Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

04.09.2025 року на адресу Обухівського районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - виконавчий комітет Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області (як орган опіки та піклування), - про визначення місця проживання дитини, в прохальній частині якої позивачка просила суд винести рішення, на підставі якого: 1. Визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, - [PERSON] , [INFO] . 04.09.2025 року автоматизованою системою документообігу Обухівського районного суду Київської області на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для розгляду даної справи по суті був визначений суддя Кагарлицького районного суду Київської області Закаблук О.В., присвоєно, - справа № 368/1529/25, провадження № 2/368/987/25. 26.09.2025 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла довідка, яка видана 16.09.2025 року Управлінням обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, в якій зазначено, що [PERSON] , ( [INFO] ), - відповідач в даному цивільному провадженні, - зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 13.10.2025 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 14 год. 00 хв. 26.11.2025 року. 26.11.2025 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 10 год. 00 хв. 25.12.2025 року, - в зв`язку з необхідністю витребування письмових доказів. 25.12.2025 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 09 год. 00 хв. 10.02.2026 року, - в зв`язку з неявкою сторін по справі. В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 10.02.2026 року, - позивач [PERSON] , - вимоги, викладені в прохальній частині її позовної заяви, - підтримала та просила їх задовольнити. Позивачка обгрунтовувала свою правову позицію щодо необхідності задоволення позову, - обставинами справи та нормами права, які викладені в мотивувальній частині її позовної заяви. В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 10.02.2026 року, - відповідач [PERSON] , - позов визнав повністю, та просив його задовольнити. Відповідачу [PERSON] в судовому засіданні судом було роз`яснено процесуальні наслідки визнання позову, які, як зазначив відповідач, - йому зрозумілі, проте, - відповідач не заперечував проти задоволення позову. Про визнання позову та про розуміння процесуальних наслідків визання позову, - відповідачем [PERSON] подано до суду власноруч написану ним заяву, яка приєднана до матеріалів цивільного провадження. В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 10.02.2026 року, - представник третьої особи, - виконавчого комітету Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області (як органу опіки та піклування), - Прохоренко Л.М., - позов підтримала та просила його задовольнити. Представник третьої особи в судовому засіданні зазначила, що підтримує в повному обсязі як позовні вимоги, так і всиновок органу опіки та піклування. Відповідно, - фактичне визнання позову відповідачем [PERSON] в підготовчому судовому засіданні дає підставу суду застосувати положення ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Отже, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд приходить до висновку щодо можливості винесення судового рішення по результатам проведення підготовчого судового засідання, не призначаючи судове засідання до основного судового розгляду по суті. Суд, вислухавши позивачку, яка позов підтримала та просила його задовольнити, вислухавши відповідача, який позов визнав та не заперечував проти його задоволення, вислухавши представника третьої особи, яка підтримала позов, дослідивши матеріали справи, - приходить до висновку щодо задоволення позову, - шляхом винесення судового рішення, як окремого процесуального документу, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Підсудність. Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, - з довідки, яка видана 16.09.2025 року Управлінням обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, в якій зазначено, що [PERSON] , ( [INFO] ), - відповідач в даному цивільному провадженні, - зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Що стосується тієї обставини, що м. Кагарлик Київської області, - наразі відноситься до Обухівського району, а справа слухається не в Обухіському районному суді Київської області, а в Кагарлицькому районному суді Київської області, то суд зазначає наступне: Пунктом 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-ІХ, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, запровадженого Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про затвердження воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ. Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807/ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», - м. Кагарлик, - відноситься до Обухівського району Київської області. Разом з тим, відповідно до роз`яснення наданого Радою Суддів України, до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно - територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, - місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою, а так як м. Кагарлик раніше було адміністративним центром, - то дану справу слід слухати в Кагарлицькому районному суді Київської області. Відповідно, враховуючи предмет спору (визначення місця проживання неповнолітньої дитини), враховуючи місце реєстрації та проживання відповідача фізичної особи, та враховуючи положення ч. 1 ст. 27 ЦПК України, - дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, - як суду першої інстанції загальної юрисдикції, так як в даному випадку має місце правила загальної підсудності, - підсудність за місцем проживання фізичної особи - відповідача. Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні. Позивачем по справі є фізична особа [PERSON] , ( [INFO] , уродженка м. Кагарлик Київської області, Україна, громадянка України, паспорт громадянки України, ID картка № [NUMBER] , видана 14.05.2018 року органом 3231, РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ). Відповідачем по даній справі є фізична особа [PERSON] , ( [INFO] , уродженець село Шубівка Кагарлицького району Київської області, громадянин України, паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 29 грудня 2001 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ). Спільна малолітня дитина сторін, щодо якої виник спір про її місце проживання: - [PERSON] , [INFO] , уродженець місто Кагарлик Київської області, Україна, свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 01 березня 2019 року Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 44, вчинений 01.03.2019 року Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області).. Спір між сторонами виник щодо шлюбу, зокрема, щодо визначення місця проживання малолітньої дитини з одним із батьків, - за наступних обставин: - 28.004.2018 року позивачка по даному цивільному провадженні, - [PERSON] та відповідач по даному цивільному провадженню, - [PERSON] , - уклали шлюб, що був зареєстрований Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Від вищевказаного шлюбу Позивач та Відповідач мають спільну малолітню дитину, - [PERSON] . [INFO] . Проте, - спільне подружнє життя у сторін не склалося, внаслідок чого на підставі рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 20.08.2021 р. у справі № 368/753/21, - шлюб між Сторонами було розірвано. Під час розрівання шлюбу та до слухання даного цивільного провадження (предметом спору якого і є визначення місця проживання дитини), - питання щодо визначення місця проживання спільного сина між Сторонами, - вирішене не було. Враховуючи викладене, Позивач звернулася до суду в порядку ЦПК України (позовне провадження) з даним позовом, - про визначення місця проживання дитини з матір`ю. Отже, - як вбачається з матеріалів цивільного провадження, - після розірвання шлюбу між Сторонами, та станом на даний час дитина сторін, - [PERSON] , ( [INFO] ), - проживає разом з Позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Будинок, в якому проживає позивачка з спільною дитиною, - належить на праві власності матері Позивачки, - [PERSON] , - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.11.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Кагарлицького районного нотаріального -руфугу Київської області Руденко А.В. за реєстровим №3921, та витягу про державну реєстрацію прав від 05.12.2011 року, витяг №32317048. Згідно з розпискою від 15.08.2025 року власника будинку, в якому проживає позивачка спільно з дитиною, - власник [PERSON] , - не заперечує, щоб в її будинку проживав її онук, - [PERSON] , [INFO] (спільна дитина сторін по даному цивільному провадженню). Як встановлено судом з належних та допустимих письмових доказів (які містяться в матеріалах справи), - позивач усебічно дає про сина, займається його вихованням, здоров`ям, навчанням та здатна фінансово забезпечувати потреби дитини. Депутатом Кагарлицької міської ради VIII скликання [PERSON] було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання Позивача та підтверджено, що Позивачка спільно з дитиною, - [PERSON] , ( [INFO] ), - проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом від 14.08.2025 року. [PERSON] , [INFO] , - є дитиною з інвалідністю, що підтверджується копією посвідчення для отримання державної соціальної допомоги Серії [NUMBER] . Позивачка працює в ТОВ «Люкс Презент» на посаді виробник художніх-виробів з металу, що підтверджується копією довідки ТОВ «Люкс Презент» від 11.08.2025 р. № 1. Згідно з довідкою про заробітну плату від 11.08.2025 року № 0, виданою ТОВ «Люкс Презент», у період з березня 2025 року по червень 2025 року, - Позивачу виплачувалася заробітна плата у розмірі 8466,67 грн - 9236,36 грн. Згідно з педагогічною характеристикою на дитину, - [PERSON] , виданою КЗДО «Теремок» КМР 20.08.2025 року, - малолітній [PERSON] відвідує ЗДО «Теремок» КМР з 09.06.2021 р., - перебуває на інклюзивному навчанні та на даний час відвідує старшу групу «Сонечко». Дитина потребує підтримки дорослого, має обмежену здатність до навчання та соціальної взаємодії з однолітками, включається у діяльність за індивідуальною організацією простору та постійного педагогічного супроводу. Отже, враховуючи особливості здоров`я і розвитку [PERSON] , ( [INFO] ), - дитина потребує постійної уваги та допомоги та, - ПозивачКА має всі можливості і бажання займатися дитиною, забезпечувати їй належний рівень життя. ПозивачКА усебічно дбає про сина, має з ним тісний психоемоційний зв`язок та подальше проживання з матір`ю, безсумнівно, відповідатиме найкращим інтересам малолітнього [PERSON] . При вирішенні даного спору судом було враховано, що чинним законодавством визначено рівність прав батьків щодо спільних дітей, а також те, що в усіх діях щодо дітей батьки повинні керуватися компромісом та взаємними домовленостями. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батькіа-є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України "Про охорону дитинства"). Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, нцвчаїшя, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини мас спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини», - держави- учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини держави- учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони зборов я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Згідно ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов 'язки щодо дитини. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 19 СК України при розгляді спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на_ підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обгрунтованим, суперечить інтересам дитини. У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) суд дійшов висновку, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне-знщення. можна віднести, зокрема: особисті якості батьків, відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Вирішуючи спір про визначення місця проживання дитини, суд має віддати перевагу тому з батьків, який може забезпечити більш сприятливі умови виховання дитини. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан, тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Згідно Конвенції про права дитини 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, - першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів, а також забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Викладене вище свідчить, що батьки мають рівні права щодо своїх дітей; у тому числі в питання визначення їхнього місця проживання. Отже, - беручи до уваги малолітній вік спільної дитини сторін, - [PERSON] , а також особливості його здоров`я і розвитку, суд вважає, що спільне проживання з матір`ю, тобто Позивачкою, - краще відповідатиме інтересам дитини, оскільки розлучення дитини з матір`ю у ранньому віці, - є вкрай небажаним. Крім того, як встановлено в судовому засідання, - спільна дитина сторін, - фактично протягом тривалого часу проживає з Позивачем, а тому, на думку суду, - задоволення даного позову, - як де юре, так і де факто, - не змінює усталеного життя малолітнього [PERSON] , тобто, - не порушить його соціальних зв`язків, не створить стресу для дитини. Як вказано судом вище, - Позивачка здатна належним чином піклуватися про сина, та, як матір, - об`єктивно має можливість дати йому усе необхідне для здорового розвитку і виховання, створювати психологічно здорове і безпечне середовище для життя. Позивачка дуже відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, а дитина, - має особисту прихильність до матері, між ними панують теплі сімейні відносини та взаємна прив`язаність. Суд також зазначає, що батько малолітнього [PERSON] , - відповідач [PERSON] , який, - безсумнівно, - відіграє важливу роль у житті дитини, - даним рішенням не позбавляється жодним чином права брати участь у житті та вихованні своєї дитини. Суд вважає, що визначення місця проживання дитини з матір`ю, - не перешкоджатиме Відповідачу бачитися з сином, проводити з ним час, брати участь в його утриманніта вихованні. Підсумовуючи вищевикладене, - суд вважає, що задоволення даного позову, - не порушить прав Відповідача, як батька малолітнього [PERSON] , та не суперечитиме його інтересам. Таким чином, - суд вважає, що наявні усі підстави для визначення місця проживання спільної малолітньої дитини сторін, - [PERSON] , ( [INFO] ), - разом з Позивачкою. Окрім того, - суд позитивно сприймає висновок органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , згідно з яким: - В провадженні Кагарлицького районного суду Київської області області перебуває цивільна справа №368/1529/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання малолітнього з матір`ю. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, орган опіки та піклування, в особі виконавчого комітету Кагарлицької міської ради. Пунктом 4 статті 19 Сімейного кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При розгляді позовної заяви та поданих документів про визначення місця проживання малолітнього сина з матір`ю, встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] , які офіційно перебували у шлюбі. Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 20 серпня 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Після розірвання шлюбу відомо, що малолітній [PERSON] фактично проживає з мамою в житловому будинку за адресою [ADDRESS] . Умови проживання сім`ї задовільні, придатні для виховання і розвитку дитини, про що спеціалістами Відділу (Служби) у справах дітей та сім`ї Кагарлицької міської ради було складено акт обстеження житлово-побутових умов проживання. Кімнати у житловому будинку просторі, світлі з усіма зручностями, облаштовані меблями та побутовою технікою. Хлопчик має окрему кімнату, окреме ліжко, стіл для навчання та місце для відпочинку. Відповідно да Акту оцінки потреб сім`ї/особи складений КУ КМР «Центр надання соціальних послуг» сім`я не перебуває у складних життєвих обставинах. Власником житлового будинку є бабуся дитини, [PERSON] , яка своєю заявою засвідчила, що не заперечує проти проживання доньки з онуком у її будинку. Згідно педагогічної характеристики виданої Комунальним закладом дошкільної освіти (ясла-садок) «Теремок» Кагарлицької міської ради встановлено, що [PERSON] відвідує дитячий садок із 09.06.202 Іроку.Мама, [PERSON] приділяє достатню увагу навчанню, розвитку та вихованню сина, систематично відвідує батьківські збори та заходи, які проводить заклад дошкільної освіти Відповідно до медичного висновку №5/5-22 від 01 червня 2022 року виданні Комунальним некомерційним підприємством Кагарлицької міської ради «Центр Первинної Медико-Санітарної допомоги» [PERSON] має інвалідність та потребує постійного нагляду. [PERSON] працює у товаристві з обмеженою відповідальністю «ЛЮКС ПРЕЗЕНТ» та характеризується на роботі як відповідальний та сумлінний працівник. Під час засідання Комісії із захисту прав дитини, яка відбулася 14 січня 2026 року (протокол №1) батько [PERSON] зазначив, що він не заперечує, щоб місце проживання його малолітнього сина [PERSON] було визначено з матір`ю. Стосунки між батьком і синок доброзичливі. Питання щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] розглядалось на засіданні комісії з питань захист) прав дитини Кагарлицької міської ради від 14 січня 2026 року (Протокол№)1 на якій був присутній батько дитини [PERSON] Батькові було роз`яснено, що у відповідності до Сімейного кодексу України визначення місце проживання дитини з одним із батьків, не позбавляє другого з батьків на безперешкодне особисте спілкування з дитиною тг прийняття участі у її вихованні. Враховуючи, що малолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю, де для нього створені належні умови для виховання та гармонійного розвитку,

Outcome: approved