Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Позивач СОК «Свізера», в інтересах якого діє представник Демеденко О.О. звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з вищезазначеним позовом. В обґрунтування вимог зазначається, що СОК «Свізера» на підставі рішення загальних зборів зареєстрований Макарівською районною державною адміністрацією Київської області 20.08.2012 року. Відповідач [PERSON] на підставі заяви від 23.09.2022 року, згідно рішення Загальних зборів Кооперативу №2 від 24.09.2022 стала членом Кооперативу. Рішенням Загальних зборів Кооперативу №1 від 11.09.2021 та № 2 від 24.09.2022 було затверджено розмір та порядок сплати щомісячних внесків для забезпечення поточної діяльності Кооперативу. Відповідач неналежно виконувала свої зобов`язання, внаслідок чого станом на 21.10.2025 рік має заборгованість зі сплати щомісячних внесків за період з 01.02.2024 по 01.09.2025 року у розмірі 29 240,00 грн. 30.09.2025 року Позивачем на адресу Відповідача було направлено письмову Вимогу про сплату заборгованості, яка останньою була проігнорована. Відповідачем системно порушувався обов`язок щодо сплати щомісячних внесків, станом на 21.10.2025 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 36 209,73, яка складається з 29 240,00 грн. сума заборгованості по щомісячним внескам; 1 531,09 - 3% річних; 5 438,64 грн. інфляційні втрати. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10.11.2025 року справу передано за підсудністю до Макарівського районного суду. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від «08» грудня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 14.01.2026 року від СОК «Свізера» до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої враховуючи факт часткового добровільного погашення боргу відповідачем після ініціювання судового процесу, позивач вважає за необхідне зменшити розмір позовних вимог у частині стягнення основного боргу, а саме просить стягнути з відповідача заборгованість по членським та цільовим внескам у розмірі 2 100 грн., 3 % річних у розмірі 5 438, 64 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. та судові витрати. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 15.01.2026 року прийнято заяву СОК «Свізера» про зменшення позовних вимог та призначено розгляд справи здійснювати з врахуванням заяви СОК «Свізера» про зменшення позовних вимог. 15 січня 2025 року, а також 12.02.2025 року, 18.02.2025 року до суду від відповідача надійшли аналогічні відзиви на позовну заяву, в якому остання заперечила проти позовних вимог позивача, оскільки вважає що даний позов повинен розглядатись відповідно до вимог ч. 3 ст. 20 ГПК України господарським судом. Крім того, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав: позивачем не надано доказів, а саме засвідчених кооперативом копій актів, рахунків та документів, що підтверджують їх отримання/вручення відповідачу щодо проведенння нею будь-яких операцій з кооперативом за які б вона мала б сплачувати членські внески, відповідно до п.6 п.п.6.6.3 Положення. При цьому Статутом СОК «Свізера», затвердженого Рішенням Загальних зборів членів СОК «Свізера» Протоколом № 1 від 11.09.2021 року не міститься такого поняття, як членський внесок. Проте, передбачено два видів внесків члена кооперативу вступний і цільовий. Також зазначено, що незважаючи на всі вищенаведені спірні питання, відповідачем було сплачено за інформацією, що міститься у системі «Мій Дім» всю заборгованість, яка була наявна в цій системі станом на 13.11.2025 року (копії квитанцій додаються) в сумі 28 520, 00 грн. Нарахування 3 % річних та інфляційних втрат за ст. 625 ЦК України на суму заборгованості розраховано безпідставно, тому що не підтверджуються документально та фактично надання послуг кооперативом його члену. У зв`язку з вищенаведеним просить суд відмовити СОК «Свізера» у позові в повному обсязі. 18.02.2026 року від СОК «Свізера», в особі представника до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, згідно якого зазначено, що відповідно інформації «Мій дім» у кабінеті відповідача станом на дату боргу в розмірі 28 520,00 грн. було також нараховано 2100,00 грн. за «Проїзд вантажного транспорту та спец. Транспорту», на підтвердження чого надано інформацію з кабінету відповідача. Відтак, відповідач знав про вищезазначений платіж проте умисно його проігнорував. Крім того зазначено, що обов`язок сплачувати внески (експлуатаційні, членські) виникає на підставі рішень Загальних Зборів (Протокол № 1 від 11.09.2021 року), а не на підставі підписаних актів. Факт наявності у відповідача нерухомості на території кооперативу автоматично зобов`язує її брати участь в утриманні спільної інфраструктури (охорона, дороги, освітлення). Добровільна сплата «тіла» боргу в листопаді не звільняє від відповідальності за порушення строків, що тривало до цього. Якщо відповідач вважала ці рішення незаконними, вона мала право оскаржити їх протягом 3-х років. Оскільки Протокол №1 не скасований, він є локальним нормативним актом, обов`язком до виконання. Відтак, Відповідач як член кооперативу має дотримуватись положень Статуту та сплачувати щомісячні внески за отримані послуги. У звязку з вищезазначеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь СОК «Свізера» заборгованість по членським внеска та цільовим внескам у розмірі 2 100,00 грн.; 3% річних у розмірі 5 438,64 грн. та судові витрати, які складаються с судового збору та витрат на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. Сторони в судове засідання не з`явились, матеріали справи містять заяви про розгляд справи без їх участі. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить до наступного. Щодо посилання відповідача на предметну або суб`єктну підвідомчість (юрисдикцію) розгляду даної справи. Право на доступ до правосуддя є одним з основоположних прав людини. Його визначено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка ратифікована Україною. Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції. При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наводила критерії розмежування судової юрисдикції. Такими критеріями є передбачені законом умови, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, як-то: суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка у законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 127/21764/17, від 23 березня 2021 року у справі 367/4695/20). Особливості кооперативу як суб`єкта господарювання Кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом. Господарська діяльність кооперативів повинна здійснюватися відповідно до вимог цього Кодексу, інших законодавчих актів (стаття 94 ГК України). Ці норми кореспондуються з нормами статей 83, 85, 86 ЦК України, за якими юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Особливості створення кооперативів та ведення господарської діяльності обслуговуючими кооперативами визначаються Законом України «Про кооперацію». За змістом статті 6 Закону України «Про кооперацію» кооператив є первинною ланкою системи кооперації, яка створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської іншої діяльності задля поліпшення свого економічного стану. З огляду на визначення, що містяться у статті 1 цього Закону, кооператив - юридична особа, утворена фізичними та (або) юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Згідно з положеннями статті 12 Закону України «Про кооперацію» основними правами члена кооперативу є, зокрема, участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити. На підставі статті 19 Закону України «Про кооперацію» для досягнення мети своєї діяльності кооператив набуває та використовує майно, фінансові та інші ресурси. Джерелами формування майна кооперативу є: вступні, членські та цільові внески його членів, паї та додаткові паї; майно, добровільно передане кооперативу його членами; кошти, що надходять від провадження господарської діяльності; кошти, що надходять від створених кооперативом підприємств, установ, організацій; грошові та майнові пожертвування, благодійні внески, гранти, безоплатна технічна допомога юридичних і фізичних осіб, у тому числі іноземних інші надходження, не заборонені законодавством. Обслуговуючий кооператив незалежно від напряму його діяльності є господарською організацією - юридичною особою, яка здійснює некомерційну господарську діяльність із часу державної реєстрації на підставі закону та свого статуту. Відповідно, члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними. Ця правова позиція неодноразово висловлена та підтримана Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах: від 24 квітня 2019 року у справі № 509/577/18 (провадження № 14-170цс19), від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/7554/18 (провадження № 12-8гс19), від 17 грудня 2019 року у справі № 904/4887/18 (провадження № 12-92гс19). Згідно зі статтею 10 Закону «Про кооперацію» членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу. Кооператив зобов`язаний вести облік своїх членів та видати кожному з них посвідчення про членство. Системне тлумачення норм Закону України «Про кооперацію», ЦК та ГК України дає підстави для висновку, що асоційований член обслуговуючого кооперативу не наділений правомочностями, які б у повному обсязі відповідали ознакам поняття корпоративних прав, а спори між ним та кооперативом не є такими, що виникають із корпоративних відносин. Таким чином, спори між асоційованим членом обслуговуючого кооперативу і таким кооперативом щодо сплати пайових внесків, визначених кооперативними договорами, не пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності цього кооперативу. Отже, такі спори слід розглядати за правилами цивільного судочинства. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, Спеціалізований обслуговуючий кооператив «Свізера» зареєстровано у Макарівській районній державній адміністрації Київської області 20.08.2012 року, номер запису: 1 340 102 0000 001372 (п.1.3. статуту). Відповідно до п.1.1. статуту Спеціалізованого обслуговуючого кооперативу «Свізера», створеного рішенням Установчих Зборів Засновників, що об`єдналися на добровільній основі для задоволення економічних та інших потреб членів та Асоційованих членів Кооперативу на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю. Місцезнаходження кооперативу: Україна, 08063, Київська область, Фастівський район, село Осикове, вулиця Івана Мазепи, 108 (п.1.4. статуту). Кооператив згідно статті 2 Закону України «Про кооперацію» є обслуговуючим кооперативом, кооператив є неприбутковою організацією та не має на меті одержання прибутку та його розподіл між членами кооперативу. Кооператив має самостійний баланс, розрахунковий рахунок в банківських установах. (п.1.8.статуту). Відповідно до 3.2. статуту основними завданнями кооперативу є: підвищення життєвого рівня членів Кооперативу, захист їх майнових інтересів і соціальних прав; створення системи економічної і соціальної самодопомоги населення та суб`єктів господарювання; залучення у виробництво товарів, робіт, послуг, додаткових трудових ресурсів, підвищення трудової і соціальної активності населення; створення і розвиток інфраструктури, необхідної для провадження господарської та іншої діяльності кооперативу з метою зростання матеріального добробуту його членів та задоволення потреб у товарах і послугах; сприяння сталому розвитку та становленню засад демократичного розвитку суспільства. Згідно із п. 3.4. статуту видами діяльності кооперативу є: розподілення електроенергії, комплексне обслуговування об`єктів. Кооператив надає послуги за цінами і тарифами, встановленими самостійно, а у випадках, передбаченими законом за державними цінами і тарифами. Кооператив має право надавати послуги за цінами і тарифами, що встановлюються на договірних засадах, окремо для членів Кооперативу та інших осіб (п.4.11 та п. 4.12 статуту). Вступний внесок - грошовий неповоротний внесок, який зобов`язана сплатити особа у разі вступу до кооперативу. Розмір вступного внеску визначається загальними зборами членів кооперативу і має бути однаковим для усіх осіб, що виявили бажання вступити до кооперативу (п.6.1. статуту). Згідно із п.6.9. статуту членство у кооперативі припиняється у разі: добровільного виходу з нього; виключення з кооперативу; смерті члена кооперативу - фізичної особи; припинення діяльності кооперативу; Згідно Положення про внески СОК «Свізера», затвердженого загальними зборами від 07.04.2019 року щомісячні членські внески сплачуються кожного місяця протягом всього періоду членства в Кооперативі у вигляді регулярних грошових платежів (п.3.3.). Рішенням Загальних зборів членів Кооперативу щодо визначення та змін розміру членських внесків оформляється протоколом, який вносить зміни в дане Положення і доводиться до відома членів Кооперативу в установлений Загальними зборами спосіб (п. 3.6). Рішенням загальних зборів членів СОК «Свізера» від 24.09.2022, оформленого протоколом №2, затверджено рішення правління кооперативу оформленого протоколом №2 від 24.09.2022 та прийнято [PERSON] (ділянка № [NUMBER] ) до членів кооперативу. Крім того, питанням тринадцятим вказаного рішення, було внесення на голосування бюджет на 2022-2023 р.р. СОК КООП «Свізера», який був підготовлений Головою [PERSON] . Рішення: Прийнятий бюджет кооперативу на 2022-2023 р.р., з урахуванням зміни формулювання в пункті «9» розділу «Інші витрати» проекту бюджету, а саме замість «два альтернативних джерела питної води (колодязі) читати «на системи водозабезпечення». Рішенням загальних зборів членів СОК «Свізера» від 24.09.2022, оформленого протоколом №2 прийнято [PERSON] (ділянка № [NUMBER] ) до членів кооперативу. Згідно Вимоги про сплату заборгованості Вих. № 22/12 від 22 вересня 2025 року до [PERSON] проте, що станом на 01.09.2025 у неї є заборгованість перед СОК «Свізера» за несплачені щомісячні внески. Заборгованість виникла за період з 01.02.2024 по 01.09.2025 і становить загальну суму 25 832,00 грн., з них 25 760,00 утримання території містечка, 72,00 грн. земельний податок. Водночас, станом на 01.09.2025 у неї є заборгованість 2100,00 грн. оплата проїзду вантажного та спец. Транспорту. Враховуючи наведене, вимагали в найкоротший термін погасити існуючу заборгованість. Відповіді на вказану претензію матеріали справи не містять. Згідно платіжних інструкцій, наданих відповідачем [PERSON] , станньою сплачено: 4291,98 грн. за електроенергію (денний тариф) за період жовтень 2025; 6,51 грн. за освітлення території за період жовтень 2025; 24,00 грн. внесок на оплату земельного податку за період жовтень 2025; 699,93 грн. за електроенергію (нічний тариф) за період жовтень 2025; 28 520,00 грн. утримання території містечка за період жовтень 2025. Відповідно до статей 76-78, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вирішуючи вимоги позивача, в остаточній редакції (18.02.2026 року) в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості по сплаті членських та цільових внесків у розмірі 2 100,00 грн., суд не вбачає підстав для їх задоволення. Так, відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно пункту 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (термiн) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термiн). Змістом статей 610, 611, 549 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штраф, пеня). Всі взаємовідносини між СОТ та його членами регулюються статутом товариства. Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували наявність затверджених розмірів цільових внесків за період 2024-2025 рік (період заборгованості), у зв`язку з чим не підтверджено існування заборгованості [PERSON] перед позивачем у сумі 2100,00 грн. Також, у зв`язку із несвоєчасною оплатою членських та цільових внесків СОК «Свізера» заявлено про стягнення з [PERSON] 5 438,64 грн., як законну компенсацію у відповідності ст. 625 ЦК України, яку боржник сплачує кредитору за час прострочення грошового зобов`язання. Встановивши відсутність порушення зобов`язання з боку [PERSON] , відсутні правові підстави для стягнення неустойки у виді пені в розмірі 5 438,64 грн, отже суд відмовляє і в цій частині позову. Оскільки в задоволенні позовних вимог за позовом відмовлено, то понесені сторонами судові витрати у справі з другої сторони не присуджувалися, як це передбачено ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed