Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

10.11.2025 до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що виникла за адресою: [ADDRESS] за період з 01.06.2023 по 01.11.2025 у сумі 22 244 гр.; стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що виникла за адресою: [ADDRESS] за період з 01.010.2016 по 01.06.2023 у сумі 55 967, 73 гр., а також стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у сумі 3028,00 гр. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням 4 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 26.07.2006 № 69/06 було створено КП "Жилкомсервіс". Рішенням 23 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 26.01.2024 № 522/24 КП "Жилкомсервіс" було перейменовано у КП "Житлокомсервіс". Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 № 1186 КП "Жилкомсервіс" визначено виконавцем послуг з управління будинком, спорудою або групою споруд у житловому фонді комунальної власності територіальної громади міста Харкова. Багатоквартирний будинок за адресою: [ADDRESS] є комунальною власністю територіальної громади міста Харкова та перебуває у господарському віданні КП "Житлокомсервіс". Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на неркухоме майно №450360142 від 03.11.2025, з 19.06.2012 року право власності на квартиру було зареєстровано за [PERSON] , а з 09.06.2023 право власності на квартиру було зареєстроване за [PERSON] , згідно договору дарування №624, виданого 09.06.2023 року. Позивач належним чином виконував свої зобов`язання щодо надання послуг з утримання багатоквартирних будинків і споруд та прибудинкових територій. В свою чергу, відповідачі за спожиті житлово-комунальні послуги належним чином не сплачували, внаслідок чого за адресою: [ADDRESS] утворилась заборгованість за період з 01.10.2016 по 01.11.2025 у сумі 78 2012, 29 гр. Розрахунок зазначеної заборгованості міститься у довідці про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг (додається до позовної заяви), де зазначена інформація про нарахування згідно встановлених тарифів. Послуги надаються всім співвласникам будинку, а тому підприємство зобов`язане надавати послуги незалежно від факту їх оплати окремими власниками житлових приміщень. Таким чином підприємство вимушене нести витрати, пов`язані з наданням послуг та не отримує повну оплату, що призводить до збільшення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, 02.12.2025 до суду надійшла заява представника КП "Житлокомсервіс" Геворкян Г.Г., в якій вона просила проводити судове засідання без її участі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судових засідань повідомлялись своєчасно та належним чином. Представник відповідачів Доценко Н.В. в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про перенесення судового засідання на іншу дату у зв`язку з її участю в іншому судовому засіданні в Зміївському районному суді Харківської області. Судове засідання, яке було призначене на 27.11.2025 просила перенести, у зв`язку з необхідністю ознайомлення з матеріалами справи та формування відзиву на позовну заяву. Разом з тим, судове засідання, призначене на 17.12.2025 року також просила відкласти, у зв`язку з необхідністю надання додаткового часу для надання додаткових доказів та складення відзиву на позовну заяву. Судове засідання, призначене на 22.01.2026 року також просила перенести, задля надання можливості підготувати відзив на позовну заяву та заперечення на позовну заяву. Разом з тим, суд зауважує, що справа перебуває в провадженні судді з 10.11.2025 року. Станом на день розгляду справи представником відповідача так і не надано, а ні заперечень на позовну заяву, а ні відзиву на позовну заяву, у зв`язку з чим такі дії представника відповідача суд розцінює як намагання затягування розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Вимоги ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачають, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим ЦПК України випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані (у письмовій або електронній формі, речовими об`єктами, висновками експертів, показаннями свідків), на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України в цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, згідно якого кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням 4 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 26.07.2006 № 69/06 створено КП "ЖИЛКОМСЕРВІС". Рішенням 23 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 26.01.2024 № 522/24 КП "ЖИЛКОМСЕРВІС" перейменовано у КП "ЖИТЛОКОМСЕРВІС", що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15.04.2024. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 № 1186 КП "ЖИЛКОМСЕРВІС" визначено виконавцем послуг з управління будинком, спорудою або групою споруд у житловому фонді комунальної власності територіальної громади міста Харкова. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 450360142 від 03.11.2025, квартира за адресою: [ADDRESS] , з 19.06.2012 на праві власності належала [PERSON] , а з 09.06.2023 право власності на квартиру було зареєстроване за [PERSON] , згідно договору дарування (а. с. 10). Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України № 1875-IV від 24.06.2004 споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. На виконання вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Рішення Харківської міської ради № 69/06 від 26.07.2006 "Про створення комунального підприємства "Жилкомсервіс" та рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 1186 від 20.12.2006 "Про визначення виконавців послуг в житловому фонді м. Харкова", відповідно до ч. 2 ст. 633 Цивільного кодексу України Позивачем, 28.11.2006 року в офіційному виданні Харківської міської ради - спецвипуску газети "Слобода", було опубліковано публічний договір про надання житлово-комунальних послуг № 95/1 (із змінами, внесеними в 2007 і 2009 роках) (а. с. 12). Згідно з вимогами ст. 633 ЦК України, публічний є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Виходячи з вимог зазначеної статті ЦК України, перелік послуг, по яким може бути укладено публічний договір, не є вичерпним. Законом України "Про житлово-комунальні послуги" та іншими актами цивільного законодавства не передбачено укладання типового договору про надання житлово-комунальних послуг між управителем та споживачами, а також обов`язковість письмової форми договору про надання житлово-комунальних послуг, що підтверджується ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів", відповідно до якої договором вважається усний чи письмовий правочин між споживачем і виконавцем про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Відповідно до п. 22 Договору № 95/1 цей договір набирав чинності з 01 січня 2007 року та укладений згідно з ч. 3 ст. 205, ст. ст. 642, 643 Цивільного кодексу України. Згідно п. 22 публічного договору про надання житлово-комунальних послуг договір укладається строком на 3 роки і вважається продовженим на той самий строк, якщо за місяць до закінчення дії його терміну однієї зі сторін не буде письмово заявлено про розірвання договору. Тобто, публічний договір від 28.11.2006 (зі змінами, внесеними у 2007 і 2009 роках) про надання житлово-комунальних послуг, є чинним, а співвласники багатоквартирного будинку, за адресою: [ADDRESS] , перебуває в договірних відносинах з КП "Житлокомсервіс" і повинен здійснювати оплату наданих послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової територій, відповідно до затвердженого органами місцевого самоврядування тарифом. Вартість послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій встановлюється відповідним рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради "Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова". КП "Жилкомсервіс" виконує свої обов`язки та забезпечує надання відповідачам послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, перелік яких затверджений рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2011 № 893 "Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова" (зі змінами, внесеними рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 27.01.2012 № 39 "Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2011 № 893 "Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова"; рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 10.05.2017 № 283 "Про коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова"), № 318 "Про корегування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова від 11.05.2018 оскільки відповідно до ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу на проведення ремонтних і профілактичних робіт, ліквідації аварії та її наслідків. Нарахування оплати за надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій здійснюється відповідно до Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 529 (зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів від 17 липня 2015 р. № 515) далі - Постанова. Таким чином, між сторонами встановилися договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідачі ними користуються. Отже законодавством встановлений обов`язок споживачів сплачувати в повному обсязі спожиті комунальні послуги. Відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні зі споживача коштів за надання житлово-комунальних послуг. А тому, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 30.10.2013 по справі № 6-59цс13 та від 25.11.2014 по справі № 3- 184цс14 та від 20.04.2016 по справі № 6-2951 цс-15. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги, згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними, в тому числі за утримання прибудинкової території. Однак, відповідачі не виконували обов`язки, покладені на них чинним законодавством та Договором № 95/1, у зв`язку з чим за ними утворилась заборгованість перед КП "Житлокомсервіс" за надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідно до ст. ст. 64, 67, 68, 162 Житлового кодексу України, статтями 360, 526, 611, 815, 816 Цивільного кодексу України, статтею 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п. п. 7-11, п. 13 Договору 95/1, на відповідачів покладені обов`язки сплачувати кошти за спожиті комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території у строки, встановлені договором або законом. Згідно статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. У відповідності положень статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] , згідно довідки про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг за період з 01.10.2016 по 01.06.2023 року сума боргу за послуги значиться у розмірі 55 967, 73 гр., яка числиться за відповідачем [PERSON] , а з 01.06.2023 по 01.11.2025 року сума боргу за послуги значиться у розмірі 22 244 ,56 гр., яка числиться за [PERSON] та розрахунку заборгованості, що підлягає стягненню за адресою: [ADDRESS] , заборгованість складає 78 212, 29 гр. (а. с. 7-9). Зазначене свідчить про неналежне виконання відповідачами зобов`язань, а тому порушує право позивача на одержання плати за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, позовні вимоги КП "Житлокомсервіс" про стягнення із відповідача заборгованості у загальному розмірі 78 212,29 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції № 5625 від 04.11.2025, позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 гр. (а. с. 5). В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3028,00 гр. На підставі викладеного,

Outcome: approved