Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулся до суду з позовною заявою до Свалявського ВДВС про зняття арешту з нерухомого майна, у якій просить зняти арешт з нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] у формі заборони на його відчуження, накладене відповідно до постанови про арешт майна боржника №459196877 від 13.01.2015 року. В обгрунтування доводів зазначає, що наявність такої заборони унеможливлює прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] , який помер [INFO] і є співвласником. Вимоги мотивує тим, що наявність запису про обтяження унеможливлює розпорядження належним позивачу майном, у позасудовому порядку вирішити таке питання неможливо, жодних відомостей про виконавчі провадження відносно [PERSON] відсутні, просить суд зняти заборону з квартири. Суд своєю ухвалою від 02.02.2026 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання без повідомлення сторін. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та заінтересованій особі копія заяви з доданими до заяви документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта".Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Розгляд справи призначено на 11:30 годину 20.02.2026 року. Позивач заявлені позовні вимоги про зняття арешту з майна підтримує. Просить позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача начальник відділу ДВС Янович С.П., яка діє в інтересах Свалявського ВДВС у Мукачівському районі Закарпатської області ЗМУ МЮ подала до суду заяву (вх. №993) про розгляд справи у відсутності представника відділу ДВС. Заперечень, що спростовують позовні вимоги не мають. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження. Суд проводить розгляд справи за наявними доказами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч. 1 ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ч.2 ст. 83 ЦПК України - позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст.4 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, ст. 55 Конституції України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; ст. 20 ЦК України - право на захист особа здійснює на свій розсуд. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). Позивач у позовній заяві зазначає, що [PERSON] є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] . Після смерті сина [PERSON] , який помер [INFO] , позивач мала намір оформити право на спадщину за законом та отримати свідоцтво про право на спадщину, до складу якої входить частка сина у вищевказаній квартирі. Після звернення до нотаріуса стало відомо, що відповідно до постанови Свалявського РВ ДВС про арешт майна боржника оголошено заборону на його відчуження. Відповідно до ст. 317, 319 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд встановив, що згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Свалявською міською радою від 17.07.2003 року серія [NUMBER] на підставі рішення виконавчого комітету від 20.02.2003 року за №4; копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу: 1055775 від 22.07.2003 року, виданого Свалявським державним виробничим підприємством технічної інвентаризації, реєстраційний номер 1912948 - [PERSON] (позивач) є власником на праві приватної спільної сумісної власності квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав (актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень) підтверджується наявність запису про обтяження: 8433044, внесеного 20.01.2015 року, зареєстрованого державним реєстратором: Мауріц Артуром Тиберійовичем, Свалявське управління юстиції на підставі: постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, серія та номер: 459196877, виданий 13.01.2015 року видавник: Свалявський РВ ДВС; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 18726388 від 20.01.2015 року, Свалявське районне управління юстиції; вид обтяження: арешт нерухомого майна; об`єкт обтяження: все майно, тип майна: квартира, адреса нерухомого майна: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Суд встановив, що згідно інформації з Єдиного реєстру боржників від 20.01.2026 року - за параметрами [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] - інформація в Єдиному реєстрі боржників відсутня. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - скасування судом обтяження, що міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна є підставою для скасування запису про його державну реєстрацію. Оцінивши надані суду докази в їх сукупності, на які позивач послалася як на підставу своїх вимог, враховуючи встановлені та досліджені докази в судовому засіданні, що наявність запису на обтяження на майно [PERSON] порушує право власності позивача, що іншого способу зняти заборону у позивача, крім судового немає, що від відповідача заперечень, що спростовують заявлені вимоги не надійшло, суд доходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. Відповідно до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат; ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; ч.1 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України. Статтею 129 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved