Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 35160 грн. Позовна заява обґрунтовується тим, що 27 липня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ «Авентус Україна») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 2705882, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 10750 грн. і зобов`язалася повернути його, а також сплатити проценти за користування кредитом. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за договором виконало та надало відповідачу кредит в обумовленому в договорі розмірі. У порушення умов договору [PERSON] свої зобов`язання по погашенню кредиту належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 35160 грн., з яких: 10750 грн. тіло кредиту, 24410 грн. проценти. 26 лютого 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № ККАУ-26022021, згідно з яким право вимоги за договором № 2705882 перейшло до позивача. Представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (про що свідчить довідка про доставку електронного документа), в судове засідання не з`явився. До суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Відповідач [PERSON] , якій у встановленому порядку надсилався виклик до суду, в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомляла, відзиву на позов не подала. Місцеперебування відповідача суду невідоме і надійшли відомості щодо виклику [PERSON] у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України (далі ЦПК), за зареєстрованим місцем проживання (ч. 10 ст. 130 ЦПК). Процесуальні дії у справі 23 січня 2026 року відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом 27 липня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 2705882 (далі Договір), який відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором М162653 (27 липня 2020 року 18:35) (арк. спр. 20 на звороті). Відповідно до умов цього договору товариство надало відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 10750 грн. (п. 1.3 Договору) на строк 30 днів (п. 1.4 Договору) зі сплатою процентів 1,81% в день за зниженою процентною ставкою (п. 1.5.1 Договору) та 1,90% - за стандартною (п. 1.5.2 Договору), а відповідач зобов`язалася одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ними та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п. 1.2 Договору) (арк. спр. 17-19). Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту (п. 2.1 Договору). Відповідно до п. 3.1 Договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача (абз. 3 п. 5.1 Договору). Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним (п. 9.2 Договору). Графіком платежів до договору про надання споживчого кредиту від 27 липня 2020 року № 2705882 доведено до відома [PERSON] інформацію про суму кредиту, суму нарахованих процентів та дату повернення кредиту (арк. спр. 20). У копії листа ТОВ «ФК «Вей фор пей» від 16 грудня 2025 року № 6512-ВП значиться про успішний переказ 27 липня 2020 року на платіжну картку № [NUMBER] грошових коштів у розмірі 10750 грн. (транзакція № 9295210) (арк. спр. 21). Зазначені реквізити банківської карти № [NUMBER] в листі ТОВ «ФК «Вей фор пей» співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними останньою п. 2.1 Договору. Листом АТ КБ «Приватбанк» від 4 лютого 2026 року № 20.1.0.0.0/7-260202/44875-БТ підтверджено, що на ім`я [PERSON] було емітовано карту № [NUMBER] , на яку 27 липня 2020 року було здійснено зарахування коштів у сумі 10750 грн. (арк. спр. 65). Згідно з поданим ТОВ «Авентус Україна» розрахунком заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 27 липня 2020 року № 2705882 у [PERSON] станом на 25 лютого 2021 року наявна заборгованість в розмірі 35160 грн., з яких: 10750 грн. тіло кредиту, 24410 грн. проценти (арк. спр. 22-26). 26 лютого 2021 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги № ККАУ-26022021, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників. Про що також був складений акт приймання-передачі реєстру божників від 26 лютого 2021 року (арк. спр. 27-30, 31 на звороті). Згідно платіжної інструкції від 26 лютого 2021 року № 25759 ТОВ «ФК «Кредит Капітал» сплатило на користь ТОВ «Авентус Україна» кошти згідно договору відступлення прав вимоги від 26 лютого 2021 року № ККАУ-26022021 (арк. спр. 32). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги від 26 лютого 2021 року № ККАУ-26022021 від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 2705882 на загальну суму 35160 грн. (арк. спр. 31). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Стосовно правонаступництва за зобов`язаннями. Згідно з ст. 512 Цивільного кодексу України (далі ЦК) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ст. 1077 ЦК передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за договором про надання споживчого кредиту від 27 липня 2020 року № 2705882, який укладений між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] . Стосовно стягнення заборгованості за договором. Відповідно до частин 1, 3 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положенням ст. 610 ЦК передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ч. 2 с. 1050 ЦК в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК). Відповідно до частин 1,2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Приписами ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Суд установив, що відповідач [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» уклали договір про надання споживчого кредиту від 27 липня 2020 року № 2705882 в електронній формі, який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу кошти в сумі 10750 грн. строком на 30 днів, а остання зобов`язалася повернути кошти та сплатити проценти за користування ними, розмір яких визначений договором. 27 липня 2020 року кредитні кошти перераховані відповідачу. Отже, факт отримання відповідачем коштів від ТОВ «Авентус Україна» суд вважає доведеним. У подальшому позивач «ФК «Кредит-Капітал» набув права грошової вимоги до боржника [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту від 27 липня 2020 року № 2705882, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] . У підписаному відповідачем договорі про надання споживчого кредиту від 27 липня 2020 року № 2705882 визначена сума кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, а отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору. Такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК, створює презумпцію правомірності правочину і у зв`язку з цим, відповідно до ст. 629 ЦК, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, за приписами ст. 526 ЦК, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, оскільки не повернула кредитору кредитні кошти та проценти за користування ними, внаслідок чого виникла заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 27 липня 2020 року № 2705882, яка становить 35160 грн., з яких: 10750 грн. тіло кредиту, 24410 грн. проценти. Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. Вказані обставини відповідач не спростувала, інших розрахунків чи доказів про належне виконання умов договору не надала. Отже, суд вважає, що позов є обґрунтованим, позовні вимоги є доведеними, а тому із [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 27 липня 2020 року № 2705882 у повному обсязі. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК із відповідача мають бути стягнуті документально підтверджені судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 2662,40 грн. Згідно з частинами 1, 2 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Із копій договору про надання правової (правничої) допомоги від 1 липня 2025 року № 0107 (арк. спр. 35), ордера на надання правничої допомоги серії ВС № 1381377 (арк. спр. 36 на звороті), виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань АО «Апологет» (арк. спр. 34), акта наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 12 січня 2026 року № 1371 (арк. спр. 35 на звороті), детального опису наданих послуг від 12 січня 2026 року (арк. спр. 36) судом встановлено, що керуючим партнером АО «Апологет» Усенком М.І. надавалася правнича допомога ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у цій справі. Така допомога полягала в: усній консультації клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором (витрачений час 30 хв.), ознайомленні з матеріалами кредитної справи (витрачений час 2 год.), погодженні правової позиції клієнта у справі (витрачений час 30 хв.), складенні позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта (витрачений час 3 год. 30 хв.), поданні заяви до суду від імені клієнта. Згідно з договором про надання правової (правничої) допомоги від 1 липня 2025 року № 0107 загальна вартість послуг правничої допомоги за одну кредитну справу складає 8000 грн. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд враховує, що ця справа є малозначною, в даній категорії справ усталена судова практика, через що позовні заяви у таких справах є майже типовими та фактично шаблонними, обсяг наданих доказів не є великим, участі в судовому засіданні представник позивача не брав. Отже, оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення справи для сторони, враховуючи те, що позивачу правова допомога надавалась і рішення суду ухвалено на його користь, на думку суду витрати на професійну правничу допомогу саме в розмірі 4000 грн. є співмірними по відношенню до обставин, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК.

Outcome: approved