Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

04 листопада 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи це тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 18 серпня 1993 року, від якого сторони мають одну дитину, яка досягла повноліття. Позивачка вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя та сімейні відносини, крім того, відповідач фактично створив нову сім`ю. Сімейні стосунки припинені в 2021 році та більше не поновлювались. [PERSON] зазначила, що відповідач заперечує проти розірвання шлюбу у державному органі реєстрації актів цивільного стану, тому вона змушена звернутись до суду. Позивачка наполягає, що подальше перебування у шлюбі з [PERSON] неможливе, просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з суми сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, звернулась до суду з письмовою заявою, в якій просила справу розглядати за її відсутності. Представник позивачки адвокат Дацишина М. В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на розірванні шлюбу, повідомила, що сімейні стосунки між сторонами припинені в 2021 року та більше не поновлювалися, просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з суми сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу. Відповідач [PERSON] у судове засідання на повторний виклик не з`явився, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідно до змісту ч. 7 ст. 128, п. п. 1, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Як вбачається з відповіді № 130/12.97-06 від 10 листопада 2025 року Лютарського старостинського округу Ізяславської міської ради, місце проживання [PERSON] зареєстроване у [ADDRESS] . Судові повістки відповідачу [PERSON] направлялися на адресу зареєстрованого місця проживання. Надіслана [PERSON] судова повістка на 18 лютого 2026 року була вручена члену сім`ї відповідача. Решта судових повісток повернулися до суду без вручення з довідкою Укрпошти про причини повернення: за зазначеною адресою адресат відсутній. Такі дані вказані у поштових повідомленнях, які повернулися до суду у зв`язку з неможливістю вручення судової повістки на 03 грудня 2025 року, на 06 січня 2026 року. За таких обставин суд вважає, що [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Вислухавши доводи представника позивачки, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Припинення шлюбу визначено главою 11 Сімейного кодексу України. Враховуючи вказані обставини, суд вважає за доцільне застосувати в даному випадку вимоги вказаної глави з урахуванням заявлених вимог. Згідно вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вправі постановити рішення про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 18 серпня 1993 року Лютарською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області актовим записом № 11, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 18 серпня 1993 року, копія якого додана до матеріалів справи. Від вказаного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, що підтверджується доводами представника позивачки, що не було спростовано в ході судового розгляду. Представник позивачки у судовому засіданні повідомив, що сімейні стосунки між сторонами припинені у 2021 році та більше не поновлювались, відповідач фактично створив іншу сім`ю, розірвати шлюб в державному органі реєстрації актів цивільного стану не бажає. Відповідач жодних заперечень проти вказаних обставин суду не подав. Також, судом встановлено, що підстав вважати можливим збереження сім`ї немає, шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують, що у судовому засіданні підтвердив представник позивачки, проти чого не надано заперечень з боку відповідача. Намірів на відновлення сімейних стосунків позивачка не має, адвокат вказує, що сторони мають несумісні характери та різні погляди на життя, що призвело до припинення спільного проживання, проти чого не надано заперечень з боку відповідача. Суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Зважаючи на відсутність будь-яких підстав для примирення сторін, на те, що подружжя фактично припинило шлюбні стосунки, враховуючи категоричну позицію позивачки про необхідність розірвання шлюбних відносин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підтвердження наявності та суми витрат на правничу допомогу суду надані договір про надання правничої допомоги № 04/11/2025 від 04 листопада 2025 року між [PERSON] та адвокатом Дацишиною Мирославою Валентинівною, за умовами якого адвокат приймає на себе зобов`язання надати правничну допомогу та представництво інтересів у суді першої інстанції у справі про розірвання шлюбу, розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, акт приймання-передачі виконаних робіт, квитанцію від 04 листопада 2025 року про оплату [PERSON] послуг адвоката. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, суд вважає, що слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, які складаються з суми сплаченого судового збору 1211,20 грн та витрат на правову допомогу в сумі 8000 грн.

Outcome: approved