Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 28.10.2025 до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" (далі ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР") до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 31.12.2024-100000665 (кредитної лінії) від 31.12.2024 у сумі 17 340 грн, яка виникла станом на 27.10.2025. Позов обґрунтовано тим, що 31.12.2024 між ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 31.12.2024-100000665 (кредитної лінії). За умовами цього кредитного договору позивач (банк) зобов`язався надати відповідачу (позичальнику) кредит, а відповідач взяв на себе зобов`язання повернути кредит, сплатити проценти, комісії та інші передбачені договором платежі у сумі, в строки та на умовах, визначених цим правочином. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 6 000 грн строком на 140 дні шляхом зарахування коштів у визначеному договором розмірі на платіжний засіб відповідача № 5457 08ХХ ХХХХ 3051. Тобто позивач взяті на себе обов`язки за договором виконав у повному обсязі. Натомість відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання щодо повернення грошових коштів за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 27.10.2025 виникла заборгованість у сумі 17 340 грн, з яких: 6 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 7 140 грн проценти за користування кредитом; 1 200 грн комісія, 3 000 грн неустойка. Посилаючись на викладене, ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" просить суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості за кредитним договором № 31.12.2024-100000665 (кредитної лінії) від 31.12.2024. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Позовна заява містить клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення представник позивача не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання, а також викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, заяв та клопотань від нього не надходило. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 04.11.2025 позовну заяву прийнято до провадження Балаклійського районного суду Харківської області, відкрито провадження та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 17.12.2025. 17.12.2025 у зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи було відкладено до 19.02.2026. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 19.02.2026, у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановлено провести заочний розгляд справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що 31.12.2024 [PERSON] уклав з ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" кредитний договір № 31.12.2024-100000665 (кредитної лінії) від 31.12.2024 (далі Кредитний договір), що підтверджується: пропозицією про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), заявкою кредитного договору, відповіддю позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору, інформаційним повідомленням позичальника, які були підписані відповідачем електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора Е738, що був відправлений відповідачу на його фінансовий номер телефону [NUMBER] . Умовами договору визначено тип кредиту кредитна лінія, обумовлено суму кредиту, яка складає 6 000 грн, строк кредитування 140 днів з дати надання, дату повернення кредиту 19.05.2025. Також сторонами було узгоджено сплату процентів за користування кредитом за фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 1 % на день протягом усього строку, на який надається кредит, розмір комісії, пов`язаної з наданням кредиту 300 грн, нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту, а також розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості по 300 грн у кожному з 3-х чергових періодах, наступних за першим черговим періодом (а.с. 10-16). З довідки № 270-2310 від 23.10.2025, наданої ТОВ "УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ" (далі ТОВ "УПР"), яке надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, зокрема ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" на підставі договору ФК-П-2024/01-2 від 04.01.2024, убачається, що 31.12.2024 о 09:44:30 год було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта № [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 611724920, призначення платежу: видача за договором кредиту № 31.12.2024-100000665 (а.с. 20, 21-25). За даними довідки-розрахунку, наданої позивачем, про стан заборгованості за кредитним договором № 31.12.2024-100000665 від 31.12.2024 позичальника [PERSON] , загальна сума заборгованості становить 17 340 грн, з яких: 6 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 7 140 грн проценти за користування кредитом; 300 грн комісія за надання кредиту, 900 грн комісія за обслуговування кредитної заборгованості, 3 000 грн неустойка (а.с. 26). На час розгляду справи судом, відповідачем не надано доказів, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Норми права, які застосував суд. Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" (далі Закону) такі електронні правочини, а також електронні правочини, щодо яких сторони домовилися про підписання, мають бути підписані за допомогою електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису або іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 6 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Мотиви суду. Як було встановлено судом, між сторонами виникли кредитні правовідносини на підставі кредитного договору № 31.12.2024-100000665 (кредитної лінії) від 31.12.2024. Зазначеним Кредитним договором були визначені його предмет, розмір кредитного ліміту, строки та умови повернення кредиту, розміри плати за користування кредитними коштами та інші умови правовідношення. Спір стосується стягнення заборгованості за договором, а саме заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитними коштами, комісії та неустойки. Відповідачем [PERSON] були порушені зобов`язання стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту, сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів та комісії, внаслідок чого виникла заборгованість за вказаним вище Кредитним договором. Разом з цим, зі змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості, наявного в матеріалах справи, убачається, що за порушення відповідачем строків виконання зобов`язання за кредитним договором позивачем було нараховано неустойку у розмірі 3 000 грн (а.с. 28). При цьому відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит банком, позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією РФ, в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, який у подальшому був продовжений до 04 травня 2026 року включно. Враховуючи викладене, з огляду на введення воєнного стану в Україні з 24.02.2022, який діє і дотепер,

Outcome: partial