Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

24.12.2025 позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за договором кредитної лінії №857216296 від 29.09.2024 у розмірі 13 446,00 грн та вирішити питання судових витрат, які включають в себе витрати на правову допомогу. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 29.09.2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №857216296 від 29.09.2024, за умовами якого відповідач отримав кредит на суму 5 400,00 грн. Вказує, що кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора PYMA-5844. Перед укладенням Кредитного договору Відповідач з метою отримання кредиту самостійно за допомогою мережі інтернет: перейшов на офіційний сайт Первісного кредитора - www.moneyveo.ua, зареєструвався на даному сайті, створивши Особистий кабінет Позичальника, за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи Первісного кредитора заповнив та подав Заявку на отримання грошових коштів в кредит, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, РНОКПП, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання ; пройшов належну перевірку (верифікацію), ознайомився та підтвердив згоду з офертою, індивідуальною частиною Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною Кредитного договору. Правила надання грошових коштів у кредит Первісного кредитора, перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.moneyveo.ua. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.41, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору; отримав на номер телефону, вказаний у Заявці, персональний одноразовий ідентифікатор, який потім використав для підписання Кредитного договору; надав згоду (акцепт) на пропозицію (оферту) Первісного кредитора щодо укладання Кредитного Договору (підписав Кредитний договір одноразовим ідентифікатором). Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання та надав Відповідачу грошові кошти у сумі 5 400,00 шляхом перерахування через банк-провайдер, що підтверджується Платіжним дорученням. 03.12.2024 між Первісним кредитором та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № МВ-ТП/11, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за договором кредитної лінії №857216296 від 29.09.2024. В подальшому, право грошової вимоги до відповідача за договором кредитної лінії №857216296 від 29.09.2024 відступлено 28.05.2025 на підставі договору факторингу № 28/0525-01, укладеного між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та 16.07.2025 на підставі договору факторингу № 16/07/25-Е, укладеного між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивачем. Зазначає, що в період відступлень права грошової вимоги до Відповідача по Кредитному договору між кредиторами, розмір суми боргу за Кредитним договором на момент чергового відступлення права вимоги зазначався у Реєстрах прав вимог (Реєстрі боржників). Загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором, становить 16 146,00 грн, яка складається з: 5 400,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 8 046,00 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 2 700,00 грн заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи), що підтверджується випискою з особового рахунку. Тому просить позов задовольнити, стягнути заборгованість за Кредитним договором № 857216296 від 29.09.2024 у розмірі 13 446,00 грн, понесені судові витрати на оплату судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в сумі 7000,00 грн. Ухвалою від 29.12.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач не скористався правом на подачу відзиву. 30.01.2026 задоволено клопотання представника позивача, витребувано докази у АТ «Універсалбанк», у зв`язку із першою неявкою в судове засідання належним чином повідомленого відповідача та витребуванням документів, розгляд справи відкладено. В судове засідання 13.02.2026 сторони не з`явились. Представник позивача у позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутності та зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, не повідомив суду про причини своєї відсутності, заяв чи клопотань не подав, хоча належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ст.247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, перевіривши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст.ст.81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що 29 вересня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено договір кредитної лінії №857216296 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Договір підписаний сторонами, а позичальником зокрема одноразовим ідентифікатором PYMA (а.с.42 53). Згідно п.2.1 Договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту в розмірі 5400 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Згідно з п.2.3 договору кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 5400 грн. 29.09.2024. Базова процентна ставка складає 1% в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожен день користування ним, що становить 365 % річних (п.8.3 договору). Кінцева дата повернення (виплати) кредиту 29.10.2029 (п.7.3 договору). На підтвердження укладення договору позивачем надано довідку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі, в якій зазначено про акцепт оферти позичальником [PERSON] (підписання договору одноразовим ідентифікатором): PYMA -5844, відправленого позичальнику 29.09.2024 року о 21:32:34 год. на номер мобільного телефону [NUMBER] (а.с.18). Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором кредитної лінії №857216296 від 29.09.2024, що підтверджується платіжним дорученням №9387692e-b567-467f-b9b5-4e5dfdaa44f0 (а.с.8), зі змісту яких вбачається, що платником ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" здійснено переказ коштів згідно договору №857216296 від 29.09.2024 [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] , безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer. Крім того, згідно з повідомленням АТ "Універсал Банк" №БТ/Е-3874 від 05.02.2026 та виписки про рух коштів по картці, наданими на виконання ухвали суду про витребування доказів, на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] банком емітовано платіжну картку № [NUMBER] , на яку в період з 29.09.2024 року по 04.10.2024 було зараховано платіж у сумі 5400 грн., що відповідає даті укладання кредитного договору, та сумі наданого кредиту. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором кредитної лінії №857216296 від 29.09.2024 (а.с.61), виписки з особового рахунку за договором кредитної лінії №857216296 від 29.09.2024 (а.с.60), станом на 01.11.2025 року заборгованість становить 16 146,00 грн, яка складається з: 5 400,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 8 046,00 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 2 700,00 грн заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Разом із тим, судом встановлено, що 03.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (Фактор) було укладено Договір факторингу №МВ-ТП/11, за умовами якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (а.с.89-91). Як вбачається з Реєстру прав вимоги від 03.12.2024 року, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №857216296 від 29.09.2024 року в сумі 11610,00 грн., яка складається з: 5400 грн - заборгованість за тілом кредиту, 3510,00 грн - заборгованість за відсотками, 2700,00 - заборгованість за іншими нарахуваннями (а.с.87-88). 28.05.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 28/0525-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (а.с.81-85). Відповідно до п. 1.3 вказаного договору під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.5 договору факторингу №28/0525-01 від 28.05.2025 встановлено, що реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за цим договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку № 1 до цього договору. Як вбачається з Реєстру прав вимоги №2 від 28.05.2025 року, до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №857216296 від 29.09.2024 року в сумі 16146,00 грн., яка складається з: 5400 грн - заборгованість за тілом кредиту, 8046,00 грн - заборгованість за відсотками, 2700,00 - заборгованість за іншими нарахуваннями (а.с.79-80). 16.07.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та позивачем ТОВ «ФК «Ейс» було укладено Договір факторингу №16/07/25-Е (а.с. 72-77). Відповідно до п. 1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі Реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до Реєстру боржників №2 до договору факторингу №16/07/25-Е від 16.07.2025, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №857216296 від 29.09.2024 року в сумі 16146,00 грн., яка складається з: 5400 грн - заборгованість за тілом кредиту, 8046,00 грн - заборгованість за відсотками, 2700,00 - заборгованість за іншими нарахуваннями (а.с.70-71). 16.07.2025 року сторонами підписано акт прийому-передачі Реєстру боржників №2 до договору факторингу №16/07/25-Е від 16.07.2025, згідно якого клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників в кількості 6715, після чого, з урахуванням п.1.2 договору факторингу №16/07/25-Е від 16.07.2025, від клієнта до Фактора переходять Права вимоги заборгованості від боржників і Фактор стає кредитом по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с.67). Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. В силу ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України). У п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 , від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20. Судом встановлено, що 29.09.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №857216296 у формі електронного документу, який був підписаний останнім за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором PYMA -5844. Укладання договорів із використанням електронного (цифрового) підпису відповідає приписам Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про електроні документи та електронний документообіг». Без проходження реєстрації та отримання відповідачем одноразового ідентифікатора (який використовується як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт до особистого кабінету за допомогою паролю та логіна Договір кредитної лінії №857216296 з ним не був би укладений. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За приписами частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, здійснивши переказ коштів відповідачу на банківську картку № [NUMBER] в розмірі 5400 грн, яка передбачена умовами Договору кредитної лінії №857216296, що підтверджується платіжним дорученням №9387692e-b567-467f-b9b5-4e5dfdaa44f0, повідомленням АТ "Універсал Банк" №БТ/Е-3874 від 05.02.2026 та випискою про рух коштів по картці. З повідомлення АТ "Універсал Банк" №БТ/Е-3874 від 05.02.2026 також встановлено, що платіжна картка №4441-1144-29641937 емітована [PERSON] . Наведені вище обставини свідчать про факт отримання відповідачем кредитних коштів, схвалення ним, як умов, Договору кредитної лінії. Разом з цим, відповідач свого зобов`язання за Договором кредитної лінії не виконав, у передбачений у договорі строк кошти (суму кредиту) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість. Так, із детального розрахунку заборгованості за договором кредитної лінії №857216296 від 29.09.2024, виписки з особового рахунку за договором кредитної лінії №857216296 від 29.09.2024, встановлено що станом на 01.11.2025 року за [PERSON] числиться заборгованість в розмірі 16 146,00 грн, з яких: 5 400,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 8 046,00 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 2 700,00 грн заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Як вбачається із матеріалів справи, позивач, як правоноступник первісного кредитора, просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 13 446,00 грн, тобто складові: 5 400,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 8 046,00 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Щодо набуття ТОВ «ФК «Ейс» права грошової вимоги за вказаним кредитним договором, суд виходить з наступного. Відповідно до п.1 ч.1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Надані позивачем договори факторингу є дійсними та чинними, відомостей про те, що вони оскаржувались в судовому порядку відсутні. За наведених обставин, суд вважає, що позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» як новий кредитор, набув право вимоги до відповідача за договором кредитної лінії №857216296 від 29.09.2024 . Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За правилами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом. Згідно з частинами першою та другою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Дослідивши вказаний розрахунок та інші матеріали справи, виходячи із заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що заявлена до стягнення позивачем сума заборгованості за основною сумою боргу за Договором кредитної лінії та процентами за користування кредитом узгоджується із умовами договору, розмір відсотків розраховано, виходячи із процентної ставки, погодженої сторонами, що відповідає принципу свободи договору, в межах строку кредитування. Розмір заборгованості відповідачем не спростований, позивач набув права вимоги до [PERSON] за договором кредитної лінії №857216296 від 29.09.2024, а тому суд дійшов висновку про необхідність захисту прав ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» шляхом стягнення з відповідача заборгованості за договором кредитної лінії №857216296 від 29.09.2024 за сумою кредиту у розмірі 5400,00 грн та нарахованими процентами у сумі 8046,00 грн. За наведених обставин, позов в цій частині є підставним та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) суду надано копії таких документів: договору про надання правничої допомоги, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» та адвокатським бюро «Соломко та партнери» №20/08/25-01 від 20.08.2025 (а.с.58-59); додаткової угоди № 25771126427 від 11.09.2025 до договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 (а.с.57); акту прийому-передачі наданих послуг від 25.11.2025 на суму 7000,00 грн. (а.с.56); свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, видане Соломко О.В. серії КС №7073/10 від 19.10.2018 (а.с.55); довіреність на представництво інтересів ТОВ «ФК «Ейс» від 11.08.2025 виданої на ім`я адвоката Соломко О.В. (а.с.54). Суд вважає, що надані документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем витрат, що пов`язані з наданою правничою допомогою адвокатом. Проте, варто зауважити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial