Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

30.10.2025 до Зарічного районного суду м. Суми надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що відповідач як батько їхньої спільної дитини згідно судового наказу, виданого 29.02.2024 Новобузьким районним судом Миколаївської області, сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходів) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідно віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 21.02.2024 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 66089,66 грн, тому позивачка у порядку статті 196 Сімейного кодексу України звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів за період з 21.02.2024 по 30.09.2025, вирішити питання судових витрат. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2025 матеріали даної справи передані на розгляд судді Зері Ю.О. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 07.11.2025 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, розгляд справи по суті призначений на 15.12.2025 та у зв`язку з першою неявкою відповідача був відкладений до 13.02.2026. 15.12.2025 до суду надійшла заява представника позивачки про розгляд справи без участі сторони позивачки, позовні вимоги представник підтримала та просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Також 15.12.2025 представник позивачки подала до суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів понесення позивачкою витрат на професійну правничу допомогу. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації, а також шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України. З урахуванням положень частини восьмої статті 128 ЦПК України відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи. Неявка сторін, належним чином повідомлених про дату і місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду справи. За таких обставин, враховуючи згоду позивачки на заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення, у судовому засіданні 13.02.2026 постановлено протокольну ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до статей 280, 281 ЦПК України. У відповідності до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні у справі докази, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24.09.2020, наявною у матеріалах справи. Згідно судового наказу, виданого 29.02.2024 Новобузьким районним судом Миколаївської області у справі № 481/316/24, з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого за адресою [ADDRESS] , стягуються на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованої за адресою [ADDRESS] , фактично проживає по [ADDRESS] , аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.02.2024 року та до досягнення нею повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 20.10.2025, складеного старшим державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, станом на 30.09.2025 по виконавчому провадженню № 75045614 з примусового виконання судового наказу № 481/316/24 від 29.02.2024, заборгованість відповідача зі сплати аліментів на користь позивачки становить 66089,66 грн. При цьому як вбачається із змісту розрахунку заборгованості, за період з лютого 2024 року по вересень 2025 року відповідач взагалі не сплачував аліментів. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань по сплаті аліментів, позивачка звернулась до суду з даним позовом про стягнення з відповідача пені у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів на кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів у порядку статті 196 СК України. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аналогічні обов`язки батьків закріплені у частині 2 статті 51 Конституції України. Частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, майновий стан платника аліментів враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За приписами частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Проте таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц. Судом у ході розгляду справи встановлено, що з моменту винесення судового наказу про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини сторін та відкриття виконавчого провадження, відповідач аліменти не сплачує, оскільки докази зворотного у матеріалах справи відсутні. Наданий позивачкою розрахунок пені за прострочення сплати аліментів здійснений з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц. Відповідачем вказаний розрахунок пені не спростовано. Будучи повідомленим про судовий розгляд справи за встановленим судом місцем реєстрації, відповідач у судове засідання не прибув, правом на подання доказів на спростування позиції позивачки не скористався, наявні у справі докази підтверджують факт наявності заборгованості відповідача. Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, з урахуванням положень частини першої статті 196 СК України, у розмірі 66089,66 грн за період з 21.02.2024 по 30.09.2025. Щодо вирішення питання про судові витрати суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі статті 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову, враховуючи, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. За приписами частин другої-четвертої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 18000,00 грн наданий договір про надання правничої допомоги від 17.10.2025, предметом якого є надання адвокатом позивачці правової допомоги у справі щодо стягнення неустойки у зв`язку із несплатою аліментів, акт приймання-передачі виконаної роботи, складений 12.12.2025, квитанція № 12/12/2025 від 12.12.2025 про сплату позивачкою адвокату 18000,00 грн за договором від 17.10.2025. Судом врахований висновок Верховного Суду, сформований у постанові від 23.12.2021 у справі №755/7943/20-ц про те, які документи можуть бути подані для підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. Відповідно до викладеного у постанові висновку цей перелік не є вичерпним. Питання оцінки достатності доказів, поданих у підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу чи тих, які будуть понесені, перебуває у межах дискреції суду. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Від відповідача клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу не надходило. При розподілі витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з того, що такі витрати підтверджені належними доказами та клопотання про їх зменшення не подано іншою стороною. Відсутні передбачені статтею 137 ЦПК України підстави для зменшення витрат на професійну правничу допомогу, а відтак з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу, що становить 18000,00 грн.

Outcome: approved