Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Представник ТОВ «УМ Факторинг" просить ухвалити рішення про стягнення із [PERSON] 135 162,5 гривень заборгованості за кредитним договором №1570978 від 15.06.2024 року. Вимоги обґрунтовано тим, що 15.06.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та Відповідачем в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» було укладено договір споживчого кредиту № 1570978. На підставі договору Відповідач отримав кредитні кошти в сумі 27 500,00 грн. шляхом їх зарахування на його банківську картку № [NUMBER] . Строк кредитування становить 360 днів, а процентна ставка за користування коштами 1,5 % від суми кредиту за кожний день протягом терміну дії договору. В подальшому, 18 грудня 2024 року ТОВ «Селфі Кредит» передало право вимоги за кредитним договором № 1570978 від 15.06.2024 року Товариству з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» (Позивачу) на підставі договору факторингу № 18/12/24 від 18 грудня 2024 року. Станом на дату звернення до суду, Відповідач борг та нараховані відсотки не погасив, наявне прострочення за договором споживчого кредитування № 1570978 від 15.06.2024 року у розмірі 135 162,50 грн., у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 28 листопада 2025 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою суду від 22 грудня 2025 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності та висловив згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач про розгляд справи по суті належним чином була повідомлена, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення з повідомленням суду, однак в судові засідання не з`являлася, відзиву на позов не подала, про причини неможливості розгляду справи за її відсутності не сповістила. З огляду на викладене суд провів заочний розгляд позову відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. 15 червня 2024 року [PERSON] уклала з ТОВ «Селфі Кредит» в електронній формі, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», договір споживчого кредиту № 1570978, підписавши електронним підписом одноразовим ідентифікатором T399 об 11:05:02 годині. Відповідно до умов цього договору Товариство надає Споживачу кошти у кредит в національній валюті України гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п.1.1). 1.2. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 27 500,00 гривень. Тип кредиту кредит. 1.3. Строк кредиту - 360 дні (в)(день). 1.4. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. 1.5. Тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти в наступному порядку та на таких умовах: 1.5.1. Стандартна процентна ставка становить 1.5 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. 1.6. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. 1.7. Денна процентна ставка на дату укладення Договору складає: 1.7.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 1.5 % в день. 1.8. Загальні витрати на дату укладення Договору складають: 1.8.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 148500 грн. 1.9. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: 1.9.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 9089.90 % річних. 1.10. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: 1.10.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 176000 грн. 2.1. Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № [NUMBER] . 2.2. Сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього Договору. Дати надання кредиту: 15.06.2024 року. На виконання умов договору № 1570978 шляхом поповнення банківської картки № [NUMBER] ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ" було надано кредит у сумі 27 500,00 гривень. Вказаний факт підтверджується наданою на вимогу суду АТ «Універсал Банк» випискою про рух коштів по картці № [NUMBER] , яку було емітовано АТ «Універсал Банк» на ім`я [PERSON] . 18 грудня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Ум Факторинг» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування, у сумі, що дорівнює ціні договору, у порядку та у строки, встановлені цим договором, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Відповідно до Витягу з Акту приймання-передачі Реєстру боржників від 18 грудня 2024 року до вказаного договору факторингу право вимоги за кредитним договором №1570978 від 15.06.2024 року перейшло до ТОВ «Ум Факторинг». Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч.ч.1, 2 ст.10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до вимог ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до абз.2 ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначаються Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Стаття 1077 ЦК України передбачає, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ст.1078 ЦК України). У цій справі із досліджених доказів встановлено, що кредитний договір №1570978 від 15.06.2024 року укладений з дотриманням вимог Закону України «Про електронну комерцію». Цей договір містить особисті дані відповідачки [PERSON] як позичальника, її адресу місця проживання, РНОКПП, паспортні дані, номери мобільних телефонів, адресу електронної пошти. Договір, додаток № 1, додаток № 2 до нього та паспорт споживчого кредиту підписано електронним підписом відповідачки одноразовим ідентифікатором, що в повній мірі узгоджується із положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Укладення цього кредитного договору та отримання кредитних коштів від ТОВ «Селфі Кредит» в сумі 27 500,00 грн відповідачка не заперечила і не спростувала. Позивач ТОВ «УМ Факторинг" набуло права вимоги до боржників за укладеним із ТОВ «Селфі Кредит» договором факторингу від 18 грудня 2024 року, а відтак і до відповідача [PERSON] за кредитним договором №1570978 від 15.06.2024 року. Наданий позивачем розрахунок заборгованості, який по сумі і складових заборгованості відповідає реєстру боржників, узгоджується з умовами кредитного договору, зокрема щодо строку кредитування та нарахованих процентів, здійснений з урахуванням положень Закону України № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (далі Закон № 3498-IX), який встановив імперативні обмеження щодо максимального розміру денної процентної ставки за договорами споживчого кредиту. Такий розрахунок заборгованості відповідачка не спростувала, тому за відсутності інших доказів у суду відсутні підстави не приймати його до уваги. Крім цього, доказів погашення кредитної заборгованості після укладення договору факторингу матеріали справи не містять та таких не надано [PERSON] . При розгляді справи суд, відповідно до вимог статей 10, 12, 13 ЦПК України, керується принципом верховенства права та розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для вирішення справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.83 ЦПК України позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. За змістом ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи, що відповідачка не виконала свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором, позивач, який отримав право вимоги за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору факторингу, а тому суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: approved