Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача зазначивши, що 25.02.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія«Арагон» та [PERSON] укладено кредитний договір №1580941. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн. строком на 20 днів зі сплатою відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит. 21.09.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Арагон» та ТОВ «ВВС- Факторинг» було укладено договір факторингу № 21/09.2020, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Позивачем зазначено, що відповідач не виконала зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 21.10.2020 року становить 4600 грн., з яких: 3640 грн. борг на дату відступлення права вимоги, 960 гривень заборгованість по відсоткам; а також 723,72 грн. збитки завдані інфляцією за період з 21.10.2020 року по 24.02.2022 року, 185,64 грн. - три проценти річних від простроченої суми за період 21.10.2020 року по 24.02.2022 року, яку позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлялася про судовий розгляд справи шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади, відзиву на позов, інших заяв, заперечень чи клопотань відповідачкою не надано. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, основані на договорі. Згідно з ст.205ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК Україниправочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Стаття 610 ЦК України, передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. 25.05.2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Арагон» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1580941. Договір укладено в електронному форматі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». За цим договором відповідач отримав позику у розмірі 2000 грн., строком на 20 днів. ТОВ «Фінансова компанія «Арагон» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало [PERSON] кредит в сумі 2000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту № [NUMBER] , згідно інформаційної довідки, виданої ТОВ «Платежі онлайн» . 21.09.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія«Арагон» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» було укладено договір факторингу №21/09.2020, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія«Арагон» передало Товариству з обмеженою відповідальністю «ВВС -Факторинг» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах прав вимоги . Відповідно до реєстру боржників, права вимоги до яких відступаються,сума та підстава заборгованості, який є невід`ємним додатком до договору про надання фінансових послуг факторингу від 21.09.2020, до позивача перейшло право вимоги за зобов`язаннями відповідача за кредитним договором №1580941 від 25.02.2020 року в сумі 3640 грн., з яких 2000 грн.-сума заборгованості за основною сумою боргу, 640 грн. - сума простроченої заборгованості, 1000 грн.-сума простроченої заборгованості по підвищеним відсоткам . У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем вимог Договору утворилась заборгованість. За змістом ч. 2 ст.625ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом. Позивач просить стягнути з відповідача 723,72 гривень збитки завдані інфляцією за період з 21.10.2020 року по 24.02.2022 року, 185,64 гривень - три проценти річних від простроченої суми за період 21.02.2020 року по 24.02.2022 року. Згідно з п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до Указу ПрезидентаУкраїни №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено. Відтак, розрахунок збитків, завданих інфляцією та 3% річних підлягає перерахунку та розраховується судом по 23.02.2022. Враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача 723,72 грн. збитків, завданих інфляцією та 185,64 грн. 3 % річних. Відповідачка жодним чином заявлені до неї позовні вимоги не спростувала, відзиву на позов не надала, тому суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідачки, відповідно до ст.141 ЦПК України. Щодо заявленої вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача суми в рахунок відшкодування за правничу допомогу. Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved