Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Заявник звернувся у суд із заявою, у якій просить оголосити [PERSON] , [INFO] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , померлим з [INFO] , який загинув під час виконання бойового завдання в умовах воєнного стану у населеному пункті м. Бахмут Донецької області. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що його батько [PERSON] був призваний по мобілізації та призначений на посаду заступника командира бойової машини навідника-оператора 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 8 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] . Згідно витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] (по строковій частині) від 03.02.2023 №33, рядовий [PERSON] , заступник командира бойової машини навідника-оператора 2 механізованого відділення 3 механізованого зводу 8 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону, залучений до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганський областях, та зарахований на продовольчого забезпечення в районі здійснення заходів. 08.06.2023 його дідусь [PERSON] отримав сповіщення сім`ї №235 про те, що з молодшим сержантом [PERSON] , [INFO] , військової частини [NUMBER] , [INFO] під час обстрілу противником в районі населеного пункту Бахмут Донецької області, внаслідок завалу бетонного перекриття вогневої позиції, було втрачено зв`язок та візуальний контакт (зник безвісти). Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що в період з 00 години 30 хвилин до 01 години 00 хвилин 18 травня 2023 року під час обстрілу з артилерійських систем калібрів А152 мм та А122 мм, мінометів калібру М120 мм в районі населеного пункту Бахмут Донецької області, по позиціях 2 механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , внаслідок обвалу бетонного перекриття вогневої позиції, було втрачено візуальний контакт (зникли безвісти) з військовослужбовцями [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , що перебували в оперативному підпорядкуванні командира 2 механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , а саме: заступником командира бойової машини навідником-оператором 2 механізованого відділення 3 механізованого зводу 8 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] молодшим сержантом [PERSON] . Тіло молодшого сержанта не вдалося евакуювати через постійні обстріли та не підконтрольність даної території Збройним Силам України, у зв`язку з чим встановлення та отримання медичного свідоцтва про смерть не є можливим. На сьогоднішній день немає відомостей щодо місця перебування батька Заявника як за місцем постійного проживання, так і за місцем проходження служби. Крім того, інформація про перебування в полоні молодшого сержанта [PERSON] не надходила. Отже, на сьогоднішній день військовослужбовець [PERSON] перебуває в статусі зниклого безвісти, але є достатньо підстав вважати, що він загинув під час захисту Батьківщини. Оголошення померлим [PERSON] має на меті надати можливість родичам звернутися, після отримання свідоцтва про смерть, за отриманням державної допомоги та отримання статусу члена сім`ї загиблого захисника України внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, а тому просить заяву задовольнити. Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримав, з підстав аналогічно викладеним у заяві. Зазначив, що у даній справі заявником надано докази того, що зникнення військовослужбовця відбулося за конкретних обставин, які безпосередньо загрожували його життю, що підтверджується актом службового розслідування військової частини [NUMBER] та іншими матеріалами справи. Закон не встановлює абсолютної заборони на оголошення особи померлою до закінчення воєнних дій загалом, а передбачає оцінку судом конкретних обставин справи. Доводи Міністерства оборони України зводяться до загального тлумачення норми права без урахування фактичних обставин конкретної справи, що суперечить принципу індивідуалізації правосуддя. Окрім цього, Цивільно процесуальний кодекс України не покладає на заявника обов`язку доводити відсутність особи у полоні шляхом отримання відповідей від усіх можливих державних та міжнародних органів. Предметом доказування у даній справі є обставини зникнення за умов, що загрожували життю, та відсутність відомостей про місцезнаходження особи. Просив заяву [PERSON] задовольнити. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, однак надіслав суду заяву про розгляд справи без його участі. Окрім цього, надіслав письмові пояснення у справі, у яких зазначає, що зниклий безвісти не проходив військову службу у Міністерстві оборони України то, відповідно, Міністерство оборони України не володіє інформацією про нього. Зниклий безвісті за особливих обставин входив до особового складу військової частини [NUMBER] , яка в свою чергу входить до складу Збройних Сил України, які підпорядковані Міністерству оборони України, яке здійснює забезпечення, військово політичне та адміністративне керівництво Збройними Силами України. Також зазначає, що не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. Таким чином, звернення до суду з даною заявою про оголошення військовослужбовця померлим є передчасним. Просив відмовити у задоволенні заяви. Представники заінтересованих осіб [INFO] , Залізничного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомили. Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, повно та всебічно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оцінивши їх у сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК). Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за ч. 1 ст. 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України - окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Частиною 1 статті 305 ЦПК України передбачено, що заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.11.1911 /а.с.27/. Батьки [PERSON] - мати [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] /а.с.28/, а батько [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] /а.с.29/. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 11 листопада 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано /а.с.26/. Відповідно до витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 07.02.2023 №36, рядовий [PERSON] , призваний по мобілізації та призначений наказом командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) від 30.01.2023 №32-РС на посаду заступника командира бойової машини навідника-оператора 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 8 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , з 02 лютого 2023 року прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків за посадою /а.с.15/. Згідно із витягом із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 03.02.2023 №33, рядовий [PERSON] , заступник командира бойової машини навідника-оператора 2 механізованого відділення 3 механізованого зводу 8 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону, залучений до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганський областях, та зарахований на продовольчого забезпечення в районі здійснення заходів /а.с. 15 зворотна сторона/. Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] від 20.05.2023 №1059-АД для з`ясування причин і умов зникнення безвісти молодшого сержанта [PERSON] призначено службове розслідування /а.с.13/. За Актом службового розслідування, згідно доповіді від 20 травня 2023 року (вхідний №10328кп) командира [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] майора [PERSON] стало відомо, що в період з 00 години 30 хвилин до 01 години 00 хвилин 18 травня 2023 року під час обстрілу з артилерійських систем калібрів А152 мм та А122 мм, мінометів калібру М120 мм в районі населеного пунктуБахмут Донецької області, по позиціях [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , внаслідок обвалу бетонного перекриття вогневої позиції, було втрачено візуальний контакт (зникли безвісти) з військовослужбовцями [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , що перебували в оперативному підпорядкуванні командира 2 механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , а саме: заступником командира бойової машини навідником-оператором 2 механізованого відділення 3 механізованого зводу 8 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] молодшим сержантом [PERSON] та заступником командира бойової машини навідником оператором 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 8 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] молодшим сержантом [PERSON] . Факт зникнення безвісти під час бойових дій встановлено. З Акту службового розслідування /а.с.6-12/ встановлено наступне. П.2 згідно доповіді від 20 травня 2023 року (вхідний №10328кп) командира [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] майора [PERSON] стало відомо, що в період з 00 години 30 хвилин до 01 години 00 хвилин 18 травня 2023 року під час обстрілу з артилерійських систем калібрів А152 мм та А122 мм, мінометів калібру М120 мм в районі населеного пункту Бахмут Донецької області, по позиціях [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , внаслідок обвалу бетонного перекриття вогневої позиції, було втрачено візуальний контакт (зникли безвісти) з військовослужбовцями [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , що перебували в оперативному підпорядкуванні командира 2 механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , а саме: заступником командира бойової машини навідником-оператором 2 механізованого відділення 3 механізованого зводу 8 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , в тому числі і з молодшим сержантом [PERSON] 3.2 молодший сержант [PERSON] виконував бойові завдання відповідно до бойового розпорядження командира військової частини [NUMBER] від 13.05.2023 №670, бойового розпорядження командира військової частини [NUMBER] від 16.05.2023 №1162, бойового розпорядження командира [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] від 16.05.2023 №53. П.п. 3.3, 3.4 та 3.5 з пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] приймав участь у оборонних діях у районі населеного пункту Бахмут Донецької області та займав позицію у підвалі п`ятиповерхового будинку у районі населеного пункту Бахмут Донецької області. У період з 00.30 год до 01.00 год 18.05.2023, внаслідок влучання артилерійського снаряду у будівлю, підвал, який займав молодший сержант [PERSON] , було завалено бетонним перекриттям. Велика кількість уламків унеможливлює евакуацію військовослужбовців без допомоги важкої техніки. Зв`язок з молодшим сержантом [PERSON] відсутній. П.3.6 провести обстеження місцевості за допомогою безпілотних літальних апаратів поблизу позиції [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] у районі населеного пункту [ADDRESS] не було можливо через активну роботу засобів радіоелектронної боротьби противника. П.3.7 провести пошукові заходи не виявилось можливим через масований артилерійський обстріл позицій [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] у районі населеного пункту [ADDRESS] . П.3.8 факти зникнення безвісти за особливих обставин у період з 00.30 год до 01.00 год 18.05.2023 під час обстрілу з артилерійських систем калібрів А152 мм та А122 мм, мінометів калібру М120 мм в районі населеного пункту Бахмут Донецької області, по позиціях [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , внаслідок обвалу бетонного перекриття вогневої позиції молодшого сержанта [PERSON] також підверджується журналом бойових дій військової частини [NUMBER] , реєстраційний №152кп/дск від 10.05.2023, аркуші 72-77. П.3.9 молодший сержант [PERSON] позитивно характеризується по службі, займаній посаді відповідає, про що свідчить його службова характеристика. П. 3.10 відомостей про самовільне залишення частини, дезертирство під час бою, добровільну здачу у полон даного військовослужбовця, станом на день складання акту від групи цивільно-військового співробітництва штабу військової частини [NUMBER] не надходило. 08.06.2023 [PERSON] отримав сповіщення сім`ї №235, відповідно до якого його сповіщено про те, що його син молодший сержант [PERSON] , [INFO] , в/ч [NUMBER] , 18.05.2023 під час під час обстрілу противником в районі населеного пункту Бахмут Донецької області, внаслідок завалу бетонного перекриття вогневої позиції, було втрачено зв`язок та візуальний контакт (зник безвісти) /а.с.31/. 10.06.2023 слідчим Бахмутського районного відділу поліції ГУНП у Донецькій області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12023141390000552 за фактом звернення 09.06.2023 [PERSON] щодо вжиття заходів з розшуку його брата [PERSON] , військовослужбовця в/ч [NUMBER] , та зв`язок з яким втрачений 18.05.2023. Останнє відоме місцезнаходження [PERSON] м.Бахмут Донецької області /а.с.22/. Відповідно до ч. 1 ст.306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність. Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну. Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру». У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге). Приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким. Воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану»). За змістом статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» (станом на час виникнення правовідносин у цій справі): - воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень; - бойові дії форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння); - воєнні дії організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України; - район воєнних (бойових) дій визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії. Відповідно бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у частині другій статті 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями. Законодавець у 2018 році вніс зміни до частини другої статті 46 ЦК України, доповнивши частини другу і третю статті 46 після слів «воєнними діями» словами «збройним конфліктом». Із пояснювальної записки до проєкту Закону про правовий статус осіб, зниклих безвісти: «Беручи до уваги триваючий збройний конфлікт на території України та його наслідки як для населення в цілому, так і для окремих осіб, найбільш доцільним є прийняття окремого закону, який визначатиме правовий статус осіб, зниклих безвісти, та забезпечуватиме правове регулювання відносин, пов`язаних з обліком цих осіб та їх розшуком, з метою максимального подолання руйнівних наслідків конфлікту». Збройний конфлікт це збройне зіткнення між державами (міжнародний збройний конфлікт, збройний конфлікт на державному кордоні) або між ворогуючими сторонами в межах території однієї держави, як правило, за підтримки ззовні (внутрішній збройний конфлікт) (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України від 21 червня 2018 року № 2469-VIII «Про національну безпеку України»). Потрібно наголосити на тому, що законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні. Статтею 47 Цивільного кодексу України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Згідно з частиною першою статті 306 Цивільного процесуального кодексу України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Тобто особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція). При розгляді справ вказаної категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18 (провадження № 61-11048св19), який підтримано у постанові Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 390/1443/19 (провадження № 61-6659св21). Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, надавши оцінку поясненням учасників процесу, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог заявника та оголошення його батька [PERSON] , [INFO] , померлим, - оскільки матеріали справи узгоджуються між собою та не містять суперечностей щодо обставин загибелі [PERSON] , є підставами для можливості зробити вірогідне припущення про смерть [PERSON] , який був заступником командира бойової машини навідника оператора 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 8 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] . Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Окрім цього, державна реєстрація смерті згідно Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Одним з обов`язкових реквізитів такого актового запису про смерть, а також свідоцтва про смерть є дата смерті. Згідно з ч. 3 ст. 46 ЦК України днем смерті відсутньої фізичної особи вважається день набрання законної сили рішенням суду про оголошення її померлою. У випадку оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку, а також у зв`язку з воєнними діями суд має право визнати днем смерті цієї фізичної особи день її вірогідної смерті. У випадку припущення загибелі особи у зв`язку з воєнними діями, бойовими операціями, дата можливої загибелі буде встановлена та зазначена саме в судовому рішенні. Судом встановлено, що події ймовірної загибелі [PERSON] мали місце 18.05.2023, отже датою смерті слід вважати 18.05.2023. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] , заінтересовані особи: Залізничний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), Міністерство оборони України, [INFO] про оголошення фізичної особи померлою, підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: approved