Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до відповідачів посилаючись на те ,що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 23.07.2024 року Чугуївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області. Розпорядженням начальника міської військової адміністрації м. Соледар Донецької області № 85р від 09.04.2024 «Про перейменування вулиць та провулків населених пунктів Соледарської міської територіальної громади, пов`язаного з виконанням Закону України «Про засудження та заборону пропаганди російської імперської політики в Україні і деколонізації топонімії» вулицю Островського у м. Соледар перейменовано на вулицю Лесі Українки. Також до складу спадщини входить нарахована та не отримана за життя спадкодавцем пенсія. З метою отримання інформації щодо розміру пенсійних виплат, які нараховані спадкодавці й не отримані нею за життя, до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, де спадкодавець перебувала на обліку, було направлено адвокатський запит. Відповіддю Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 10.12,2024 року вих. № 0500-0202- 5/118582 на адвокатський запит повідомлено, що норми Закону України «Про інформацію» не містять прямих заборон стосовно надання інформації про померлу особи її родичам, тож інформація не може бути надана з огляду на відсутність документів, що підтверджують родинні стосунки [PERSON] та [PERSON] . На повторне звернення, від Головного управління Пенсійного фонду України Донецькій області надійшла відповідь від 01.01.2025 року вих. № 0500-0202-8/183, з якої вбачається, що пенсія не виплачувалася з 01.03.2023 року, проте про розмір нарахованої та не виплаченої пенсії не зазначено. [PERSON] є донькою спадкодавці, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 23.08.2024 року Чугуївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області, та Витягом з Держаного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00046647252, сформованого 23.08.2024 року. Позивач є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.01.1983 року, відповідно, онуком спадкодавці. На даний час позивач та третя особа проживають у м. Чугуєві за вказаним адресом, позивач з 29.11.2021 року по теперішній час проходить службу у в/ч [NUMBER] , що підтверджується контрактом від 29.1Ї.2022 року та витягом з наказу командира в/ч [NUMBER] № 342 від 29.11.2024 року, є учасником ,бойових дій . 3 25.01.2023 року м. Соледар Донецької області вважається тимчасово окупованим. За заявою позивача 18.09.2024 року приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального ругу Юрченко О.М. заведено спадкову справу за номером у Спадковому реєстрі 72995342, номер у нотаріуса 195/2024. [PERSON] , мати позивача, відмовилася від спадщини на користь позивача . На звернення до приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Юрченко О.М. про надання роз`яснення щодо можливості видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] після смерті його бабці [PERSON] , померлої [INFO] , будинок [ADDRESS] , надано відповідь від 21,11.2024 року вих. № 120/01-16 про те, що нотаріусом явлено заповіт, посвідчений Першою Бахмутською державною нотаріальною конторою Донецької області 03.06.2009 року за реєстровим номером 1-2639, проте інформація про спадкоємця відсутня. Також неможливість видати нотаріусом свідоцтво про право на спадкування обумовлена відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок. Неможливість подання оригіналів документів на житловий будинок обумовлена тим, що час обстрілів будинок значно пошкоджений і усі документи спадкодавці та матері позивача їй знищені, тож їй прийшлося відновляти їх у м. Чугуєві. Отримати інформацію щодо змісту складеного спадкодавцем заповіту на даний час можливо з огляду на те, що Перша Бахмутська державна нотаріальна контора Донецької області у зв`язку з окупацією м. Бахмута не функціонує. Проте слід зазначити, що отримати інформацію щодо змісту складеного спадкодавцем заповіту на даний час неможливо з огляду на те, що Перша Бахмутська державна нотаріальною контора Донецької області у зв`язку з окупацією м. Бахмута не функціонує, до відповідних реєстрів державним нотаріусом відповідну інформацію з невідомих причин своєчасно внесена не було. Проте достеменно відомо, що в заповіті спадкодавцею спадкоємцем було зазначено саме її онука, позивача по даній справі, з огляду на це мати позивача, спадкоємиця першої черги за законом, відмовилася від спадщини на його користь. Інших осіб, крім позивача та його матері, яких можна було б вважати спадкоємцями за законом, взагалі не існує. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218, ч. З ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною п`ятою статті 1268 ЦК України визначено, що спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Частиною третьою статті 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тож спадщина, що відкрилася після смерті [PERSON] , до складу якої увійшов житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] і не отримана за життя пенсія, належить позивачу з .13 травня 2024 року, тобто з дати відкриття спадщини. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про нотаріат» правовою основою діяльності нотаріату є Конституція України, Закон України «Про нотаріат», інші законодавчі акти України, серед яких, зокрема, Цивільний кодекс України та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012року за № 296/5 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Статтею 34 Закон України «Про нотаріат» наведено вичерпний перелік нотаріальних дій, серед яких, зокрема, видача свідоцтва про право на спадщину. Здійснення права на спадкування врегульовано главою 87 Цивільного кодексу України. За змістом ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270, ч. 1 ст. 1272 ЦК України про бажання прийняти спадщину спадкоємець протягом шести місяців з дня відкриття спадщини має подати нотаріусу (в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування) заяву про прийняття спадщини, а якщо впродовж зазначеного строку така заява не подана, спадкоємець вважається таким, що не прийняв спадщину. Наслідком подання заяви нотаріусу є заведення у відповідності до підпункту 2.1 пункту 2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012року за № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 спадкової справи. Системний аналіз норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Позивач звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав, проте не може отримати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з тим, що оригінали правовстановлюючих документів на майно спадкодавцем втрачено, рекомендовано визнавати право власності на спадкове майно в судовому порядку. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом , зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірна, якщо інше не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з частиною третьою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації з до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до частини четвертої статті 3 зазначеного Закону України права на нерухоме майно , що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була здійснена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалась підзаконними нормативними актами , а саме Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої заступником Міністерства комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02. 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Вказані нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно , проте виникнення права власності на будинки споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01.07 Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень ,,. Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом -звернення до нотаріальної контори за свідоцтвом про право на спадщину. Іншим способом, ніж в судовому порядку, підтвердити своє право на спадкування і захистити свої спадкові права позивач не може. Заходи досудового врегулювання спору не вживалися з огляду на те, що не передбачено законодавством. Відповідно до п. 10 ч. З ст. 175 ЦПК України, позивач підтверджує про те, що іншого позову (позовів) до цих відповідачів з тим самим предметом та з тих самих підстав до Чугуївського міського суду чи іншого суду на території України не подано. Судовий збір сплачено згідно з Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року К 3674-VI з розрахунку вартості житлового будинку, визначеного у звіті про оцінку майна, з огляд на відсутність інформації про розмір успадкованих коштів (невиплаченої пенсії). Враховуючи викладене,

Outcome: approved