Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

У квітні 2025 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго») звернулося з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути на свою користь з відповідачки заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 19 861,47 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 2 959,36 грн, три відсотки річних у розмірі 739,50 грн; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 5 032,67 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 749,87 грн, три відсотки річних у розмірі 188,62 грн; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 43 103,83 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 5 338,73 грн, три відсотки річних у розмірі 1 315,60 грн, пеню у розмірі 1 600,64 грн; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 11 292,37 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 1 697,41 грн, три відсотки річних у розмірі 428,48 грн, пеню у розмірі 521,32 грн; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 951,96 грн, заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 712,80 грн та судові витрати. Свої вимоги мотивувало тим, що КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року (далі - Закон) на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085). Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем. Квартира за адресою: [ADDRESS] , під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а тому відповідачка є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Відповідач від послуг централізованого опалення та/або постачання теплової енергії, постачання гарячої води та/або централізованого постачання гарячої води встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялась, проте своєчасно не сплачувала за спожиті послуги, в результаті чого станом на 31 березня 2025 утворилась заборгованість у розмірі 80 955,10 грн, яка складається з заборгованості за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року за послуги з централізованого опалення в розмірі 19 861,47 грн, заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 5 032,67 грн; за період з 01 листопада 2021 року заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 43 103,83 грн, заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 11 292,37 грн. Також у відповідачки існує заборгованість за період з 01 листопада 2021 року з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії у розмірі 951,96 грн та з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання гарячої води у розмірі 712,80 грн. Крім того, позивач на підставі договору про відступлення права вимоги від 11 жовтня 2018 року № 602-18, укладеного з Публічним акціонерним товариством «Київенерго» прийняв право вимоги до відповідачів з оплати спожитих послуг до 01 травня 2018 року з надання послуг з централізованого опалення у розмірі 0,00 грн та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн. За таких обставин, відповідачка має заборгованість перед позивачем в загальному розмірі 96 494,63 грн. Процесуальні дії Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 травня 2025 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю. О. (а. с 21, 22). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 05 травня 2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (викликом) сторін (а. с. 25). Відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 28 травня 2025 року представника відповідача Мневець О. М. сформував в системі «Електронний суд» клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 29 травня 2025 року клопотання представника відповідача Мневець О. М. про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін залишено без задоволення (а. с. 36, 37). 10 червня 2025 року представник відповідача Мневець О. М. сформував в системі «Електронний суд» відзив на позов, у якому просив задовольнити клопотання про зобов`язання позивача виконати дії щодо проведення перерахунку нарахувань в частині послуги постачання гарячої води за фактичним споживанням на підставі показів індивідуального засобу обліку гарячої води; відмовити у позові в частині нарахованої заборгованості за послугу централізованого опалення/постачання теплової енергії за їх недоведеністю; застосувати до спірних правовідносин наслідки пропуску строку позовної давності в частині заявлених вимог про нараховані суми інфляційної складової, 3% річних та пені. У відзиві представник відповідача Мневець О. М. зазначає про те, що відповідач фактично не споживала послуги гарячого водопостачання за період з 07 квітня 2022 року до 17 січня 2025 року, оскільки перебувала за межами України. З урахуванням частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін. Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. На виконання вимог Закону на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085). Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем. Квартира за адресою: [ADDRESS] , під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а тому відповідачка є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Згідно з витягом з реєстру територіальної громади м. Києва за адресою: [ADDRESS] з 08 вересня 2015 року зареєстрована [PERSON] (а. с. 5), яка є її власністю з 10 вересня 2021 року (а. с. 49). На підставі Договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго», прийняв право вимоги до відповідачів з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води (а. с.19). Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 Закону житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Положеннями пункту 2 частини першої статті 5 Закону визначено, що до житлово-комунальних послуг, належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Позивач зазначає, що виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: позивач надає послуги, щомісячно надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а відповідач споживає надані послуги та зобов`язаний оплатити їх вартість. Відповідно до статті 19 Закону учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з пунктами 5, 10 частини другої статті 7 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). У статті 12 Закону визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Частиною першою статті 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Як вбачається зі змісту позовної заяви КП «Київтеплоенерго», на підставі типового договору було підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085). Згідно з пунктом 3 Розділу VI Прикінцевих та перехідних Закону положення договорів про надання комунальних послуг, укладених до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Так, за змістом положень статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно з частиною першою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статей 641, 642 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. До того ж, слід зазначити, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, необхідним є доведення факту надання та споживання таких послуг. Такий висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 квітня 2020 року (справа №910/7968/19). Частина четверта статті 319 ЦК України визначає, що власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України). Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (частина третя статті 9 Закону). Відповідно до статей 156, 162 Житлового кодексу України (далі - ЖК України), власники квартир зобов`язані брати участь у витратах по утриманню квартир і при домової території, проведенню ремонту та своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Як вбачається з витягу з реєстру територіальної громади м. Києва станом на 18 квітня 2025 року за адресою: [ADDRESS] , з 08 вересня 2015 року зареєстрована [PERSON] . Крім того, відповідачка є власницею квартири з 10 вересня 2021 року. Таким чином, відповідачка споживала послуги з центрального опалення та з централізованого постачання гарячої води і у зв`язку з неналежним виконанням обов`язку щодо оплати послуг у неї утворився борг з 01 листопада 2021 року за спожиті послуги з постачання теплової енергії у розмірі 43 103,83 грн та послуги з постачання гарячої води у розмірі 11 292,37 грн. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Згідно з пунктом 3.4.2 Договору цесії позивач прийняв право вимоги замість кредитора до споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії сплати заборгованостей з оплати спожитих з 01 травня 2018 року послуг з центрального опалення у розмірі 19 861,47 грн та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 3 032,67 грн. Також, за вищевказаною адресою існує заборгованість за період з 01 листопада 2021 року з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії у розмірі 951,96 грн; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 712,80 грн. Відповідачкою не надано жодних належних та допустимих доказів відсутності заборгованості за отримані послуги чи існування її в меншому розмірі ніж заявлено позивачем та/або доказів ненадання відповідних послуг. Посилання у відзиві на перебування відповідачки за межами України у період з 07 квітня 2022 року до 17 січня 2025 року не звільняє її від сплати заборгованості за житлово-комунальні послуги, що були надані за адресою квартири, що їй належить. Згідно зі статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином відповідачка зобов`язана сплатити нараховані позивачем: індекс інфляції за період з 01 травня 2018 року до 31 жовтня 2021 року прострочення заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 2 959,36 грн та три проценти річних у розмірі 739,50 грн; індекс інфляції за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року прострочення заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 749,87 грн та три проценти річних у розмірі 188,62 грн; індекс інфляції за період з 01 листопада 2021 року прострочення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 5338,73 грн та три проценти річних у розмірі 1315,60 грн; індекс інфляції за період з 01 листопада 2021 року прострочення заборгованості за послуги з постачання гарячої води у розмірі 1697,41 грн та три проценти річних у розмірі 428,48 грн. Відповідно до статті 26 Закону у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. У відзиві представник відповідачки заявив про застосування наслідків спливу строків позовної давності в частині заявлених вимог про нараховані суми інфляційної складової, 3 % річних та пені. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). З урахуванням наведеного, вимоги щодо стягнення пені до 30 квітня 2024 року є такими, що заявлені з пропуском позовної давності. Таким чином, перевіривши наданий позивачем розрахунок суми пені, суд дійшов висновку, що з відповідачки підлягає стягненню пеня, нарахована на заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води у період з 01 травня 2024 року у розмірі 1 576,97 грн (1 210,78 грн (на заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії) + 368,19 грн (на заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води). Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, суд дійшов висновку, що позовні вимоги КП «Київтеплоенерго» підлягають частковому задоволенню. Розподіл судових витрат Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України, оскільки позов підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial