Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

У листопаді 2025 року до суду звернулося ТОВ «Укр Кредит Фінанс» із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 17 травня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] , за допомогою веб-сайту (https:/creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1396-6772 продукту «CreditKasa». Кредитний договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа та підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором C3861, надісланим їй у смс-повідомленні на телефонний номер, вказаний в анкеті-заяві. Відповідно до умов договору відповідач отримала кредит у розмірі 7100,00 грн.; строк кредитування 365 днів; дата повернення кредиту 16.05.2025 року. Тип процентної ставки - фіксована, базовий період 30 календарних днів, де може бути використано право користування кредитом за зниженою процентною ставкою; стандартна процентна ставка - 1,45% за кожен день користування кредитом, знижена процента ставка - 1,45% за кожен день користування кредитом та комісією за видачу кредиту у розмірі 15% від суми кредиту. 19 травня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 1396-6772. Відповідно до умов додаткової угоди відповідач отримала кредит у розмірі 2100,00 грн., строк кредитування становив 367 днів, дата повернення кредиту 18.05.2025 року. Після надання кредитодавцем позичальнику у кредит додаткових грошових коштів, позичальник зобов`язувався повернути суму грошових коштів у розмірі 9200,00 грн. Позивач виконав свої зобов`язання за договором та додатковою угодою, надавши відповідачу кредит, проте остання свої зобов`язання за договором щодо повернення грошових коштів не виконувала, у зв`язку з чим, за розрахунком позивача, утворилася заборгованість за кредитом, що станом на 13.10.2025 року, складає: 54 155,80 грн., з яких: 9200,00 грн. заборгованість за кредитом та 44 955,80 грн. заборгованість за нарахованими процентами. Кредитодавцем було прийнято рішення про часткове списання позичальнику заборгованості за процентами у загальному розмірі 13 161,90 грн. Просили стягнути з відповідача на їх користь заборгованість у розмірі 40 993,90 грн., з яких: 9200,00 грн. заборгованість за кредитом та 31 793,90 грн. заборгованість за нарахованими процентами, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою судді від 15 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, залучено сторін, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в межах робочого часу суду. 18 грудня 2025 року до суду звернувся позивач із клопотанням про витребування доказів. Ухвалою суду від 14 січня 2026 року витребувано від АТ «Універсал Банк» письмові докази по справі. Відповідач не скористалася своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Станом на день розгляду справи та ухвалення судом рішення, учасники справи не подавали будь-які заяви, клопотання про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи з викликом учасників справи у судове засідання. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. З огляду на те, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази у їх сукупності, встановив наступне. 17 травня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua) був укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1396-6772 продукту «CreditKasa». Даний договір містить відмітку про підписання його електронним підписом одноразовим ідентифікатором С3861, надісланим кредитодавцем відповідачу у вигляді смс-повідомлення на її мобільний номер, який вказувався нею при реєстрації на сайті. Перед заповненням заявки та до укладання договору, відповідач створила особистий кабінет. При реєстрації особистого кабінету відповідачем було використано фінансовий номер телефону [NUMBER] та електронну пошту [INFO]. До укладання договору відповідач ознайомилася із паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором, про що свідчить її електронний підпис одноразовим ідентифікатором С3861. Відповідно до умов договору, позивач відкрив для позичальника кредитну лінію (п. 2.1.). Згідно п. 4.1. розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту становить 7100,00 грн. Дата надання/видачі кредиту: 17.05.2024 року. За п. 4.3. договору тип процентної ставки - фіксований. Базовий період складає 30 календарних днів (п. 4.8. договору). Відповідно до п. 4.10. нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 1,45% за кожен день користування кредитом, пільгова/знижена процентна ставка становить 1,45% (п. 10.1 договору). Пунктом 4.11. договору передбачена комісія за видачу кредиту у розмірі 15% від суми кредиту. За п. 4.13. строк кредитування становив 365 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення кредиту - 16.05.2025 року. 19 травня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 1396-6772. Відповідно до умов додаткової угоди відповідач отримала кредит у розмірі 2100,00 грн., строк кредитування становив 367 днів, дата повернення кредиту 18.05.2025 року. Після надання кредитодавцем позичальнику у кредит додаткових грошових коштів, позичальник зобов`язувався повернути суму грошових коштів у розмірі 9200,00 грн. Дана додаткова угода містить відмітку про підписання його електронним підписом одноразовим ідентифікатором А9544. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору та додаткової угоди до нього. Факт перерахування грошових коштів за договором в розмірі 9200,00 грн. підтверджується листом АТ «Універсал Банк» від 07.02.2026 року, відповідно до якого, банком на ім`я [PERSON] було емітовано платіжну картку № [NUMBER] , на яку 17.05.2024 року було перераховано кошти у розмірі 7100,00 грн., а 19.05.2024 року кошти у розмірі 2100,00 грн. До листа банк додав виписку по рахунку відповідача із зазначенням перерахування коштів. Відповідач використала надані їй кредитні кошти, однак, умов договору не виконала, борг не повернула. Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 1396-6772 від 17.05.2024 року, станом на 13.10.2025 року, утворилась заборгованість у розмірі 54 155,80 грн., з яких: 9200,00 грн. заборгованість за кредитом та 44 955,80 грн. заборгованість за нарахованими процентами. Кредитодавцем було прийнято рішення про часткове списання позичальнику заборгованості за процентами та комісією за видачу кредиту у загальному розмірі 13 161,90 грн. Просили стягнути з відповідача на їх користь заборгованість у розмірі 40 993,90 грн., з яких: 9200,00 грн. заборгованість за кредитом та 31 793,90 грн. заборгованість за нарахованими процентами. Правовідносини, які виникли між сторонами, крім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським Кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи та наявного у справі договору та додаткової угоди нього, такі були підписані відповідачем електронними підписами одноразовими ідентифікаторами, що були направлені їй у смс-повідомленні на її мобільний номер телефону. За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт укладення відповідачем договору про відкриття кредитної лінії № 1396-6772 від 17.05.2024 року із дотриманням вимог Закону України «Про електронну комерцію». Підписавши договір саме такого змісту, відповідач погодилася з його умовами та правилами надання споживчих кредитів, що фактично нівелює усі можливі доводи стосовно невідповідності умов договору вимогам законодавства без його обґрунтування доказами. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19. Зазначений договір є чинними та підлягає виконанню сторонами. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти, однак відповідач порушила взяті зобов`язання, оскільки за нею рахується заборгованість, станом на 13.10.2025 року, у розмірі 54 155,80 грн., з яких: 9200,00 грн. заборгованість за кредитом та 44 955,80 грн. заборгованість за нарахованими процентами. У матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості за договором, за яким проценти за користування кредитом були нараховані відповідачу по 18.05.2025 року (кінцевий строк кредитування за додатковою угодою), що відповідає умовам договору. Даний розрахунок боргу є належним та допустимим доказом утвореної заборгованості за договором. Оскільки, кредитодавцем було прийнято рішення про часткове списання заборгованості за процентами у розмірі 13 161,90 грн., то борг відповідача складає 40 993,90 грн., з яких: 9200,00 грн. заборгованість за кредитом та 31 793,90 грн. заборгованість за нарахованими процентами, який слід стягнути на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надала суду належні і допустимі докази на спростування встановлених судом обставин, в тому числі і щодо іншого розміру боргу. З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним зобов`язанням у заявленому позивачем розмірі. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений за подачу позову судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Сторони у справі не заявляли про понесення ними інших судових витрат. Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих учасниками справи доказів.

Outcome: approved