Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - АТ «ПУМБ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 47 194, 79 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач вказує, що 08.10.2021 року Відповідач з метою отримання банківських послуг підписав Заяву № 200299325939 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписанням якої підтвердила, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті: pumb.ua. За умовами кредитування банк надав клієнту споживчий кредит у вигляді кредитної лінії в межах встановленого кредитного ліміту на картковому рахунку у розмірі 3 000,00 грн на строк 12 місяців, у подальшому було збільшено кредитний ліміт до 31 900,00 грн, реальна процентна ставка 47,88 відсотків річних, орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк користування кредитом 1 257,86грн, розрахунок здійснено за умови виникнення заборгованості у розмірі 1000,00 грн та наступним її погашенням у строк 12 місяців рівними платежами, у випадку виникнення простроченої заборгованості за кредитом, застосовується процентна ставка на суму основного боргу у розмірі 62 процентів річних.У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 17.08.2025 року утворилася заборгованість в загальній сумі 47 194, 79 грн., з яких: 30 843,08 грн. - заборгованість за кредитом, 16 351, 71 грн. - заборгованість процентами. Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 29.12.2025 року відкрито провадження у справі та прийнято до розгляду позовну заяву в порядку спрощеного провадження. Представником позивача заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК». Проти ухвалення заочного рішення представник позивача не заперечує. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, відзив на позов не надала. Враховуючи наведені обставини суд ухвалив здійснювати заочний розгляд даної справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приймаючи до уваги думку позивача, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що між відповідачем та АТ«ПУМБ» 08.10.2021 року було укладено кредитний договір №2002993259390, шляхом підписання відповідачем Заяви від 08.10.2021 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Публічної пропозиції АТ ПУМБ на укладення комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.7-17). Відповідно до згаданого кредитного договору №2002993259390, банк надає клієнту грошові кошти у вигляді відкриття кредитної лінії в межах встановленого кредитного ліміту на картковому рахунку № [NUMBER] у розмірі 3000,00грн. на строк 12місяців, у подальшому було збільшено кредитний ліміт до 31900, 00 грн, процентна ставка 47,88% річних, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом становить 1 257,86 грн, у випадку виникнення простроченої заборгованості за кредитом, застосовується процентна ставка на суму Основного боргу у розмірі 62 процентів річних (а.с. 7-9 зворот). На виконання умов укладеного Кредитного договору позивачем надано у розпорядження відповідача 31 900, 00 грн кредитних коштів, що підтверджується довідкою про збільшення кредитного ліміту до договору від 08.10.2021 №200299325939 (а.с. 20). В свою чергу відповідачем погашення кредитної заборгованості періодично здійснювалось, що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача за період з 08.10.2021 по 17.08.2025 (а.с.26 зворот 33 зворот). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 08.10.2021 року № №200299325939 позивач просив стягнути заборгованість яка утворилась станом на 17.08.2025 у розмірі 47 194, 79 грн, що складається з 30 843, 08 грн. - заборгованості за кредитом, 16 351,71 грн. - заборгованість процентами (а.с. 20 зворот - 24). Відповідно до списку відправлення згрупованих відправлень рекомендованим листом, відповідачу за адресою її проживання, позивачем направлялись письмові вимоги (повідомлення), щодо погашення заборгованості за кредитним договором, однак відповідачем вимоги не виконані, заборгованість не погашена (а.с. 17 зворот 19 зворот). За змістом частини першої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша ст. 76 ЦПК України). Суд звертає увагу, що обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати Суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі №904/1017/20). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження №12-57гс21). Щодо спірних правовідносин, то суд відмічає, що при оформленні кредиту відповідний кредитний договір підписується повнолітньою, дієздатною особою, тобто здатною своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатною своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання (абзац другий частини першої ст. 30 ЦК України). Суд наголошує, що між відповідачем і АТ ПУМБ були здійснені всі необхідні дії спрямовані на набуття цивільних прав та обов`язків, що з урахуванням змісту частини першої ст. 202 ЦК України вказують на вчинення двостороннього кредитного договору. Відповідно до частин першої-другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Положеннями частини першої ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За вимогами ст. 626 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. В свою чергу у ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що між позивачем і відповідачем було укладено кредитний договір. Відповідно, даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним по справі доказам у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Суд наголошує, що згідно положеннями ст. 133 ЦК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з платіжною інструкцією АТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" від 14.11.225 року №229 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що є мінімальним розміром судового збору з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8, застосованого на підставі частини третьої статті 4 Закону України Про судовий збір. Підсумовуючи наведене, суд вважає, що сплачений судовий збір має бути компенсовано відповідачем у повному розмірі 2422,40 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved