Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 1.1. У вересні 2025 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з указаним позовом, просить поновити строк позовної давності для подання позову та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 200090662 від 19.08.2014 року у розмірі 86 204 грн 21 коп, витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. 1.2. Позов обґрунтовано тим, що 19.08.2014 року між публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та [PERSON] укладено угоду № 200090662 щодо кредитування - кредитний договір, відповідно до умов якого (повернення, платності, строковості) банк надав відповідачу у користування кредитні кошти в розмірі 28 250 грн, з встановленим строком кредитування з 19.08.2014 року по 19.08.2019 року. 1.3. Відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 1.4. 20 липня 2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020 року, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020 року, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року у справі № 910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за зазначеним кредитним договором. ПАТ «Банк Михайлівський», правонаступником якого є ТОВ «Діджи Фінанс», виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. 1.5. Загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 86 204 грн 21 коп, з яких: 21 301 грн 07 коп - заборгованість за кредитом; 44 574 грн 96 коп - заборгованість за відсотками; 14 404 грн 75 коп - сума інфляційних втрат; 5 923 грн 43 коп - сума 3% річних. 1.6. Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано. 2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 2.1. Святошинським районним судом м. Києва на підставі ухвали від 15.09.2025 року в порядку п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України справу передано до Соснівського районного суду м. Черкаси. 2.2. Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкас від 08.10.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 2.3. Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 06.11.2025 року позов залишено без руху для усунення недоліків і 20.01.2026 року справу було призначено до розгляду на 16.02.2026 року. 2.4. У судове засідання представник позивача не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просив розгляд проводити без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. 2.5. Відповідачка у судове засідання 16.02.2026 року повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила; про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що відповідає положенням ч. 7 ст. 128 ЦПК України. 2.6. Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкас від 16.02.2026 року вирішено розглядати справу з ухваленням заочного рішення. 3. Положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини 3.1. За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 3.2. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 3.3. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 3.4. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 3.5. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. 3.6. Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 3.7. Також згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 3.8. Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 3.9. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст. 629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами. 3.10. Також статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 3.11. Статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 3.12. Крім того, ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 3.13. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. 3.14. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 3.15. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). 3.16. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1 та 5 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку шляхом направлення вимоги позичальнику або ж у судовому порядку. 3.17. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. 3.18. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. 3.19. Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. 4. Фактичні обставини, встановлені судом 4.1. Судом установлено, що 19.08.2014 року між публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та [PERSON] укладено угоду № 200090662 щодо кредитування - кредитний договір, відповідно до умов якого (повернення, платності, строковості) банк надав відповідачу у користування кредитні кошти в розмірі 28 250 грн із встановленим строком кредитування з 19.08.2014 року по 19.08.2019 року. 4.2. На підтвердження факту укладення кредитного договору між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] надано підписані відповідачем копії письмових доказів, зокрема: заяву (оферту) № 200090662 від 19.08.2014 року, анкету № 594651 від 19.08.2014 року, довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту від 19.08.2014 року, договір добровільного страхування життя від 19.08.2014 року. 4.3. За змістом п. 1 заяви (оферти) № 200090662 [PERSON] запропонувала банку на умовах, викладених у заяві, Умовах надання та обслуговування платіжних карток банку та Тарифах по картках банку укласти з нею договір про надання та використання платіжної картки, в рамках якого відкрити на її імя поточний рахунок, випустити на її імя платіжну картку, для здійснення операцій за рахунком картки, сума яких перевищує залишок грошових коштів на рахунку картки, , встановити їй ліміт, в межах якого вона має право здійснювати операції з використання картки за рахунок наданого банком кредиту. [PERSON] погодилась із тим, що складовою та невідємною частиною договору про картку будуть являтись Умови по картках та Тарифи по картках, з якими вона ознайомлена; прийняттям (акцептом) банком її заяви (оферти) про укладення договору про картку будуть дії банку по відкриттю їй рахунку картки; розмір ліміту буде встановлений банком самостійно на підставі відомостей, повідомлених їй банком; строк дії ліміту під операції з карткою відповідатиме строку дії договору про картку. 4.4. У пунктах 3.3-3.4 заяви (оферти) № 200090662 визначено, що розмір наданих [PERSON] кредитних коштів банком не може перевищувати зазначений в ОП заяви «бажаний кредитний ліміт» та ліміт по картці, визначений банком самостійно. Сторони також погодились, що кредитування рахунку можливе з перевищенням ліміту зазначеного в п. 3.3 цієї заяви у порядку та на умовах та у строки, передбачені Умовами по картках, Тарифами по картках та окремими документами, підписаними клієнтом 4.5. Як вбачається із підписаних [PERSON] 19 серпня 2014 року Тарифів по продукту «МКредитка», строк дії не іменної платіжної картки становить 5 років, , розмір процентів на операції, які здійснені в торгівельній мережі та мережі Інтернет 3,9 %, на операції з видачі готівки 4,9 %, пільговий період користування кредитними коштами до 60 днів, розмір обов`язкового щомісячного платежу 3% від фактичної заборгованості по кредиту на розрахункову дату, а також комісійні винагороди та плати, додаткові нарахування за договором згідно тарифів Банку, але не менше 50 грн та не більше існуючої заборгованості за договором; нарахування процентів на залишок по рахунку 11 % річних. 4.6. 19 серпня 2014 рок [PERSON] отримала кредитну картку № [NUMBER] . 4.7. 20.07.2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір №7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк ПАТ «Банк Михайлівський» відступає новому кредитору ТОВ «Діджи Фінанс» належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього договору (боржники), включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, що підтверджується копією вказаного договору. 4.8. З копії Витягу з додатку №1 до Договору №7_БМ із відступленням прав вимоги за кредитними договорами від 20.07.2020 року, відповідно до якого до нового кредитора ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 200090662 від 19.08.2014 року у загальному розмірі 65 876 грн 03 коп. 4.9. Згідно з наданим позивачем розрахунком, сума заборгованості за договором становить 86 204 грн 21 коп, з яких: 65876 грн 03 коп. основний борг, 14 404 грн 75 коп. інфляційні втрати, 5 923 грн 43 коп - сума 3% річних. 4.10. Приналежність права вимоги за вищезазначеними кредитними договорами які були предметом договору відступлення прав вимоги від 20.07.2020 укладеним між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» було предметом спору у справі № 910/11298/16 Господарського суду міста Києва за позовом ПАТ «Банк Михайлівський» (ухвалою Господарського суду від 03.09.2020 замінено на правонаступника - ТОВ «Діджи Фінанс») до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; Національного банку України, про застосувати наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ФК «Плеяда», визнання недійсним договору факторингу від 20.05.2016 № 1, укладеного між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор». 4.11. Постановою від 01.07.2021 року у справі № 910/11298/16 визначено зокрема: - застосувати наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2. - зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2. 4.12. Оригінали документів, а саме кредитних договорів, щодо яких право вимоги відступлено на підставі договору від 20.07.2020 року не були передані ТОВ «Діджи Фінанс». 4.13. На примусове виконання вищезазначеної постанови суду за заявами ТОВ «Діджи Фінанс» від 12.08.2021 - приватним виконавцем відкрито ВП 66483131 щодо ТОВ «ФК «Плеяда» та від 12.08.2021 - приватним виконавцем відкрито ВП 66491947 щодо ТОВ «ФК «Фагор». 4.14. На початку 2023 року оригінали вищезазначених документів були отримані ТОВ «Діджи Фінанс». 5. Оцінка Суду 5.1. Оскільки позичальник, отримав кошти за кредитним договором та не повернув їх у визначені строки, не сплативши погоджені сторонами договору відсотки за кредитом, отже має заборгованість, права вимоги щодо стягнення якої наявні у позивача за укладеними договорами факторингу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 200090662 від 19.08.2014 року у розмірі 86 204 грн 21 коп. 5.2. При цьому доказів виконання хоча б частково наявних грошових зобов`язань ні перед позивачем у справі, ні перед попередніми кредиторами відповідачем суду не надано. 6. Розподіл судових витрат між сторонами 6.1. Враховуючи висновок суду про задоволення позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати у виді судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп. 6.2. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом ст. 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 6.3. Приписами ст. 141 ЦПК України визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 6.4. Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. 6.5. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 6.6. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 6.7. Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн, підтверджуються: договором № 26 від 15 лютого 2024 про надання правової допомоги Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Міньковської А.В. серія КС № 11306/10, детальним описом робіт; актом виконаних робіт, надання послуг від 14 серпня 2025 року з підписами сторін. 6.8. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. 6.9. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанова ВП ВС від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц). 6.10.Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandispimeniw ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited»npoTH України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). 6.11. Якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу (постанови ВС від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019 року у справі № 917/1071/18). 6.12. Судом вбачається, що заявлені представником позивача вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу не є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову. 6.13. Отже, з огляду на зазначені норми права, правову позицію Великої Палати Верховного Суду та встановлені обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Outcome: approved