Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

18 грудня 2025 року адвокат Глушкова О.І., яка діє в інтересах [PERSON] , через систему «Електронний суд» звернулася з позовом до [PERSON] , у якому просить визнати за позивачкою [PERSON] у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 84,4 кв. м, житловою площею 40,4 кв. м., до складу якого входить: житловий будинок «А», веранда «а», навіс «а1», літня кухня «Б», веранда «б», погріб «Б/П», літня кухня «В», прибудова «в», сарай «в1», вхідний майданчик «в2», гараж «Г», навіс «г», вбиральня «Т», криниця «К», огорожа «1-2». В обґрунтування заявленого позову вказує, що [INFO] в с. Городківка Тульчинського району Вінницької області померла мати сторін [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Зазначений житловий будинок належав до суспільної групи колгоспних дворів і станом на 15 квітня 1991 року членами цього двору були: [PERSON] голова двору, його дружина [PERSON] та син [PERSON] . Кожному з них належала рівна частка у спільному майні двору по 1/3. Відповідач [PERSON] 22 квітня 1999 року вибув із членів двору на постійне місце проживання в с. Висока Гребля Тульчинського району Вінницької області. У 2025 році він знову був зареєстрований у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , однак фактично там не проживав. Зважаючи на те, що відповідач вибув із членів колгоспного двору у 1999 році та понад двадцять років не звертався з вимогою про виділення або витребування своєї частки, він втратив право на свою частку у майні колишнього колгоспного двору. Відтак на час смерті батька сторін [PERSON] , який помер [INFO] , його частка у майні колишнього колгоспного двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] , становила 1/2, так само як і частка його дружини (матері сторін) [PERSON] . Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки постійно проживала з ним на час відкриття спадщини. Згідно із заповітом [PERSON] , посвідченим секретарем Городківської сільської ради Лимич О.В. 15 грудня 2022 року за р.№ 250, житловий будинок з усіма господарськими спорудами та присадибною ділянкою, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , заповідано сторонам у рівних частках. Крім того, [PERSON] заповідано належну спадкодавцеві земельну ділянку. 27 вересня 2025 року державним нотаріусом Крижопільської державної нотаріальної контори на ім`я позивачки видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,0558 га, кадастровий номер 0521981200:02:001:0003, розташовану на території Городківської ТГ Тульчинського району (колишньої Городківської сільської ради Крижопільського району) Вінницької області, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН № 128532, виданого Крижопільською районною державною адміністрацією Вінницької області 13 липня 2004 року. Отже, позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Водночас відповідач не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та не претендує на спірне будинковолодіння. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, позивачка [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] , однак через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, тому змушена звернутися до суду для захисту своїх спадкових прав. Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 23 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Окрім того, вирішено питання про витребування доказів. Ухвалою Крижопільського районного суду від 30 січня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 18 лютого 2026 року. В судовому засіданні представник позивачки адвокат Глушкова О.І. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, натомість подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Крім того, зазначив, що не претендує на спірний житловий будинок та не заперечує проти оформлення позивачкою права власності на нього. Заслухавши представника позивачки та дослідивши надані докази, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Судом встановлено, що [INFO] в с. Городківка Тульчинського району Вінницької області померла [PERSON] , яка була матір`ю сторін. На день смерті вона була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , до складу її сім`ї входив син [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 15 грудня 2022 року секретарем Городківської сільської ради Лимич О.В. за р.№ 250, згідно з яким житловий будинок з усіма господарськими спорудами та присадибною ділянкою, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , заповідано сторонам у рівних частках. Крім того, [PERSON] заповідано земельну ділянку площею 2,0558 га, кадастровий номер 0521981200:02:001:0003, розташовану на території Городківської територіальної громади Тульчинського (колишнього Крижопільського) району Вінницької області. 22 вересня 2025 року за заявою позивачки [PERSON] . Крижопільською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 81/2025 до майна померлої [INFO] [PERSON] та 27 вересня 2025 року державним нотаріусом на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,0558 га, кадастровий номер 0521981200:02:001:0003, розташовану на території Городківської ТГ Тульчинського району (колишньої Городківської сільської ради Крижопільського району) Вінницької області, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН № 128532, виданого Крижопільською районною державною адміністрацією Вінницької області від 13 липня 2004 року. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються: копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 18 березня 2025 року; копією свідоцтва про народження позивачки [PERSON] серії [NUMBER] від 5 липня 1966 року, згідно з яким її батьками є [PERSON] та [PERSON] ; копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 08 лютого 2003 року, з якого вбачається, що позивачка у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] »; копією довідки Городківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 12.11.2025 № 1137 про зареєстроване місце проживання та склад сім`ї [PERSON] на день її смерті; копією заповіту [PERSON] ; матеріалами спадкової справи № 81/2025, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] . Судом також встановлено, що до складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки, виданої Городківською сільською радою Тульчинського району Вінницької області від 14 жовтня 2025 року № 1019, згідно погосподарської книги № 2аК за 1991-1995 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , житловий будинок [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року відносився до категорії суспільної групи колгоспних дворів, склад двору був наступний: [PERSON] голова двору, його дружина [PERSON] та син [PERSON] . Як вбачається з довідки, виданої Городківською сільською радою Тульчинського району Вінницької області від 12 листопада 2025 року № 1140, згідно погосподарської книги по Городківській сільській раді (погосподарська книга № 14 за 1996 2000 роки, особовий рахунок [NUMBER] ) [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , був виписаний з указаної адреси реєстрації 22 квітня 1999 року в с. Висока Гребля Тульчинського (колишнього Крижопільського) району Вінницької області. Батько сторін, [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28 липня 2011 року. Після його смерті спадщину прийняла його дружина, [PERSON] , шляхом спільного проживання з ним на час відкриття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що підтверджується копією довідки Городківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 12.11.2025 № 1139. Як вбачається з довідки КП «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 21 жовтня 2025 року № 1150 станом на 31 грудня 2012 року згідно архівних даних право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано. Правовідносини щодо будівництва житлових будинків і набуття прав на них до 15 квітня 1991 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 86 ЦК УРСР 1963 року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відповідно до положень ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: - право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; - розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору; - згідно зі ст. 4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року; - на витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії технічного паспорту, виготовленого на замовлення позивачки [PERSON] ФОП [PERSON] 20 жовтня 2025 року за результатами технічної інвентаризації житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , будинок побудований у 1970 році, його загальна площа 84,4 кв. м, житлова площа 40,4 кв. м, до складу входять: веранда «а», навіс «а1», літня кухня «Б», веранда «б», погріб «Б/П», літня кухня «В», прибудова «в», сарай «в1», вхідний майданчик «в2», гараж «Г», навіс «г», вбиральня «Т», криниця «К» (побудовані з 1965 року по 1985 рік), огорожа «1-2». ФОП [PERSON] надано висновок від 17 листопада 2025 року № 059/25 про те, що середньо-ринкова вартість житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 84,4 кв. м, станом на 17 листопада 2025 року 3000 доларів США, що еквівалентно 126120,90 грн. Відповідно до усталеної судової практики у справах про спадкування за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Приватний нотаріус Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Питель М.С. повідомила позивачці [PERSON] про відсутність можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її матері [PERSON] на цілий житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане майно (довідка від 26.01.2026 № 18/01-16). В силу ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , збудований у 1970 році та належав до майна колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року членами цього двору були [PERSON] голова двору, його дружина [PERSON] та син [PERSON] , у зв`язку з чим кожному з них належала рівна частка у майні двору. Після смерті [PERSON] 27 липня 2011 року його частку у майні успадкувала дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Суд бере до уваги, що відповідач [PERSON] вибув зі складу двору у 1999 році, тривалий час не користувався спірним майном, не заявляв вимог щодо виділення чи витребування своєї частки, на спірне майно не претендує, а також не заперечує проти оформлення права власності на спірний житловий будинок за позивачкою, відтак визнання за позивачкою права власності на спадкове майно не порушує прав та інтересів інших осіб. З огляду на викладене, за [PERSON] слід визнати право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Вимог про стягнення судових витрат позивачка не заявляла.

Outcome: approved