Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Позивач - АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача - [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.10.2024 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» звернувся [PERSON] із пропозицією укласти договір реструктуризації заборгованості за не облікований об`єм природного газу в розмірі 53 313,96 грн. 01.11.2024 згідно рахунку № [NUMBER] від 08.05.2020 [PERSON] сплатив на рахунок АТ «Полтавагаз» 16 000,00 грн. та вказав в графі призначення платежу «згідно рахунка № [NUMBER] від 08.05.2020 за не облікований об`єм природного газу, [PERSON] ». 04.11.2024 між акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» та [PERSON] укладено договір № 13/18/24 погашення (реструктуризації) заборгованості від 04.11.2024 року. Згідно з пунктом 1 Договору сторони констатують наявність заборгованості Споживача за не облікований (донарахований) обсяг природного газу за адресою: [ADDRESS] , що виникла згідно акту - розрахунку № 29/19/7 від 04.05.2020 та становить 53 313,96 грн. Відповідно до пункту 2 Договору сторони домовилися, що відшкодування залишку заборгованості у розмірі 37 313,96 грн. буде погашена протягом 12 місяців, починаючи з 01 листопада 2024 року до 31 жовтня 2025 року. Після підписання вищезазначеного договору [PERSON] було сплачено 6220,00 грн. в рахунок погашення заборгованості. Відповідно до пункту 8 Договору у разі порушення боржником строків оплати за цим договором він оплачує оператору ГРМ пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Таким чином, розрахунок суми пені з 01.11.2024 по 31.10.2025 року за договором складає 4 270,00 грн., а заборгованість відповідача за договором № 13/18/24 погашення (реструктуризації) заборгованості від 04.11.2024 року, на момент звернення з заявою до суду, становить - 31 093,96 грн. Тому товариство звернулося до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з відповідача. Позивач про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, представник позивача направив до суду заяву, у якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. Відповідач про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, надав заяву в якій зазначив про погодження з сумою основного боргу, але штрафні санкції не визнає. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу, визначає Закон України «Про ринок природного газу». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» побутовий споживач це фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. За нормами ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, комунальні послуги, зокрема послуги з постачання та розподілу природного газу. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг. Згідно із п. 1 ч. 2 цієї статті - виконавцями комунальних послуг, зокрема, послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача. За змістом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що внаслідок споживання природного газу за адресою: [ADDRESS] виникла заборгованість на суму 53 313,96 грн., що не оспорювалось відповідачем. Платіжною інструкцією №@2РL999725 від 01.11.2024 року на суму 16 000,00 грн. підтверджується оплата заборгованості [PERSON] 04.11.2024 року між позивачем і відповідачем [PERSON] укладено Договір № 13/18/24 погашення (реструктуризації) заборгованості на суму 37 313,96 гривень. Строк виконання до 31.10.2025 року. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України - Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідач, 31.03.2025 року сплатив суму заборгованості у розмірі 6 000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №@2РL798285 від 31.03.2025 року. Таким чином, сума заборгованості дорівнює 31 093,96 гривень. Згідно до ч.1 ст. 629 ЦК України - Договір є обов`язковим для виконання сторонами. В ч.1 ст.610 ЦК України закріплено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В ч.1 ст. 625 ЦК України закріплено - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, не сплатив у повному обсязі розмір заборгованості, встановлений Договором № 13/18/24 погашення (реструктуризації) заборгованості від 04.11.2024 року, внаслідок чого, заборгованість у розмірі 31 093,96 грн. підлягає стягненню. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача пені, що нарахована на підставі п.8 Договору № 13/18/24 погашення (реструктуризації) заборгованості від 04.11.2024 року, суд зазначає про наступне. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Оскільки воєнний стан в Україні, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в подальшому Указом від 14 січня 2025 року № 26/2025, затвердженим Законом України від 15 січня 2025 року № 4220-IX запроваджено з 24 лютого 2022 року та станом на дату розгляду справи не скасовано, суд вважає, що нарахована позивачем сума пені не підлягають стягненню, відповідно до вищенаведених норм. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача - АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до [PERSON] згідно Договору №13/18/24 погашення (реструктуризації) заборгованості від 04.11.2024 року - підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення заборгованості у розмірі 31 093,96 гривень. Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, а тому стягує з відповідача на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 2 662,39 гривень. На підставі ст.ст. 322, 525, 625 ЦК України,

Outcome: partial