Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

У жовтні 2025 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява Державного податкового університету до [PERSON] про стягнення грошового боргу за надання освітніх послуг. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між Університетом державної фіскальної служби України та відповідачем [PERSON] було укладено Контракт №266-в від 30.09.2021 року про військову підготовку громадянина у військовому навчальному підрозділі УДФСУ за програмою підготовки офіцера запасу за рахунок коштів фізичних осіб. Вказує, що правонаступником Університету державної фіскальної служби України є Державний податковий університет. Згідно із наказом №1089 від 31.08.2021 року відповідача зараховано до навчання за програмою підготовки офіцерів запасу на кафедрі військової підготовки з 01.09.2021 року за рахунок коштів фізичних, юридичних осіб. Відповідно до умов договору, загальна вартість підготовки за увесь період навчання становила 28500,00 грн. Зазначає, що позивач у повному виконав свої зобов`язання за контрактом. Наказом №721 від 15.06.2023 року [PERSON] відраховано з кафедри військової підготовки (навчального взводу ВП-21-3) за порушення умов контракту з 15.06.2023. Таким чином, освітня послуга була надана на суму 24 092,50 грн. Проте відповідачем вищезазначену суму не було сплачено. На вказану суму позивачем було нараховано інфляційне збільшення у розмірі 4 711,02 грн та 3% річних у розмірі 1 576,24 грн. Враховуючи вищевикладене, заборгованість відповідача за договором складає 30 379,76 грн. Ухвалою суду від 31.10.2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачеві строк для подання відзиву на позовну заяву - 15 днів з дня отримання копії даної ухвали. Відповідач повідомлявся про розгляд справи судом належним чином, шляхом надсилання копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками за зареєстрованим місцем проживання останнього. Однак поштове відправлення, надіслане судомза зареєстрованим місцем проживання відповідача повернутона адресу суду у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 дійшов висновку про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Близькі за змістом висновку містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно із ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про порядок розгляду справи, заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов не подав, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 30 вересня 2021 року між Університетом державної фіскальної служби України та [PERSON] було укладено Контракт №266-в про військову підготовку громадянина у військовому навчальному підрозділі УДФСУ за програмою підготовки офіцера запасу за рахунок коштів фізичних осіб за послуги, пов`язані з цією підготовкою, що підтверджується копією контракту. З матеріалів справи також вбачається, що Державний податковий університет, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №1184-р від 11.11.2015 «Про утворення Університету державної фіскальної служби України», розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.10.2021 № 1202-р «Про утворення Державного податкового університету» та наказу Міністерства фінансів України від 01.11.2021 № 574 «Деякі питання утворення Державного податкового університету» є правонаступником Університету державної фіскальної служби України. Відповідно до п. 3.1. контракту позивач зобов`язується за результатами конкурсного відбору та медичного огляду відповідача забезпечити його навчання у військовому підрозділі Університету за програмою підготовки офіцерів запасу протягом двох навчальних років. Відповідно до п. 4.7. контракту відповідач зобов`язується не пізніше 10 банківських днів до початку відповідного місця (семестру, року) навчання з військової підготовки (для першого місяця (семестру, року) - не пізніше 10 днів після укладення контракту), уносити плату за послуги, пов`язані з військовою підготовкою, згідно із затвердженим розрахунком вартості підготовки одного громадянина за програмою підготовки офіцера запасу (для громадян, які проходять військову підготовку за кошти фізичних осіб). Відповідно до п. 1 Розділу ІІІ контракту загальна вартість підготовки громадянина за весь період навчання становить 28500,00 грн. Відповідно до п. 2 Розділу ІІІ контракту відповідач по семестрах здійснює оплату одноразово або частинами за послуги у сумі 7 125,00 грн шляхом перерахування коштів на реєстраційний рахунок позивача. Відповідно до наказу Університету державної фіскальної служби України №1089 від 31.08.2021 року [PERSON] було зараховано до навчання за програмою підготовки офіцерів запасу на кафедрі військової підготовки з 01.09.2021 за рахунок коштів фізичних, юридичних осіб. Таким чином, Університет державної фіскальної служби України, правонаступником якого є Державний податковий університет, належним чином виконав свої зобов`язання за контрактом. Надалі, наказом Державного податкового університету №721 від 15.06.2023 року здобувача вищої освіти [PERSON] (навчальний взвод ВП-21-3) було відраховано з кафедри військової підготовки за порушення умов контракту з 15.06.2023 року, що підтверджується копією наказу. Як вбачається з розрахунку заборгованості за навчання [PERSON] згідно із контрактом №266-в від 30.09.2021 року, заборгованість відповідача перед позивачем за 2021-2023 роки складає 24092,50 грн. На вказану суму позивачем, у відповідності до п. 3 Розділу ІІІ Контракту, також було нараховано інфляційне збільшення у розмірі 4 711,02 грн. та 3% річних у розмірі 1 576,24 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем складає 14544,42 грн. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина першастатті 16 ЦК України). Так, приписами пункту 1 частини 2статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до приписів частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України). Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі статтею 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з приписомстатті 526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до приписів частини 1статті 598 ЦК Українизобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Нормою статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Згідно з положеннями частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01.10.2014 №6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц, провадження №14-16цс18 у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Згідно із положеннями ст.12,13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно із ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ч. 1-4, 8 ст.83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Згідно із ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими у розмірі заборгованості відповідача [PERSON] на загальну суму в розмірі 30 379,76 грн, що складається із заборгованості за договором про надання освітніх послуг в розмірі 24 092,50 грн та нарахованими за період з 16.06.2023 року по 20.08.2025 року 3% річних в сумі 1 576,24 грн та інфляційні втрати в розмірі 4 711,02 грн, які суд стягує з відповідача на користь позивача, задовольняючи позовні вимоги Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved