Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача. У січні 2025 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» ( далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки на користь АТ КБ « ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 05.01.2023 у сумі 93 253,37 грн , яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 73 989,69 грн , заборгованості за простроченими відсотками у сумі 19 263,68 грн та вирішити питання про розподіл судових витрат. В обгрунтування позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначено, що 05.01.2023 відповідачка ознайомилася з умовами кредитування та підписала паспорт кредиту. 05.01.2023 відповідачка підписала власноручно заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (надалі - Договір) та погодилася на наступні умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200 000 грн (п.1.2. Договору); тип кредитної карти: Карта «Універсальна»; строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.1.2. Договору); процентна ставка, відсотків річних: 42,0 (п.1.3. Договору); кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.1.4. Договору); розмір мінімального обов`язкового платежу: 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.1.4. Договору); проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п.1.5. та п.2.1.1.2.12. Договору). Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноручно на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». На підставі укладеного Договору відповідачка отримала платіжний інструмент - кредитну картку № [NUMBER] , строк дії - 01/27. Позивач виконав умови договору та надав відповідачці кредитну картку , кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту , що підтверджується випискою по рахунку. Відповідачка користувалася кредитним лімітом , повертала використану суму кредитного ліміту та сплачувала відсотки за користування кредитним лімітом , але припинила надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом , відсотками , а також іншими витратами відповідно до умов договору , що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою за рахунком. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості , відповідачка , станом на 19.11.2024, має заборгованість у сумі 93 253,37 грн , яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 73 989,69 грн , заборгованості за простроченими відсотками у сумі 19 263,68 грн. 27.01.2025 на позовну заяву відповідачка подала до суду відзив , в якому просить відмовити в позові АТ КБ «ПриватБанк» . Відзив обгрунтовано тим , що дійсно на її ім`я було відкрито в АТ КБ «ППРИВАТБАНК» поточний рахунок з встановленим кредитним лімітом у сумі 50 000 грн. 20.05.2023 , о 15:30, на її мобільний номер [NUMBER] , надійшов дзвінок з номеру [NUMBER] та оператор представився працівником АТ КБ «ПриватБанк», запитав, чи дійсно вона намагається зайти до кабінету «Приват24», якщо, так, то необхідно було натиснути «1», якщо ні, натиснути «0». Підтвердження щодо входу до особистого кабінету «Приват24» [PERSON] не надавала, натиснувши «0» на телефоні, розмова з оператором закінчилась. Через хвилину, о 15:31, на її мобільний номер надійшов дзвінок з номеру [NUMBER] з аналогічним змістом, вона здійснила ті ж самі дії , не підтвердила вхід, натиснувши «0». Того ж дня, через деякий час, [PERSON] зайшла у платіжний (мобільний) додаток «Приват24» та помітила сповіщення, що АТ КБ «ПриватБанк» пропонує збільшити кредитний ліміт до 200 000 грн, але ніяких дій на підтвердження збільшення кредитного ліміту вона не здійснювала, оскільки збільшувати кредитний ліміт наміру не мала, з проханням про збільшення кредитного ліміту до надавача фінансових послуг не зверталась, після чого вимкнула телефон і до 22.05.2023 в додаток «Приват24» не заходила. 22.05.2023 [PERSON] увійшла в платіжний (мобільний) додаток «Приват24», який був встановлений на її мобільний телефон працівниками АТ КБ «ПриватБанк» в с-щі Краснокутськ та виявила, що має заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк». Після чого, зателефонувала до відділення АТ КБ «ПриватБанк» , який з`єднав її з оператором гарячої лінії, який пояснив, що 20.05.2023 з її рахунку знімалися кошти в магазинах та банкоматах у м. Кривий Ріг. Проте на той час вона знаходилася за місцем проживання в с-щі Краснокутськ Богодухівського району Харківської області. [PERSON] повідомила оператору банку, що карткою у цей період не користувалася та коштів не знімала. Оператор зафіксував зазначений факт та заблокував картки (кредитну та для виплат (зарплатну). Після чого, вона в цей день звернулася до СПД № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення (шахрайських дій) відносно неї , а саме викрадення з її банківської картки грошових коштів. 23.05.2023 відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за №12023221010000333 за ч.3 ст.190 КК України . В подальшому їй повідомлено, що в ході досудового розслідування було встановлено, що кошти з картки були зняті в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, в подальшому кримінальне провадження направлено за підсудністю. [PERSON] зазначає, що у виписці АТ КБ «ПриватБанк» від 23.05.2023 по картці/рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) за період з 20.05.2023 по 20.05.2023 кредитний ліміт складав 75000 грн, при цьому повідомлень від банку щодо збільшення кредитного ліміту вона не отримувала, свого погодження на його збільшення не надавала. Крім того, 20.05.2023, менш ніж за годину (з 15:32 по 16:24 ) у м. Кривій Ріг були здійснені покупки та знята готівка з карткового рахунку відповідачка за № [NUMBER] ( [NUMBER] ) на суму 71675,19 грн, сума комісії банку склала 2860,0 грн. Жодних дій з приводу збільшення кредитного ліміту відповідачка не здійснювала, 20.05.2023 у в місті Кривий Ріг не знаходилась та грошових коштів там не знімала, розпоряджень щодо списання з її рахунку коштів не надавала. Платіжна картка «Універсальна» № [NUMBER] знаходиться у [PERSON] , у користування нікому її не передавала, зазначену карту не втрачала, ПІН-коди, логіни, паролі не розголошувала, сім-картку свого мобільного телефону не змінювала та не втрачала, будь-яких платіжних доручень не складала ні у паперовому вигляді, ні у електронному вигляді з використанням мобільного додатку, або будь-якої іншої клієнтської системи банку. Зняття коштів відбулося внаслідок шахрайських дій, таємного викрадення грошових коштів, оскільки списання коштів з рахунку відбулося поза її волею, не з її вини та за відсутності поінформованості про проведення банком операцій за її банківським рахунком. Заяви , клопотання , інші процесуальні дії. Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 14.05.2025 провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін . У судовому засіданні представник позивача підтримав позов , просить задовольнити . Відповідачка та її представник позов не визнали , пояснивши , що відповідачка не користувалася кредитними коштами, її коштами , шахрайським способом , заволодів [PERSON] ,відносно якого ухвалено вирок. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що 05.01.2023 відповідачка ознайомилася з умовами кредитування та підписала паспорт кредиту. 05.01.2023 відповідачка підписала власноручно заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (надалі - Договір) та погодилася на наступні умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200 000 грн (п.1.2. Договору); тип кредитної карти: карта «Універсальна»; строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.1.2. Договору); процентна ставка, відсотків річних: 42,0 % для карт Універсальна , 40,8 % - для карт Універсальна Gold, (п.1.3. Договору); кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.1.4. Договору); розмір мінімального обов`язкового платежу: 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.1.4.Договору); проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України, встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00 (п.1.5. та п.2.1.1.2.12. Договору). ( а.с. 27-41) Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відповідачкою підписано власноручно на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». На підставі укладеного Договору, відповідачка отримала платіжний інструмент - кредитну картку № [NUMBER] , строк дії 01/27. Розрахунком заборгованості за договором №б/н від 05.01.2023 , станом на 19.11.2024, [PERSON] має заборгованість перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у сумі 93 253,37 грн , яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 73 989,69 грн , заборгованості за простроченими відсотками - 19 263,68 грн. ( а.с. 22-23) Випискою про рух коштів за договором №б/н за період 05.01.2023 по 25.11.2024 підтверджується , що позивач виконав умови договору та надав відповідачці [PERSON] кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту. ( а.с. 24) Довідка АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки , оформленої на [PERSON] , свідчить про зміну кредитного ліміту з 05.01.2023 по 08.09.2023 , кредитний ліміт збільшувався 31.01.2023 до 50 000,00 грн, 20.05.2023 до 75 000,00 грн . ( а.с. 25) Згідно довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 25.11.2024, між АТ КБ « ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був підписаний договір №б/н , за яким було надано наступні кредитні картки : [NUMBER] , дата відкриття : 05.01.2023 , термін дії - 01/27 , картка «Універсальна» ( а.с. 26). Паспорт споживчого кредиту від 05.01.2023 підписаний [PERSON] містить основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача . ( а.с. 37-41) Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку -АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно п.2.1.1.3.5 Договору сторони узгодили , що в разі порушення відповідачем зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст. 212, 611, 651 ЦК України терміном повернення кредиту встановлюється 180-день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту. На 180-день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту , клієнт зобов`язаний повернути банку кредит, проценти за користування, кредитом , неустойку та виконати інші зобов`язання за договором в повному обсязі . Тобто сторони , згідно ст.212 ЦК України, передбачили відкладальну обставину внаслідок виникнення якої , терміном повернення кредиту встановлюється 180-день з моменту порушення зобов`язань відповідача з погашення кредиту . Враховуючи , що строк повернення кредиту закінчився на 180-й день прострочення , то відповідно до п.1.5 та п.2.1.1.2.12. Договору , починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань відповідача з погашення кредиту , сторони погодили нарахування процентів від суми неповернутого в строк кредиту , які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюється за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На час розгляду справи судом, відповідачкою не надано відомостей, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за Кредитним договором у добровільному порядку. Відповідачка зверталася до суду з позовом до АТ КБ « ПриватБанк» про захист прав споживача фінансових послуг, зобов`язання відновити залишок коштів на рахунку та відшкодування незаконно знятих коштів. Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 26.10.2023, у справі №627/552/23, скасованого постановою Харківського апеляційного суду від 03.2024, в позові [PERSON] до АТ КБ «ППРИВАТБАНК» про захист прав споживача фінансових послуг, зобов`язання відновити залишок коштів на рахунку та відшкодування незаконно знятих коштів, відмовлено, оскільки позивачем [PERSON] не доведено вину відповідача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у втраті коштів з її картки та у здійсненні транзакцій по рахункам позивачки. Таким чином , у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості , відповідачка [PERSON] станом на 19.11.2024 має заборгованість за тілом кредиту у сумі 73 989,69 грн , яка підлягає стягненню на користь позивача. Щодо стягнення відсотків з відповідачки на користь позивача, то суд зазначає наступне . Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 19.11.2024 за відповідачкою утворилася заборгованість за відсотками у сумі 19 263,68 грн . Суд вважає відмовити АТ КБ « ПРИВАТБАНК» у стягненні з відповідачки заборгованості за відсотками з наступних підстав. 23.05.2023 за заявою [PERSON] про шахрайські дії , відомості про кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР № 12023221010000333 за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч.3 ст.190 КК України . Вироком Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.02.2025 у справі №214 /546/24, який скасовано в частині призанчення покарання Дніпропетровським апеляційним судом від 02.07.2025, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 3 ст.190 , ч.2 ст.361, ч.1 ст.70 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі . Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 74 500,00 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 7 000,00 грн моральної шкоди. Вирок суду набрав законної сили 02.07.2025 . Вищезазначеним вироком суду встановлено,що саме [PERSON] умисно, за попередньою змовою з групою осіб, не санкціоновано втрутився в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, а в подальшому, за попередньою змовою з групою осіб, шляхом здійснення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки заволодів чужим майном , шляхом обману (шахрайство) потерпілих, в тому числі грошовими коштами потерпілих [PERSON] 24.05.2023 та [PERSON] в період з 01.05.2023 до 09.07.2024, отже операції по відкриттю та використанню їх кредитними рахунками здійснювались не потерпілими. В той же час, судом не встановлено, що [PERSON] та [PERSON] здійснювали вхід до Приват24, або розголошували інформацію (CVV коду та терміну дії чи інформації), яка дала змогу ініціювати платіжні операції третім особам, на вчинення таких дій останніх не уповноважували, після виявлення списання коштів з їх рахунків, звернулися із заявами до поліції та повідомили банк. При цьому, зафіксовані зняття з рахунків, відкритих на ім`я [PERSON] та [PERSON] кредитних коштів, суми яких у подальшому фактично стали підставою для здійснення відповідних нарахувань банком за кредитним договором та причиною списання заборгованості за такими. Таким чином, зібрані у справі докази дають підстави для висновку, що оскільки [PERSON] та [PERSON] своїми діями не сприяли здійсненню вказаних банківських операцій, які призвели до спричинення матеріальної шкоди, а зняття та використання коштів відбулась у зв`язку з протиправними діями [PERSON] за попередньою змовою групою осіб, банк повинен був відновити кошти на рахунках [PERSON] та [PERSON] та припинити нарахування щомісячних платежів за неукладеними ними кредитними договорами. Однак, цього банк не зробив, а здійснив нарахування. За таких обставин, суд вважає, що підстави для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] у сумі 19 298,00 грн відсутні, оскільки за користування цими коштами шкода спричинена банку, а не зазначеними особами, що не позбавляє права АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернутися до [PERSON] з позовом про відшкодування матеріальної шкоди в цій частині в порядку цивільного судочинства, після ухвалення судом вироку відносно останнього. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином судовим рішенням у кримінальній справі встановлено , що відповідачка скористалася своїм правом у кримінальному провадженні стягнути з винної особи тіло кредиту, нарахованого банком, а АТ КБ «Приват Банк» не позбавлений права подати позов до [PERSON] про стягнення нарахованих відсотків за кредитним договором від 05.01.2023 у сумі 19 263,68 грн . Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, оскільки відповідачка порушила зобов`язання, встановлені Кредитним договором, докази своєчасної та повної оплати заборгованості за цим Договором в матеріалах справи відсутні, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту у сумі 73 989,69 грн. В іншій частині позовних вимог , щодо стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками за користування кредитом , позивачу слід відмовити, оскільки [PERSON] не користувалася нарахованими відсотками , а банк не позбавлений права звернутися до суду з позовом та стягнути з винної особи [PERSON] нараховані відсотки. Щодо заперечень відповідачки в частині позовних вимог про стягнення з неї на користь банку заборгованості за тілом кредиту , оскільки встановлено винну особу у шахрайських діях відносно неї, суд до уваги не приймає , так як відповідачка скористалася своїм правом у кримінальному провадженні стягнути на свою користь з [PERSON] заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором №б/н від 05.01.2025 та не позбавлена права отримати виконавчий лист та пред`явити його до примусового виконання до органів ДВС . Щодо розподілу судових витрат. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджено платіжною інструкцією №ZZ426B26DJ від 16.12.2024, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно до суми задоволених вимог , а саме у сумі 1922,00 грн.

Outcome: partial