Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

24 вересня 2025 року до Самарського районного суду міста Дніпра надійшла вищевказана позовна заява, відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 90266,61 грн., а також витрати по справі. У обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 08.04.2021 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено договір № 275009-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 08.04.2021 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір № 275009-КС-001 про надання кредиту. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, надало позичальнику грошові кошти в розмірі 38 000, 00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника. Відповідач [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у боржника станом на 14.09.2024 року утворилась заборгованість в розмірі 90266,61 грн., що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 35879,84 грн., суми прострочених платежів по процентах 50716,82 грн., суми прострочених платежів за комісією 3669,95 грн. Ухвалою судді від 11 листопада 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від представника відповідача надійшли письмові пояснення відзив на позовну заяву, відповідно до якої зазначив, що відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі, зазначає, що позивачем на підтвердження перерахування коштів відповідачу не надано жодних належних, достовірних та допустимих доказів. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду клопотання, у якому просив розглядати справу у його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та пояснив, що на договорі кредиту не має підпису відповідача, умови договору є несправедливими, не встановлена річна ставка, що має бути, зазначено лише штрафи, просив визнати відсоткову ставку несправедливою. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 08.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір № 275009-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначений ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 08.04.2021 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір № 275009-КС-001 про надання кредиту. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, надало позичальнику грошові кошти в розмірі 38000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника. Вказані обставини підтверджуються: (акцепт) пропозицією (оферти) щодо укладення договору № 275009-КС-001 від 08.04.2021; договором № 275009-КС-001 від 08.04.2021 про надання кредиту; візуальною формою послідовності дій клієнта; анкетою клієнта; Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА»; розрахунком заборгованості за кредитом у гривні. Разом із тим, відповідач свої кредитні зобов`язання належним чином не виконував, тому станом на 14.09.2025 року утворилась заборгованість в розмірі 90266,61 грн., що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 35879,84,00 грн., суми прострочених платежів по процентах 50716,82 грн., суми прострочених платежів за комісією 3669,95 грн. Відповідно до умов договору кредиту, позивач надав позичальнику грошові кошти у розмірі 38000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти. Тип кредиту: кредит, строк на який надається кредит: 24 тижні до 23.09.2021, стандартна процентна ставка є фіксованою та становить 0,86664474. Комісія за надання кредиту 5700,00 грн., орієнтована загальна вартість кредиту: 83640,00грн. Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором GI-1225 (підсистема «Електронний суд»). До матеріалів справи також додана візуальна форма послідовності дій клієнта [PERSON] щодо укладення електронного договору №275009-КС-001 про надання кредиту від 04.04.2010 року, в якій відображена послідовність дій позивача та відповідача як клієнта в ІТС та анкета клієнта (підсистема «Електронний суд»). Згідно підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ «ПрофіГід» провів успішну транзакцію: перерах. коштів [PERSON] відповідно до кредитного договору №275009-КС-001 від 08.04.2021 року в сумі 38000,00 грн. на номер платіжної картки отримувача. Факт зарахування коштів також підтверджується відповіддю, що надійшла з АТ «А- БАНК», який повідомив, що на ім`я [PERSON] було емітовано платіжну картку № [NUMBER] , на яку 08.04.2021 було зараховано 20000,00 грн та 18000,00 грн. З наданого «Руху коштів по картці» з 04.04.2024 до 01.09.2024 вбачається, що [PERSON] користувалася грошовими коштами. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом позичальника та довідки про стан заборгованості, станом на 14.09.2024 року утворилась заборгованість в розмірі 90266,61 грн., що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 35879,84 грн., суми прострочених платежів по процентах 50716,82 грн., суми прострочених платежів за комісією 3669,95 грн. Нарахування відсотків здійснювалось позивачем в межах строку визначеного кредитним договором. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. З огляду на викладене, на підставі укладеного сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст.526,527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Суд критично ставиться до тверджень відповідача про те, що жодних кредитів вона не брала та до фінансових установ не зверталась, оскільки кредитний договір містить відомості про відповідача, включаючи її номер телефону, які тільки вона сама могла надати позивачу, до того ж кредитний договір підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що надісланий на вказаний нею номер телефону, як це передбачено законом. Окрім того з «Руху коштів по рахунку», що наданий на ухвалу суду АТ «А-БАНК» вбачається, що 08.04.2021 року на емітовану банком карту на ім`я [PERSON] , було зараховано 38000,00 грн, якими відповідач користувалась на власний розсуд. Розглядаючи доводи відповідача про незаконність нарахування комісії, суд зазначає наступне. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21. Таким чином, виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 1, ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосуванняст.11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в тому числі і в судовому порядку). Включення до тексту кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту у розмірі 5700,00 гривень, а також подальше витребування нарахованої комісії позивачем з відповідача, суд вважає таким, що відповідає вимогам діючого законодавства, а тому доводи Відповідача з цього питання є необґрунтованими та таким, що не заслуговують на увагу. Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість у сумі 90266,61грн, яка складається з що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 35879,84 грн., суми прострочених платежів по процентах 50716,82 грн., суми прострочених платежів за комісією 3669,95 грн. Також, згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved