Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

27 жовтня 2025 року через систему «Електронний суд» до Шишацького районного суду Полтавської області звернувся директор Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (позивач) з позовом до [PERSON] (відповідачка) про стягнення заборгованості за кредитними договорами. У позовній заяві позивач між первісними позикодавцями ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія», ТОВ «Міолан» та позичальницею (відповідачкою) [PERSON] було укладено кредитні договори (договори позики) у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого позикодавці надали відповідачці кредитні кошті на умовах строковості, платності та поворотності, в свою чергу відповідачка взяті на себе зобов`язався повернути кредитні кошти та відсотки за користуванням ними в строк та на умовах, встановлених кредитним договором не виконувала в зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість перед позикодавцями в сумарному розмірі 21 490,66 грн. А оскільки позивач уклавши договори факторингу з первісними кредитодавцями набув право вимоги до відповідачки за кредитними договорами то посилаючись на норми ЦК та ЦПК України просив стягнути з відповідачки вищевказану суму заборгованості разом з понесеними позивачем судовими витратами зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. та 13000,00 грн. за надану професійну правничу допомогу. та Крім того представник позивача просив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та без виклику сторін. Ухвалою суду від 29 жовтня 2025 року було прийнято справу до свого провадження, відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (без виклику) учасників справи, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Копія вищевказаної ухвали була направлена на адресу відповідачки та отримана нею 04.11.2025 року, позовна заява з додатками до неї до моменту подачі позову до суду була направлена позивачем відповідачці на її адресу, що підтверджується матеріалами справи. 19.12.2025 відповідачкою [PERSON] направлено до суду та позивачеві відзив на позовну заяву в якій позивачка не погоджувалась з позовними вимогами позивача та просить відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. 26.12.2025 позивачем надіслано суду та відповідачці відповідь на відзив, в якому позивач посилаючись на умови кредитних та факторингових договорів наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, крім того позивачем заявлено клопотання про витребування доказів які містять банківську таємницю від АТ КБ «Приват Банк». 15.01.2026 з метою встановлення об`єктивних обставин справи та належного дослідженні доказів, повноті та всебічності судового розгляду судом було задоволено клопотання позивача, ухвалою суду витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» запитувану інформацію про рух коштів по рахунках відповідачки (запитувана інформація було отримана судом 29.01.2026). Представник позивача при подачі позову надав до суду клопотання про розгляд даної справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, в свою чергу відповідачкою не заявлялись клопотань, щодо порядку та строків розгляду справи, враховуючи, що сторони були завчасно повідомлені про дату та час розгляду справи, в повному обсязі ознайомлені з матеріалами справ, суд розглядає дану справу за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступного висновку. Так, судом встановлено, що 06.12.2021 року між ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» (ЄДРПОУ 39584637) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) було укладено Договір позики №555160811883001 (пролонгація договору позики №555160811883) та підписано в порядку визначеному Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого сторони домовились продовжити строк виконання зобов`язання Позичальника по погашенню заборгованості за попереднім Договором позики №555160811883 в сумі 3 900,00 грн. на новий строк 30 днів під вказані в договорі відсотки. 20.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (ЄДРПОУ 40484607) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) було укладено Договір про споживчий кредит №3844193 та підписано в порядку визначеному Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого на умовах платності, поворотності та строковості кредитодавцем ТОВ «МІЛОАН» надано а позичальником [PERSON] отримано кредитні кошти в розмірі 4100,00 грн. Отримання відповідачкою вищевказаних кредитних коштів підтверджується наданою інформацією АТ КБ «ПриватБанк» стосовно рахунків [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) іншими та матеріалами справи. Відповідачка скористувалася наданими їй коштами але свої зобов`язання по їх поверненню не виконала, в результаті чого у неї утворилася заборгованість перед кредитодавцями в наступному розмірі: за Договором позики №555160811883001 від 06.12.2021р., - 9590,60 грн. (яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 3900,00 грн. та заборгованості за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги 5690,60 грн.), за Договором про споживчий кредит №3844193 від 20.11.2021 р. 11900,06 грн. (яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 3201,00 грн., заборгованості за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги 8383,36 грн., та заборгованості за комісіями 315,70 грн.), що в сумарному розмірі становить 21490,66 грн. 18.12.2023 було укладено договір №18/12-2023 відповідно до якого ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» відступило на користь позивача ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №555160811883001 від 06.12.2021р. 26.07.2024 було укладено договір №26-07/2024 відповідно до якого ТОВ «МІОЛАН» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3844193 від 20.11.2021 р. Отже позивач ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС набув права вимоги до відповідачки [PERSON] за вищевказаними кредитними договорами. Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Закон України від 03.09.2015 № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі - Закон), визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст. 3 цього Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст.11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням, умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Згідно ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст.599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінено іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором позики (Кредитним договором), що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ч.3 ст.12, ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, підтверджуються належними та допустимими доказами дослідженими судом в судовому засіданні, в той же час відповідачем не надано жодних належних доказів, що підтверджують необґрунтованість чи безпідставність позовних вимог. За таких обставин позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Судові витрати у справі становлять 2422,40 грн. сплаченого позивачем судового збору. Судовий збір суд розподіляє відповідно до приписів ч.1 ст.141 ЦПК України та покладає його на відповідача, в зв`язку з повним задоволенням позовних вимог. Крім того відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України, при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Витратити у справі на правничу допомогу в розмірі 13000,00 грн., які просить стягнути позивач з відповідачки, обґрунтовані позивачем тим, що йому було надано адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» згідно договору №02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024 року - правничу допомогу для оформлення та подачі позову, що також підтверджується актом про надання юридичної допомоги, заявкою на надання юридичної допомоги, прас-листом АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС». Посилання відповідачки на те, що вказані позивачем в позові витрати на правову допомогу є не обгруновані відносно їх розміру та співмірності, не знаходить судом підтвердження оскільки обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що позивачем не було зроблено, а отже підстави для зменшення розміру витрат на правову допомогу відсутні. Виходячи з встановлених обставин та норм процесуального законодавства, суд приходить до переконання, що надані позивачем докази про понесення ним судових витрат на правничу допомогу під час розгляду справи є достатніми, допустимими і достовірними, розмір яких відповідачкою обґрунтовано та належним чином не заперечується, а отже підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача в повному розмірі, що становить 13000,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved