Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з 15 березня 2019 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від даного шлюбу мають дитину, [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. З відповідачем вона проживає окремо вже півроку, добровільно надавати допомогу на утримання дитини, відповідач відмовляється, є працездатною особою, тому вона вважає, що він має можливість сплачувати аліменти, оскільки вона не працює, ніяких видів допомоги на дитину не отримує, нерухомого майна, банківських вкладів, цінностей не має. Крім того, прохає врахувати при визначенні розміру аліментів, що відповідач є працездатною особою, у лікарів психіатра та нарколога на обліку не перебуває, хронічних захворювань не має, на утриманні непрацездатних батьків також не має, чи зобов`язаний до сплати коштів по іншим виконавчим документам відомостей не має, про наявність нерухомого майна у власності відповідача, а також банківських вкладів, цінностей, їй нічого не відомо. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, який не може бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий повноцінний рівень вона одна не зможе забезпечити дитині, тому батько, як здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно. Відповідач [PERSON] скористався правом подання відзиву на позовну заяву, подавши його до суду через свого представника. Згідно відзиву, не заперечує проти задовленя позовних вимог щодо стягнення з нього аліментів на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але просить звернути увагу на той факт, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, не відповідають дійсності. Він сумлінно виконує батьківські обов`язки, є військовослужбовцем, з позивачкою не проживає з березня 2024 року, за домовленістю з позивачкою, він щомісячно перераховує на банківську картку останньої грошові кошти у розмірі 20000 грн. аліментних зобов`язань, тому забезпечує дитину матеріально, що підтверджується квитанціями про переказ грошових коштів з червня 2025 року по жовтень 2025 року включно. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала Представник відповідача [PERSON] адвокат Маркова Ю.В. у судовому засіданні пояснила, що відповідач [PERSON] є військовослужбовцем, батьківські обов`язки виконує, від сплати аліментів не ухиляється, кожного місяця він перераховує з власної картки кошти на утримання дитини. Прохала також долучити до справи докази сплати відповідачем аліментів по 5000 грн. за листопад 2025 року, січень 2026 року. Проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Наполягала на тому, щоб суд зазначив у рішенні суду, що відповідач перераховує в рахунок аліментів кошти на утримання дитини, що підтверджується копіями платіжних інструкцій. Вислухавши сторони, дослідивши заяви по суті спору та надані сторонами докази, судом встановлені наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що з 15 березня 2019 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08 січня 2020 року виконавчим комітетом Кудашівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, актовий запис № 01, і зобовязаний надавати їй допомогу. Дитина знаходиться на утриманні позивачки. Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, наявність рухомого, нерухомого майна, грошових коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до норм ст.ст. 141, 180 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За нормами ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. У відповідності до ст.141 Сімейного кодексу України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі. Статтею 187 Сімейного кодексу України передбачено добровільний спосіб виконання матір`ю або батьком свого обов`язку утримувати дитину шляхом сплати аліментів. Батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначаються розмір та строки виплати. У разі неможливості досягнення між батьками угоди про добровільне відрахування (сплату) одним з них аліментів, кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розміраліментів на одну дитину становить не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, амінімальний рекомендований розміраліментів на одну дитину - розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів). Під час дослідження доказів в судовому засіданні встановлено, що згоди про надання коштів на утримання дитини між сторонами не досягнуто. Відповідачем надані квитанції про перерахування коштів на картку позивачки: - 11.06.2025 року 5000 грн., призначення платежу переказ власних коштів аліменти;- 21.06.2025 року 15000 грн., призначення платежу переказ власних коштів;- 09.07.2025 року 5000 грн., призначення платежу переказ власних коштів аліменти;- 23.07.2025 року 15000 грн., призначення платежу переказ власних коштів аліменти;- 09.08.2025 року 5000 грн., призначення платежу переказ власних коштів аліменти;- 23.08.2025 року 15000 грн., призначення платежу переказ власних коштів аліменти;- 11.09.2025 року 5000 грн., призначення платежу переказ власних коштів аліменти;- 24.09.2025 року 15000 грн., призначення платежу переказ власних коштів аліменти;- 10.10.2025 року 5000 грн., призначення платежу переказ власних коштів аліменти;- 12.11.2025 року 5000 грн., призначення платежу переказ власних коштів аліменти;- 12.01.2026 року 5000 грн., призначення платежу переказ власних коштів аліменти. Позивачка визнала, що відповідач перераховував кошти на утримання дитини, однак наполягала на задоволенні позовних вимог. Представниця відповідача [PERSON] не заперечувала проти задоволення позову, зазначила, що відповідач допомогу на утримання спільної з позивачкою дитини надає щомісячно. Враховуючи викладене та те, що малолітня дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно ст.ст. 141 та 430 ЦПК України суд покладає на відповідача обов`язок по сплаті судових витрат і обумовлює допущення рішення суду до негайного виконання.

Outcome: approved