Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від Придніпровського районного суду м.Черкаси на підставі ухвали судді вказаного суду про передачу справи за підсудністю надійшли матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позовна заява подана адвокатом Демиденко Мирославою Валеріївною. Позивач просить зменшити суму аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини від доходу до 1/6 частини від доходу і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 08.06.2016 з позивача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) позивача щомісячно. Позивач зазначає, що він створив нову сім`ю, зареєстрував шлюб, від якого має малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що він є військовим, проходить військову службу по мобілізації. Його теперішня дружина перебуває на обліку у центрі зайнятості. Також на утриманні позивача перебуває мати пенсійного віку. Суми стягуваних аліментів позивач вважає надмірними, що ставить його у скрутне становище. Ухвалою судді від 27.10.2025 указаний позов було залишено без руху із наданням позивачу строку для виправлення недоліків позовної заяви. Ухвалою судді від 18.11.2025 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач просив розгляд справи провести у його відсутність. Відповідач була повідомлена про розгляд справи в порядку, визначеному п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Протягом визначеного судом строку відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд даної справи з повідомленням (викликом) сторін до суду відповідач не подала. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов такого. Сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 08.06.2016 стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку [PERSON] , щомісячно, до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Стягнення розпочато з часу звернення позивача до суду, тобто з 21.03.2016 (а.с.12-13). 04.05.2019 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на [PERSON] (а.с.10). Від цього шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Дружина позивача [PERSON] перебуває на обліку в Черкаській філії Черкаського обласного центру зайнятості, як безробітна з 30.07.2025 (а.с.18). Відповідно до свідоцтва про народження позивача його батьками є [PERSON] , [PERSON] (а.с.17). Батько позивача [PERSON] помер [INFO] (а.с.16). Мати позивача [PERSON] є особою пенсійного віку, вказане підтверджується пенсійним посвідченням від 05.01.2010 року (а.с.15). Позивач [PERSON] перебуває на військовій службі з 09.07.2025, що підтверджується довідкою військової частини від 04.08.2025 (а.с.14). Предметом позовних вимог у справі є зменшення розміру аліментів на дитину. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Абз. 1 ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Зміст статей 181, 192 СК України дає підстави для висновку про те, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, не є незмінним. Виходячи із наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів з`ясуванню підлягає матеріальний і сімейний стан, погіршення чи поліпшення здоров`я як платника аліментів, так і стягувача. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 вказано, що інтереси дитини превалюються над майновим становищем платника аліментів. У частині 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою ВРУ № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20, зміна сімейного стану платника аліментів, а саме народження другої дитини в іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів без доведення погіршення його майнового становища, оскільки не буде спрямовано на належне забезпечення дитини і суперечитиме її інтересам. З наведеного слідує, що зміна сімейного стану позивача не є підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, з наданих доказів не убачається, що матеріальний стан позивача погіршився. Твердження позивача, що на його утриманні перебуває мати пенсійного віку також не доведено. При цьому, матері позивача пенсійне посвідчення видане 05.01.2010, тобто, до ухвалення попереднього рішення судом. Тому, враховуючи висновки Верховного Суду, приведені у постанові від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20, суд вважає, що без погіршення матеріального становища позивача, зміна сімейного стану не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 21 липня 2021 року у справі № 691/926/20 зазначено, що діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1, 5 і 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Відмовляючи у задоволенні позову, судові витрати зі сплати судового збору, суд залишає за позивачем відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed