Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини із спадкодавцем (сестрою) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , яка померла [INFO] . Як на підставу для задоволення позовної заяви [PERSON] посилається на те, що вона є рідною сестрою [PERSON] (а.с. 11-19). В свою чергу квартира за вищезазначеною адресою на праві приватної власності належала [PERSON] (а.с. 21-22), де позивачка проживала разом з [PERSON] без реєстрації місця проживання, (а.с. 23). У зв`язку з тим, що відсутність зареєстрованого місця проживання позивачки разом із спадкодавцем за однією адресою унеможливлює оформлення спадщини, [PERSON] змушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання. В судове засідання представник позивача не з`явився, натомість подав заяву про розгляд справи без його з довірителем участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, натомість подали до суду заяву, на підставі якою розгляд справи просять провести без їх участі, вимоги позовної заяви визнають повністю. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (серія [NUMBER] від 07 серпня 2024 року). Як вбачається з фактичного аналізу позовних матеріалів [PERSON] була рідною сестрою позивачки (а.с. 11-19). Згідно з даними витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (номер витягу 173972081, дата: 16.07.2019), квартира за адресою [ADDRESS] , належала на праві приватної власності [PERSON] . Дані відповіді виконавчого комітету Мукачівської міської ради свідчать про те, за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована тільки [PERSON] на момент смерті [INFO] . В матеріалах справи міститься акт, який підписали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] щодо підтвердження факту спільного проживання позивача разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на день смерті [PERSON] [INFO] . Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру №83131608 від 04.11.2025 року, інформація про спадкові справи, та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] [INFO] відсутня. Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини справи, суд також виходить з того, що згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до ст. 549 ЦК (п. 9 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»). Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду у справах № 336/709/18-ц від 07.11.2018, № 303/1816/17 від 23.12.2019. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з частиною третьою статті 1268 та частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Отже, статтями 1268 та 1269 Цивільного кодексу України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Тобто, дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статтях 1269, 1270 ЦК України. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При цьому, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. В матеріалах справи міститься акт, який підписали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] щодо підтвердження факту спільного проживання позивача разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на день смерті [PERSON] [INFO] (а.с. 23). Фактичний аналіз змісту вищевказаного документу підтверджує доводи позивачки про її проживання разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на день її смерті. Також, відповідачами по справі подано спільну заяву, на підставі якої вони повністю визнають позовні вимоги щодо встановлення факту постійного проживання позивача разом з [PERSON] на день її смерті. Встановлення вищевказаного факту має безпосереднє значення для можливості оформлення спадщини після смерті [PERSON] . Крім того, матеріали справи не містять інформації щодо наявності інших спадкоємців. Таким чином, вимоги за заявою є підставними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved