Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.07.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено електронний кредитний договір № 6909947 (підписання одноразовим ідентифікатором), за яким відповідачу спочатку надано кредит 3500 грн. шляхом зарахування коштів на її платіжну картку. Цього ж дня сторони уклали Додаткову угоду, якою збільшили суму кредиту ще на 5000 грн та виклали умови договору в новій редакції, внаслідок чого загальний розмір кредиту став 8500 грн, строк кредитування 360 днів, проценти за користування кредитом визначені умовами договору (стандартна ставка 1,99% на день, а знижена 0,597% на день застосовується лише за виконання визначених договором умов/правил). 27.05.2024 первісний кредитор відступив право вимоги за договором на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (надалі перейменоване на ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ») на підставі договору факторингу, про що відповідача повідомлено. Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань утворилась заборгованість, яка станом на день звернення до суду складається із 8500 грн основного боргу та 15 223,5 грн процентів (усього 23 723,5 грн), а також нарахованих процентів за 56 календарних днів у сумі 9472,40 грн, у зв`язку з чим позивач просить стягнути зазначену заборгованість, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу 10 000 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.11.2025 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу разом із копією позовної заяви з додатками було надіслано відповідачці [PERSON] на адресу реєстрації рекомендованим листом з повідомленням, однак ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду подано не було. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договорами, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 28.07.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено електронний кредитний договір № 6909947 (підписання одноразовим ідентифікатором), за яким відповідачу спочатку надано кредит 3500 грн. шляхом зарахування коштів на її платіжну картку. Цього ж дня сторони уклали Додаткову угоду, якою збільшили суму кредиту ще на 5000 грн та виклали умови договору в новій редакції, внаслідок чого загальний розмір кредиту став 8500 грн, строк кредитування 360 днів, проценти за користування кредитом визначені умовами договору (стандартна ставка 1,99% на день, а знижена 0,597% на день застосовується лише за виконання визначених договором умов/правил). ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 8500, 00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. 27.05.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. У зв`язку із не виконанням відповідачкою [PERSON] умов кредитного договору, виникла заборгованість, яка станом на день звернення позивачем до суду складає 33195,90 грн., з них: 8500,00 грн. - тіло кредиту та 15223,50 грн - проценти за користування кредитом, 9472,40 грн. - нараховані за 56 календарних днів проценти. Таким чином, відповідачка [PERSON] має непогашену заборгованість за кредитним договором №6909947 від 28.07.2023 року в розмірі 33195,90 грн. На підставі рішення №251124/1 єдиного учасника ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» змінило назву на - ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Оскільки умови кредитного договору №6909947 від 28.07.2023 року не виконано, суд приходить до обґрунтованого висновку про стягнення із відповідачки [PERSON] на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованості за кредитним договором в розмірі 33195,90 грн. У зв`язку із задоволенням позовних вимог на підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн, які сплачені при подачі позовної заяви. Щодо відшкодування витрат на оплату правничої допомоги, судом встановлено, що сума в розмірі 10000,00 гривень за надані послуги правничої допомоги є неспіврозмірною виконаній адвокатом роботі, розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру, за відсутності протиріч між наявними у справі доказами, судова практика є сталою, застосування великої кількості законів спірні правовідносини не передбачають, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження та збирання б яких адвокат витратив значний час. Участі в судових засіданнях адвокат не приймав. З огляду на викладене, суд враховуючи принципи співрозмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, обсягом та змістом наданих адвокатських послуг і виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу. Достатньою компенсацією витрат позивача на професійну правничу допомогу буде менша сума, ніж розмір відшкодування, вказаний представником позивача у своїй заяві. На підставі викладеного,

Outcome: approved