Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

В позові йдеться про те, що 20 вересня 2003 року між сторонами було укладено шлюб. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через їх різні погляди на нього, постійно виникали сварки. Починаючи з кінця 2023 року вони не проживають однією сім`єю, шлюб фактично припинено та існує лише формально. Тривалий час вони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, спільне господарство ними не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Примирення між ними неможливе. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю на даний момент не має. Спір щодо місця проживання дитини відсутній. Зважаючи на зазначені обставини, позивач просить суд розірвати шлюб. Ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 24.11.2025 року відкрито провадження по вказаній справі, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач та її представник адвокат Кісілевич О.М. у судове засідання не з`явилися, подала в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України заяву, в якій просили розглянути справу без їх участі. Також зазначила, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просили такі задовольнити. Відповідач, повторно в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи. Відзиву на позовну заяву не подав. Зважаючи на наведене, суд розглянув справу без участі сторін на підставі наявних у ній доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та зважаючи на те, що відповідач проти позову не заперечив, суд визнає, що позов підлягає задоволенню, в тому числі й з підстав, передбачених ч.4 ст.200 ЦПК України, виходячи з наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 20 вересня 2003 року виконавчим комітетом Ставненської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що в книзі реєстрації актів зроблено відповідний актовий запис №10. Дана обставина стверджується свідоцтвом про шлюб (виданого повторно) від 05 лютого 2019 р. серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (виданого повторно) від 25 квітня 2018 року серії [NUMBER] , який є повнолітнім. Згідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст. 81 ч.1, 82 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. В силу положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведені у позові обставини, які не заперечувалися відповідачем, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін. Отже, позов підлягає задоволенню, а укладений між сторонами шлюб розірванню. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд присуджує стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, з відповідача.

Outcome: approved