а 24.02.2025 року був важко поранений та до теперішнього часу продовжує лікування у м. Чернівці. За таких обставин позивач не мав можливості звернутися своєчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Ухвалою суду від 11 листопада 2025 року відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання у справі. Цією ж ухвалою витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Литвин Г.Р. копії спадкової справи № 25/2025, номер у спадковому реєстрі 63, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . 14 січня 2026 року до суду надійшла копія спадкової справи, витребувана ухвалою суду від 11 листопада 2025 року. У встановлений судом в ухвалі від 11 листопада 2025 року строк Харківська міська рада відзиву на позовну заяву не подала, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Ухвалою суду від 23 січня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судове засідання сторони не з`явилися, були належним чином повідомлені про судове засідання. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Харківська міська рада про судове засідання повідомлена належним чином, представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Враховуючи положення ч. 3 ст. 131, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є онуком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наступними доказами: - Свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] від 06.09.2025, де у графі «Батько» зазначено « [PERSON] »; - Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00054205345 від 16.10.2025, відповідно до якого батьком [PERSON] є [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження № 734 від 02.02.1991; - копією Договору дарування житлового будинку від 19.10.2021 реєстровий № 1-242, в якому зазначено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] ; - Свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 14.08.2001, де зазначено, що [PERSON] є членом сім`ї [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 14.08.2001, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками на праві спільної сумісної власності квартири за адресою: [ADDRESS] . [INFO] у м. Дергачі Харківської області помер [PERSON] , про що 14 січня 2025 року складено актовий запис № 29, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] . Відповідно до Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 15 жовтня 2025 року [PERSON] станом на 21.12.2024 був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] . Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. [PERSON] померла [INFO] у с. П`ятківка Бершадського р-ну Вінницької обл., про що складено актовий запис № 493 від 10.01.2025, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] від 10.01.2025. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 82899242 від 15.10.2025, до 15 жовтня 2025 року спадкові справи після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , не заводилися, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. За життя [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , заповіт не склала, спадковий договір не укладала, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 82899376 від 15.10.2025. Відповідно до Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 15 жовтня 2025 року [PERSON] станом на 08.01.2025 була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 15 жовтня 2025 року уповноважений представник [PERSON] від імені [PERSON] подав до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Литвин Г.Р. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] . 15 жовтня 2025 року приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Литвин Г.Р. зареєструвала спадкову справу № 25/2025 до майна померлої [INFO] [PERSON] , номер у спадковому реєстрі 74730326. Постановою від 15 жовтня 2025 року приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Литвин Г.Р. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що [PERSON] пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини та не надав доказів прийняття спадщини в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно з відомостями військового квитка серія [NUMBER] , [PERSON] [INFO] , призваний на військову службу 29.05.2024 та зарахований до особового складу військової частини [NUMBER] . Відповідно до первинної медичної карки від 24.02.2025 за Формою № 100 (ПМК), [PERSON] отримав поранення 24.02.2025. Випискою-епікризом із медичної картки стаціонарного хворого № 10866 від 05.05.2025, Виписним епікризом із медичної картки стаціонарного хворого № 3368 від 12.03.2025, Випискою-епікризом із медичної картки стаціонарного хворого № 9682 від 26.03.2025, Випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 4725 від 09.04.2025, Випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 12163 від 01.09.2025, Перевідним епікризом стаціонарного хворого № 3271/205/126/104 від 08.04.2025, Випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 1183 від 31.03.2025, Випискою із медичної карти стаціонарного хворого реабілітаційного відділення № 3271/205/126 від 15.05.2025, Випискою № 3271/25 із медичної карти стаціонарного хворого від 01.09.2025, Перевідним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого 10357(25)/681 від 05.05.2025 підтверджується те, що протягом періоду з 24 лютого 2025 року до 01 вересня 2025 року [PERSON] постійно перебував на стаціонарному лікуванні та реабілітації після отриманого поранення. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними. Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі№ 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті обставин цієї справи, суд зазначає наступне. Позивач належними та допустимими доказами довів обставини, що входять до предмету доказування у цій справі, а саме що він є спадкоємцем п`ятої черги за законом після своєї баби [PERSON] , яка померла [INFO] . Як встановлено судом, інших спадкоємців у [PERSON] , які прийняли спадщину після неї, немає, за життя вона заповіт не склала, як і не укладала спадковий договір. Отже, [PERSON] є єдиним спадкоємцем [PERSON] . Також позивач надав докази, в тому числі в порядку ст. 84 ЦПК України, щодо обсягу майна, яке увійшло до складу спадщини [PERSON] , на підставі чого судом встановлено, що до складу спадщини окрім частки у праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , увійшла спадщина померлого [INFO] [PERSON] , яку за життя [PERSON] прийняла в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Строк для прийняття спадщини після [PERSON] закінчився 08.07.2025. [PERSON] , який на час відкриття спадщини перебував на військовій службі за мобілізацією, а протягом строку для подання заяви про прийняття спадщини на лікуванні внаслідок отриманого поранення, із заявою про прийняття спадщини звернувся до нотаріуса 15.10.2025, тобто з пропуском строку встановленого у ч. 1 ст. 1270 ЦК України строку. Оцінюючи поважність причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини після [PERSON] , суд враховує, що 24 лютого 2022 року розпочалася військова агресія РФ проти України, що є загальновідомим фактом. Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан з 24.02.2022 року, дію якого продовжено і на цей час. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 30.01.2020 №487/2375/18, від 17.02.2020 №357/732/19, від 27.02.2020 у справі №419/3788/17, від 21.05.2020 у справі №404/251/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Наведений перелік не є вичерпним та дозволяє застосування до спірних правовідносин аксіоми цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Враховуючи обставини справи, а саме перебування позивача на військовій службі станом на час відкриття спадщини ( [INFO] ), отримання ним бойового поранення 24.02.2025, тобто в періоду шестимісячного строку для прийняття спадщини, перебування спадщини на лікуванні та реабілітації внаслідок отриманого поранення, як протягом шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини (з 24.02.2025 до 08.07.2025), так і після закінчення строку (аж до звернення із заявою до нотаріуса), суд вважає, що позивачем строк для прийняття спадщини пропущено з поважних причин, зумовлених непереборними обставинами, які виникли в період строку для прийняття спадщини, продовжували існувати до моменту звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, та вочевидь перешкоджали позивачу у визначений законом строк та у встановленому законом порядку прийняти спадщину після смерті баби [PERSON] . Крім того, суд враховує, що за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Відповідна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц. Враховуючи, що [PERSON] пропустив строк на прийняття спадщини у зв`язку з тим, що виконуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту Батьківщини отримав поранення та перебував на лікуванні, суд вважає, що позбавлення позивача права на спадщину зумовить порушення «балансу» між інтересами держави та фізичної особи, оскільки покладе на позивача надмірний тягар, що є непропорційним меті законодавчого обмеження строку подання заяви про прийняття спадщини та несумісним з гарантіями ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції,. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. З урахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі та визначає йому додатковий строк тривалістю 2 місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті баби [PERSON] .

Outcome: approved