Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

09 лютого 2026 року адвокат Григоренко А.О. в інтересах [PERSON] звернувся до суду із заявою та просив видати обмежувальний припис строком на 6 місяців щодо [PERSON] , [INFO] в межах якого: - заборонити будь-яке наближення до [PERSON] та малолітньої [PERSON] незалежно від їх місця перебування, в тому числі за місцем їх проживання за адресою: [ADDRESS] , роботи, навчання, лікування чи відпочинку; - заборонити [PERSON] будь-які форми спілкування з [PERSON] та малолітньою [PERSON] , зокрема, особисті контакти, телефонні дзвінки, листування через месенджери, соціальні мережі, електронну пошту , передачу інформації через третіх осіб; - заборонити [PERSON] перебування за місцем перебування постраждалої особи та дитини по [ADDRESS] ; - заборонити [PERSON] будь-який контакт з малолітньою [PERSON] будь-який спосіб та будь-якій формі. В обґрунтування заяви, зазначено, що заявниця та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах з лютого по травень 2025 року, під час якого останній систематично вчиняв домашнє насильство, використовуючи сімейні зв`язки як інструмент контролю, тиску та залякування. Після припинення відносин він продовжує переслідувати заявницю, постійно телефонує, надсилає повідомлення, чинить моральний тиск та залякує, що супроводжується образами та створює для [PERSON] стан постійного страху, емоційної виснаженості та відчуття небезпеки за власне життя та життя малолітньої дитини. Насильницькі дії щодо [PERSON] вчинялись у присутності малолітньої дитини, що підтверджується відеозаписами камери домашнього спостереження, долученими до заяви. У ряді випадків домашнє насильство вчиняється в стані алкогольного сп`яніння, під час одного з таких випадків в ході відеодзвінка [PERSON] поводився вкрай неадекватно, використовуючи пневматичну зброю, здійснив постріл в ділянку свого горла, що було зафіксовано на відеозаписі, наданого суду. З метою забезпечення власної безпеки та безпеки малолітньої дитини просив заяву задовольнити. У додаткових поясненнях адвокат також вказував, що [PERSON] притягувався до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.185 КК України та ч.2 ст.307 КК України, а також 20 квітня 2023 року до адміністративно відповідальності за вчинення домашнього насильства. Крім того, вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 січня 2025 року [PERSON] був засуджений за ч.1 ст.125 КК України за заподіяння тілесних ушкоджень матері заявниці [PERSON] , що свідчить про його схильність до насильства та небезпеку. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 10 лютого 2026 року відкрито провадження у справі. У судовому засіданні заявниця заяву підтримала та просила задовольнити. Зазначала, що вони з [PERSON] перебували в фактичних шлюбних відносинах, але відносини між ними не склалися, оскільки останній вчиняв відносно неї домашнє насильство: ображав, принижував та застосовував фізичну силу. Малолітня [PERSON] є їх донькою, однак [PERSON] відмовився подавати спільну заяву про реєстрацію її народження, а тому відомості про дитину внесені за її заявою. Звернення до поліції позитивного результату не дали, [PERSON] продовжує її переслідувати, постійно телефонує, надсилає повідомлення та погрожує заподіяти собі шкоду, якщо вони не відновлять відносини. Адвокат Григоренко А.О. просив заяву задовольнити. [PERSON] визнав, що між ним та заявницею відбуваються постійні конфлікти, однак на даний час відносини між ними припинились, заперечував вчинення щодо неї домашнього насильства, уважає, що [PERSON] обмовляє його, визнав, що раніше притягувався до кримінальної відповідальності та адміністративної відповідальності, в тому числі і за заподіяння тілесних ушкоджень матері [PERSON] [PERSON] . Заслухавши заявницю, її представника, [PERSON] дослідивши матеріали справи, та відеозаписи, надані заявницею, судом було встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Пунктом 3 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що під домашнім насильством розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до п.п.6, 8 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особою, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Згідно з п.2 ч.1 ст.24 цього Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника. Відповідно до п.7 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Ураховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи, а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Згідно із ч.ч.2 - 4ст.26 Закону № 2229-VIIIобмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України. За правилами ст. 350-5 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", на строк від одного до шести місяців. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах. Постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 квітня 2023 року [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства щодо [PERSON] . Вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 січня 2025 року [PERSON] засуджений за ч.1 ст. 125 КК України за заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] . [PERSON] систематично вчиняє домашнє насильство відносно [PERSON] у присутності малолітньої [PERSON] , що може негативно вплинути на їх психічне здоров`я. Зазначені обставини підтверджується переглянутим у судовому засіданні відеозаписами з відеокамери, встановленої за місцем проживання [PERSON] , яким зафіксовано застосування [PERSON] фізичного насильства щодо [PERSON] у присутності малолітньої [PERSON] [INFO] . Крім того, на одному із відеозаписів зафіксовано, як [PERSON] здійснює постріл собі в горло з пневматичного пістолета. Після перегляду відеозаписів [PERSON] не заперечував, що саме він зображений на відео і що такі події мали місце. Визнав, що наносив [PERSON] удари руками та ногами у присутності їх доньки, однак уважає, що саме [PERSON] спровокувала таку його поведінку. Відтак дії [PERSON] щодо колишньої співмешканки, а саме, словесні образи, погрози, приниження, залякування, телефонні дзвінки та повідомлення, демонстрування при цьому агресії, свідчать про те, що станом на сьогодні існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, що підтверджується переглянутими відеозаписами та поведінкою у судовому засіданні . Така його поведінка свідчить про те, що життя і здоров`я заявниці [PERSON] та її доньки [PERSON] , зокрема, їх психічне та фізичне здоров`я перебувають під постійною загрозою. Ураховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, суд, вважає, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства психологічного та фізичного характеру щодо заявниці, зокрема і у присутності малолітної дитини, а тому приходить до висновку про задоволення заяви, тобто, видати обмежувальний припис, яким визначити заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] строком на 6 місяців, зокрема заборони перебувати за місцем проживання постраждалої особи та їх дитини, наближатись до них та заборони спілкування з ними у будь-яких спосіб. У решті заяви слід відмовити. Крім того, на виконання вимог ч.2 ст.350-8 ЦПК України, суд вважає необхідним повідомити про видачу обмежувального припису уповноважений підрозділ органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий орган міської ради за місцем проживання (перебування) заявника. У силу ч. 3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: partial