Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Позивач ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовує позов тим, що 26.05.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1211-9894. Договір підписано з використанням позичальником одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 10000 грн.; строк кредитування - 300 днів; базовий період -14 днів; комісія за видачу кредиту - 15% від суми кредиту, знижена % ставка - 1,20% в день; стандартна % ставка - 1,50% в день. Позивач (через партнера АТ КБ «ПриватБанк», з яким укладено договір №4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року) видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний відповідачем в особистому кабінеті, чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі. Відповідач порушив умови кредитного договору, не повернув в повному обсязі кредит у встановлені строки. Станом на 02.09.2025 року виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 49580 гривні, а саме: - прострочена заборгованість за кредитом - 9200 гривень; - прострочена заборгованість за нарахованими процентами 40380 гривень. Однак, кредитодавцем прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», шляхом часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 5240 гривень, за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 44340 гривень. Позивач просить суд стягнути з відповідача 44340 гривень заборгованості за кредитним договором, а саме: прострочену заборгованість за кредитом - 9200 гривень; прострочену заборгованість за нарахованими процентами - 35140 гривень, а також судові витрати у розмірі 2422 грн. 40 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Зважаючи на те, що зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи відповідача невідоме, його виклик до суду у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не подав, про причини неявки суд не повідомив. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача на підставі матеріалів наявних у справі. Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Стаття 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Судом встановлено, що 26.05.2023 року [PERSON] (позичальник) уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (кредитодавець) договір про відкриття кредитної лінії №1211-9894. /а.с.9-11/ Вказаний договір укладено з використанням позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля А7767), про що зазначено у самому договорі після реквізитів сторін. Суд враховує, що Закон України «Про електронну комерцію» передбачає можливість укладення електронних договорів. При цьому, згідно ст.12 вказаного Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно п.12 ч.1 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Про допустимість такої форми укладення правочинів також зазначено у численних правових позиціях Верховного Суду, зокрема, у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 234/7163/20,у постанові від 12 червня 2023 року у справі №263/3470/20. Згідно умов укладеного договору [PERSON] , як позичальник, отримав від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» кредит в сумі 10000 гривень. Мета отримання кредиту - для задоволення особистих потреб позичальника. Строк кредитування встановлено 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту, дата повернення кредиту 20.03.2024 року. Строк дії договору є рівним строку кредитування. (п.4.9 договору). Згідно договору п.4.6 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на суму виданого кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту за стандартною процентною ставкою становить 1,50% за кожен день користування кредитом. Згідно договору п.4.7 договору комісія за видачу кредиту становить 15% від суми виданого кредиту. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після розстрочення. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування від ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" на підставі договору №4010 від 02.12.2019 року, 26.05.2023 року на банківську картку [PERSON] № [NUMBER] коштів в сумі 10000 грн. за кредитним договором №1211-9894. Переказ коштів здійснювався ТОВ "УКРКРЕДИТ ФІНАНС" за допомогою платіжної системи LiqPay. /а.с.21-22, 23/ Відповідач порушив умови кредитного договору, покладені на нього обов`язки щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків належним чином не виконував. В період з 26.05.2023 року до 20.03.2024 року (тобто, в межах строку дії договору) утворилась кредитна заборгованість в сумі 49580 грн. (з яких: 9200 грн. основний борг, 40380 грн. залишок відсотків), що підтверджується розрахунком заборгованості. /а.с.24-28/ У ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» передбачена участь позичальників у акції обмеження нарахування відсотків при примусовому стягненні заборгованості. З наданих правил убачається, що акція полягає у прощенні частини заборгованості учасника акції. /а.с.29-30/ Позивач з посиланням на умови вказаної акції просить суд стягнути з відповідача не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочену заборгованість за кредитом 9200 грн., та прострочену заборгованість за нарахованими процентами - 35140 грн., що разом становить 44340 грн. Вказана заборгованість залишається непогашеною відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за наданим кредитом є обґрунтованими. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, перебуваючи в межах заявлених позовних вимог, зважаючи на те, що відповідач в добровільному порядку не погашає заборгованість, розмір заборгованості підтверджено документально, заперечень проти її розміру не надійшло, позов слід задовольнити. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача у відповідності до положення ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved