Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд та просить стягнути з відповідача 119085,77грн. заборгованості за кредитним договором та 2422,40грн. сплаченого судового збору. Свої вимоги мотивує наступним. 27.04.2021 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав паспорт споживчого кредиту, після чого отримав кредитну картку Універсальна на яку було встановлено кредитний ліміт, який в подальшому збільшено до 50000,00грн. За вказаним договором, відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами 42,0% та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Підписання договору позики відбулося оформленням онлайн, відповідач підтверджує, що він акцептує публічну пропозицію, яка розміщена на сайті фінансової компанії та умови кредитного договору. Позичальнику були надані грошові кошти та встановлений термін їх повернення. 06.08.2024 року відповідач підписав в системі самообслуговування Приват24 за допомогою одноразового пароля заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та Додаткову умову до кредитного договору згідно якої змінено умови кредитного договору враховуючи фінансовий стан відповідача. Однак відповідач не виконує покладені на нього зобов`язання, не повертає отримані грошові кошти у визначений договором строк, через це утворилася заборгованість, яка станом на 16.06.2025 року становить 119085,77грн., яка складається з: 101075,39грн. заборгованість за тілом кредиту; 18010,38грн. заборгованість за простроченими відсотками. Таким чином у позивача виникло право звернутися до суду за захистом порушених прав та інтересів. Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 14.07.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (виклику) сторін до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 27.04.2021 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що на підставі власного волевиявлення, згідно ст. 634 ЦК України, підписанням цієї Заяви приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», що розміщенні в мережі інтернет та з якими зобов`язується ознайомлюватися самостійно. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується Відповідач. При цьому сторони узгодили, що протягом строку кредиту розмір кредитного ліміту може бути змінений банком в односторонньому порядку як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення, на підставі аналізу кредитоспроможності клієнта в рамках розміру, зазначеного у абз. 1 цього пункту, та не потребує додаткового погодження із клієнтом. Заявою Відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». 06.08.2024 року [PERSON] підписав Додаткову умову №SAMDNWFC00038459586_01 до Кредитного договору від 06.08.2024р. згідно якого процентна ставка за кредитом становить 12% річних, витрати за кредитом 5673,75грн. а орієнтовна вартість кредиту для складає 25673,75грн. Також сторони узгодили, що на дату підписання Додаткової угоди заборгованість [PERSON] становить 113498,19грн., з яких 101075,39грн. сума боргу за кредитом та 12422,80грн. проценти. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти у користування. Відповідач користувався кредитними коштами, однак повністю свої зобов`язання щодо їх своєчасного повернення не виконав, у зв`язку з чим утворилась кредитна заборгованість. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Положеннями ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, у даному випадку АТ КБ "ПРИВАТБАНК". Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома. Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Як встановлено з анкети-заяви від 27.04.2021 року [PERSON] підписавши дану заяву, підтвердив, що він ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Суд звертає увагу, що [PERSON] на виконання укладеного договору дійсно сплачував кошти, частина з яких направлялася на погашення нарахованих відсотків та тіла кредиту, з такими діями банку з моменту укладення договору він погоджувався, оскільки з претензіями до банку не звертався, а також не заперечував щодо величини кредитного ліміту. Згідно з випискою за договором (рух коштів по картці), відповідач як позичальник користувався кредитними коштами та частково виконував свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів. Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "ПРИВАТБАНК" не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати від боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, у даному випадку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг слід задовольнити. Відповідачем не подано до суду жодних заперечень щодо задоволення позовних вимог, а також доказів, на підставі яких можна було б зробити висновок про відсутність підстав для задоволення позову чи правильності нарахування позивачем суми заборгованості. Таким чином, суд вбачає наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі визначеному позивачем. Відповідно до вимог ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved