Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

І. Рух провадження та процесуальні рішення Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 24 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі Позивач) до [PERSON] (далі- Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 23 006,19 гривень та розгляд справи призначено на 27 листопада 2025 року. 27 листопада 2025 року розгляд справи відкладено на 29 грудня 2025 року у зв`язку із неявкою Відповідача щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання. 01 грудня 2025 року до Суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення Відповідачеві із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». 29 грудня 2025 року розгляд справи відкладено на 09 лютого 2026 року в зв`язку із першою неявкою Відповідача. 09 лютого 2026 року в судове засідання не з`явились Позивач та Відповідача. Представник Позивача подав до суду клопотання про проведення судового засідання без їхньої участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом надсилання рекомендованого повідомлення за адресою її реєстрації та розміщенням 29 грудня 2025 року оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. При вирішенні питання щодо належності повідомлення Відповідача про дату, час і місце розгляду справи Суд зазначає, що у відповідності до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу ухвалу про призначення справи до судового розгляду Відповідачеві скеровано за його зареєстрованим у встановленому законодавством порядку місцем проживання. Згідно пункту 4 частини восьмої статті 128 цього Кодексу днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою проживання. Враховуючи скерування ухвали про призначення справи до розгляду за адресою зареєстрованого в установленому законодавством порядку місця проживання Відповідача та повернення повістки із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» Суд вважає, що Відповідач повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постанові від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19. При вирішенні питання щодо належності повідомлення Відповідача про дату, час і місце розгляду справи Суд зазначає, що у відповідності до вимог пункту 11 частини восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно статті 280 Цивільного процесуального кодексу України Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного, враховуючи, що Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась без повідомлення причин та не подала відзив, а Позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, 09 лютого 2026 року Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. 09 лютого 2026 року у відповідності до вимог статті 244 Цивільного процесуального кодексу України Суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення на строк до 13 лютого 2026 року. ІІ. Стислий виклад позиції сторін Позивач зазначає, що 14 лютого 2024 року Відповідач та ТОВ «Мілоан» уклали договір про споживчий кредит №100807601, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надало Відповідачу грошові кошти в розмірі 7055 гривень, а Відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. 25 червня 2024 року ТОВ «Мілоан» та Позивач уклали договір відступлення права вимоги №109-МЛ/Т від 25 червня 2024 року, відповідно до якого останній набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги до Відповідача. Станом на дату звернення до суду з позовною заявою заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 23 006,19 гривень, з яких: 6562 гривень заборгованість за тілом кредиту, 15 738,69 гривень заборгованість за процентами, 705,50 гривень заборгованість за комісією. Тому, у відповідності до статей 509,525,526,530,610,612,1049,1054 Цивільного кодексу України, Позивач просить стягнути з Відповідача на його користь: -заборгованість за кредитним договором №975353 в розмірі 23 006,19 гривень; -понесені судові витрати: судовий збір в розмірі 2422 гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 гривень. ІІІ. Докази, досліджені судом 1.Договір про споживчий кредит №10080707601 (індивідуальна частина) від 14 лютого 2024 року, відповідно до якого між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем укладено споживчий кредит на суму 7055 гривень строком на 105 днів (закінчення кредитування 29 травня 2024 року), стандартна процентна ставка становить 2.30%, комісія за надання кредиту 705,50 гривень. 2.Додаток 1 до договору про споживчий кредит №10080707601 від 14 лютого 2024 року, відповідно до якого розрахована сума до сплати 29 травня 2024 року за користування кредитом становить 24 163,90 гривень, з яких: тіло кредиту 7055 гривень, проценти за користування кредитом 16403,40 гривень, комісія 705,50 гривень. 3.Заява на отримання кредиту №100807601 від 14 лютого 2024 року, відповідно до якої зазначено персональні дані та загальна інформація про кредит. 4.Анкета-заява на кредит №100807601 від 14 лютого 2024 року. 5.Довідка про ідентифікацію, відповідно до якої Відповідач підписав договір кредиту одноразовим ідентифікатором 538817. 6.Платіжне доручення №82826227 від 14 лютого 2024 року, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» переказав кошти Відповідачу у сумі 7055 гривень на платіжну картку № [NUMBER] згідно договору №100807601. 7.Відомості, відповідно до яких ТОВ "Мілоан" нараховував проценти за користування кредитом Відповідачу до 05 червня 2024 року. Відповідач 06 березня 2024 року сплатив проценти за користування кредитом у розмірі 493 гривень та тіло кредиту у розмірі 493 гривень. 8.Виписка з особового рахунка за кредитним договором №100807601 від 14 лютого 2024 року, відповідно до якого заборгованість Відповідача перед Позивачем станом на 20 серпня 2025 року становить 23 006,19 гривень, з яких: 6562 гривень - заборгованості по кредиту, 15738,69 гривень заборгованості за відсотками за користування кредитом, 705,50 гривень заборгованість за комісією. 9.Договір відступлення прав вимоги №109-МЛ/Т від 25 червня 2024 року, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) Позивачу за плату належні йому права вимоги, а Позивач приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. 10.Платіжна інструкція від 25 червня 2024 року, відповідно до якої Позивач переказав на рахунок ТОВ «Мілоан» 1 587 311,72 гривень, призначення платежу плата за відступлення права вимоги згідно із договором відступлення права вимоги. 11.Витяг з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №109-МЛ/Т від 25 червня 2024 року, відповідно до якого Відповідач має заборгованість в розмірі 23 006,19 гривень. IV. Фактичні обставини, встановлені судом 14 лютого 2024 року між Відповідачем та ТОВ «Мілоан» укладено кредитний договір №100807601, сума кредиту 7055 гривень строком на 105 днів, процентна ставка 2.30 % в день, що підтверджується договором, додатком, заявою та анкетою (пункти ІІІ.1 - ІІІ.4 цього Рішення). 14 лютого 2024 року Позивач перерахував Відповідачу кредитні кошти у розмірі 7055 гривень, що підтверджується платіжним дорученням ( пункт ІІІ.6 цього Рішення). 25 червня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та Позивачем укладено договір відступлення прав вимоги №109-МЛ/Т, що підтверджується договором (пункт ІІІ.9 Рішення). Згідно із наданим Позивачем розрахунком, на час розгляду справи Відповідачем в повному обсязі не повернуто кредит, а також не сплачені проценти, в зв`язку із чим сума заборгованості становить 23 006,19 гривень, з яких: 6562 гривень - заборгованості по кредиту, 15738,69 гривень заборгованості за відсотками за користування кредитом, 705,50 гривень заборгованість за комісією (пункт ІІІ.8 Рішення). На час розгляду справи Відповідачем не надано докази сплати коштів на виконання договору. V. Висновки суду Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 629 цього Кодексу Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статті 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит), позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в ході розгляду справи, Відповідачем не виконано умови укладеного Договору та не повернуто Позивачеві отримані кошти. Факт отримання коштів підтверджується договором та платіжним дорученням про переведення коштів. щодо розміру заборгованості за процентами Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4528/16 ( пункти 81-85) що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Суд бере до уваги вищевказані висновки Верховного Суду та вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом може здійснюватися на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України виключно протягом строку дії договору. При визначенні розміру процентів Суд звертає увагу, що укладений договір є договором споживчого кредитування. Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» (у чинній редакції) максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Статтю 8 цього Закону доповнено частиною п`ятою відповідного змісту згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності 24 грудня 2023 року. Відповідно до пункту 17 розділу IV Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Як встановлено в ході розгляду справи, кредитний договір укладено 14 лютого 2024 року із розміром стандартної процентної ставки за користування кредитом 2.30 % від суми кредиту за кожен день. 14 лютого 2024 року по 21 квітня 2024 року - розмір процентної ставки за користування кредитом становить 2.30 % від суми кредиту за кожен день (згідно із вимогами договору). 22 квітня 2024 року по 29 травня 2024 року - розмір процентної ставки за користування кредитом становить 1,50 % від суми кредиту за кожен день (згідно із вимогами Закону). Відповідач 14 лютого 2024 року отримав кошти у розмірі 7055 гривень. Відповідно розмір нарахованих відсотків становить: - з 14 лютого 2024 року по 21 квітня 2024 року становить 11 034, 02 гривень (68 дні * (7055 гривень * 2,30 %). - 22 квітня 2024 року по 29 травня 2024 року становить 3915,53 гривень (37 днів *(7055 гривень * 1,50 %). Загальний розмір відсотків за користування кредитом в межах строку договору становить 14 949,55 гривень. Позивач підтвердив, що Відповідач частково погасив заборгованість, оскільки відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення Відповідач 06 березня 2024 року сплатив проценти за користування кредитом у розмірі 493 гривень, тому розмір відсотків за користування кредитом в межах строку договору становить 14 456,55 гривень, який підлягає задоволенню. щодо комісії Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в постанові Великої Палати від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Суд враховує вказані висновки Верховного Суду, в зв`язку із чим вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією в сумі 705,50 гривень. У відповідності до статті 12 Цивільного процесуального кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивачем надано суду докази на підтвердження обставин, на які він посилається. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позов, а також будь-які докази до суду не надав. Відповідно, справа розглянута на підставі наявних доказів, за результатами дослідження яких Суд дійшов висновку про наявність підстав у відмові стягнення заборгованості по процентам у розмірі 1 282,16 гривень та у стягненні комісії у розмірі 705,50 гривень. VI. Щодо судового збору Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 гривень. Позов задоволено в сумі 21 018,55 гривень, що становить 91,36 % від суми заявлених вимог. 91,36 % від суми сплаченого судового збору становить 2213 гривень 11 копійок. Таким чином, з Відповідача на користь Позивача мають бути стягнуті судові витрати, які складаються із судового збору, в сумі 2213 гривень 11 копійок. VІI. Щодо витрат на професійну правову допомогу Пунктом 1 частини третьої статті 133 Цивільно процесуального кодексу України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до матеріалів справи представником Позивача було надано: -Договір від 01 липня 2025 року про надання правничої допомоги між Позивачем та Адвокатським об`єднанням, згідно якого Позивач замовляє, доручає, оплачує, а Адвокатське об`єднання надає правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбаченим цим Договором. -Акт №Д/1067 про надання послуг від 20 серпня 2025 року, відповідно до якого Адвокатське об`єднання надало Позивачу послуги на суму 8 000 гривень у справі щодо стягнення кредитної заборгованості із Відповідача. -Детальний опис наданих послуг до акту №Д/1067, відповідно до якого Позивачеві надані послуги щодо складення позовної заяви; вивчення матеріалів справи; усна консультація та погодження правової позиції; подання заяви до суду та витрачено на це часу: 6 годин 30 хвилин. Відповідно до частини третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд встановив, що заявлені витрати пов`язані із розглядом справи, розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, поведінку сторін під час розгляду справи та вважає, що заявлені витрати підлягають стягненню в повному обсязі. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 Цивільно процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд вважає, що заявлені в цій справі витрати на професійну правову допомогу відповідають критеріям, визначеним статтею 133 ЦПК України. Позов задоволено в сумі 21 018,55 гривень, що становить 91,36 % від суми заявлених вимог. Позивач заявив стягнення у розмірі 8000 гривень витрат на професійну правничу допомогу. За таких обставин, витрати Позивача на правничу допомогу підлягають відшкодуванню Відповідачем в розмірі 7309 гривень, що становить 91,36 % від суми заявлених витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved