Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

У грудні 2025 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшов позов [PERSON] до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у якому позивач просить стягнути із відповідача різницю суми несплаченого страхового відшкодування у розмірі 62188,96 грн., витрати на проведення оцінки вартості пошкодженого майна в розмірі 6000,00 грн та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 31.08.2025 року в м. Дніпро, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Nissan X-Trail», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Ford Fusion», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Ford Fusion», на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно поліса ОСЦПВВНТЗ: № ЕР-229300798, який діяв на дату ДТП. Вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується електронним Європротоколом, який було складено сторонами на місці ДТП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль позивача «Nissan X-Trail», державний номер [NUMBER] , чим завдані матеріальні збитки. Після настання страхового випадку Позивач звернувся до Відповідача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. За результатами розгляду заяви Позивача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатило страхове відшкодування у розмірі 79561,01 грн. Не погоджуючись з сумою страхового відшкодування, Позивач звернувся до оцінювача. Згідно Звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 40-09.25А від 03.12.2025р. складений оцінювачем ФОП [PERSON] розмір завданого збитку склав 141749,97 грн. без урахуванням ПДВ. Враховуючи вищевикладене, позивач просив стягнути різницю матеріального збитку і частково виплаченим страховим відшкодуванням, позивач просить стягнути з відповідача 62188,96 грн. Ухвалою суду від 11.12.2025 р. відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 15.01.2026 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній заперечував проти позовних вимог з тих підстав, що страховик не зобов`язаний узгоджувати розмір страхової виплати, а також вважав себе неналежним відповідачем по справі, оскільки вимогу щодо стягнення недостатньої суми страхової виплати позивач має пред`являти саме до винуватця дорожньо-транспортної пригоди. 09.01.2026 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої останній зазначив, що винуватець дорожньо-транспортної пригоди не може нести відповідальність, якщо розмір шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика, крім того, винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої шкоди страховиком у якої застрахована її відповідальність. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 31.08.2025р. о 13:53 год., в м. Дніпро сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Nissan X-Trail», державний номер [NUMBER] який належить на праві власності [PERSON] (Позивач) та транспортного засобу «Ford Fusion», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок якого належний позивачу автомобіль «Nissan X-Trail», державний номер [NUMBER] , отримав технічні пошкодження. Вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується електронним Європротоколом, який було складено сторонами на місці ДТП. Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-229300798 цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП була застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». 14.10.2025 р. після настання страхового випадку Позивач звернувся до Відповідача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та про виплату страхового відшкодування. Відповідачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 79561,01 грн. на підставі Калькуляції № 25-1372912, розрахованої програмним комплексом Аудатекс. Не погодившись з розміром вищезазначеного страхового відшкодування позивач звернулася до оцінювача для оцінки вартості збитку. Згідно Звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 40-09.25А від 03.12.2025р. складений оцінювачем ФОП [PERSON] розмір завданого збитку склав 141749,97 грн. без урахуванням ПДВ. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга ст. 1187 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особі, відшкодовується винною особою. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». (далі - Закон №3720-IX від 21.05.2024). Частиною 1, 4 статті 2 Закону №3720-IX від 21.05.2024 передбачено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - цивільно-правова відповідальність) регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим Законом, іншими законами України і прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. У разі суперечності положень цього Закону положенням інших законодавчих актів України положення цього Закону мають перевагу. Тобто, порядок здійснення страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначається виключно Законом. Згідно частини 1 статті 18 Закону №3720-IX від 21.05.2024 у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні. Статтею 5 Закону №3720-IX від 21.05.2024 передбачено, що страховим випадком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №3720-IX від 21.05.2024 у разі заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди майну потерпілої особи такій особі відшкодовуються матеріальні збитки, пов`язані з пошкодженням чи знищенням транспортного засобу потерпілої особи. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 14 Закону №3720-IX від 21.05.2024 у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату в межах страхової суми відповідно до цього Закону. Страхові (регламентні) виплати за внутрішнім договором страхування, крім регламентних виплат, що здійснюються МТСБУ відповідно до пунктів 1-3 і 5 частини першої статті 43 цього Закону, обмежуються страховими сумами, встановленими відповідно до законодавства на день укладення такого договору. Частиною 2 статті 27 Закону №3720-IX від 21.05.2024 визначено, що витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу (страхова (регламентна) виплата), відшкодовуються страховиком (МТСБУ) у розмірі вартості відновлювального ремонту, що забезпечує приведення транспортного засобу у стан, який мав такий транспортний засіб до настання дорожньо-транспортної пригоди, та визначається відповідно до частини третьої цієї статті. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу включає: 1) вартість складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, визначеного на підставі акта огляду транспортного засобу, складеного представником страховика (у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ), або висновку суб`єкта оціночної діяльності, оцінювача, судового експерта, складеного відповідно до частини четвертої статті 31 цього Закону, а також вартість матеріалів, необхідних для здійснення відповідного ремонту; 2) вартість робіт з ремонту (заміни) складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, передбаченого пунктом 1 цієї частини (ч. 3 ст. 27 Закону №3720-IX від 21.05.2024). Відповідно до частини 4 статті 31 Закону №3720-IX від 21.05.2024 водії, причетні до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого (знищеного) майна зобов`язані зберігати пошкоджене (знищене) майно, у тому числі транспортні засоби, у тому стані, в якому воно перебувало після настання дорожньо-транспортної пригоди, до того часу, поки його не огляне представник страховика (у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону, - МТСБУ), а також забезпечити можливість проведення огляду пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортного засобу, представниками страховика (МТСБУ). Страховик (МТСБУ) зобов`язаний провести огляд пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортного засобу, протягом 10 робочих днів з дня повідомлення страховика (МТСБУ) про дорожньо-транспортну пригоду чи в більший строк за зверненням осіб, зазначених у цій частині, щодо належного їм майна. Зазначені особи звільняються від обов`язку зберігання пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортних засобів, у тому стані, в якому воно перебувало після настання дорожньо-транспортної пригоди, якщо з причин, що не залежать від них, їхніх дій чи бездіяльності, представник страховика (у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону, - МТСБУ) не провів огляд пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортного засобу, у строк, передбачений цим абзацом. Огляд представником страховика (у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону, - МТСБУ) пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортного засобу, оформляється актом огляду, що складається у двох примірниках та підписується представником страховика (МТСБУ) та потерпілою особою (її представником), один із яких надається потерпілій особі (її представнику). Акт огляду може оформлюватися у формі електронного документа відповідно до вимог законодавства. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону, - МТСБУ) не провів огляд пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортного засобу, протягом визначеного абзацом другим цієї частини строку, після повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, такий страховик (МТСБУ) відшкодовує потерпілій особі здійснені витрати на визначення розміру шкоди у зв`язку з пошкодженням (знищенням) майна. Визначення розміру шкоди у зв`язку з пошкодженням (знищенням) майна здійснюється відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні. У разі якщо представник страховика (МТСБУ) не провів огляд пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортного засобу, з причини незабезпечення потерпілою особою можливості для проведення такого огляду, зазначене відшкодування не здійснюється. З аналізу викладених вище положень слідує, що саме на страховика покладено проведення оцінки для визначення матеріальної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Поняття збитків визначено статтею 22 ЦК України. Так, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати. Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/19288/14-ц (провадження № 61-9687св18). Звертаючись з позовом, позивач вказує, що сума страхового відшкодування виплачена йому відповідачем у розмірі 79561,01 грн є недостатньою. Позивачем було замовлено проведення оцінки майна при визначені збитків та розміру відшкодування, згідно Звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 40-09.25А від 03.12.2025р. складений оцінювачем ФОП [PERSON] розмір завданого збитку склав 141749,97 грн. Представник відповідача своїми процесуальними правами розпорядився на власний розсуд та клопотання про призначення судом судової автотоварознавчої експертизи не заявляв. Отже, дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] відповідальність якого була застрахована ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», тому страхове відшкодування несе страховик в межах ліміту відповідальності. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь позивача суму невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 62188,96 грн. При підготовці до справи позивачем були понесені витрати за проведення оцінки спричиненого збитку розмірі 6000,00 грн, які суд вважає за необхідне стягнути з відповідача. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збій у розмірі 970,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним позовних вимог.

Outcome: approved