Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулось до Шевченківського районного суду міста Києва із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором № 198020-КС-001 про надання кредиту від 30 серпня 2021 року у загальному розмірі 20 291,04 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 9 720,90 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 10 570,14 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 30.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір № 198020-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗПОЗИКА» 30.08.2021 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 198020-КС-001 про надання кредиту. 30.08.2021 року [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 198020-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-0300, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 30.08.2021 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та [PERSON] було укладено Договір № 198020-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 0,86295 процентів за кожен день користування Кредитом. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] (котру Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті). Позивач вказав, що [PERSON] на виконання умов договору здійснила лише часткову оплату за Договором 198020-КС-001 на загальну суму 5 467,08 грн. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у боржника станом на 08.08.2025 року утворилась заборгованість за Договором № 198020-КС-001 про надання кредиту, у розмірі 20 291,04 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 9 720,90 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 10 570,14 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 26 серпня 2025 року цивільну справу направлено за підсудністю до Святошинського районного суду міста Києва. Матеріали справи надійшли до Святошинського районного суду міста Києва 22 жовтня 2025 року. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2025 року визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Витребувано у Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: 1) письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуски банківської картки № [NUMBER] (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); 2) письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за період з 30.08.2021 року по 14.02.2022 року. 26 листопада 2025 року та 01 грудня 2025 року від Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» надійшла витребувана інформація, відображена у листі від 26.11.2025 року №БТ/10007 в якому суду повідомлено, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), Банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] , та відкрито під неї відповідний банківський рахунок. До листа додано рух грошових коштів по рахунку відкритого до платіжної картки № [NUMBER] за період з 30.08.2021 по 14.02.2022 року. Оскільки позов подано в електронній формі через електронний кабінет, примірник позовної заяви разом із доданими до неї матеріалами позивачем направлений відповідачу на адресу його зареєстрованого місця проживання, що відповідає інформації, отриманої за відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру, у відповідності до вимог ст.ст. 43, 177 ЦПК України, про що в матеріалах справи наявні бланк опису вкладення, завірений відповідним відділенням зв`язку, разом з фінансовим чеком про відправлення. Ухвала від 28 жовтня 2025 року була направлена відповідачу [PERSON] , [INFO] , на її зареєстроване місце проживання відповідно до відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру - [ADDRESS] . Відповідно до наявних у матеріалах справи доказів, поштовий конверт повернувся до суду без вручення. На довідці про причини повернення стоять відмітки «повертається» та «за закінченням терміну зберігання». Суд повторно направив ухвалу про відкриття провадження у справі на зареєстроване місце проживання відповідача. Поштовий конверт повторно повернувся до суду без вручення за закінченням терміну зберігання. Частина 1 статті 131 ЦПК України зобов`язує учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У постановах від 14.08.2020 року та від 13.01.2020 року у справі №910/22873/17 Верховний суд зазначав, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Суд також звертає увагу, що листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 (провадження № 61-11723св22). Суд зауважує, що наразі у суду відсутні можливості сповіщення відповідача за допомогою інших засобів зв`язку, а подальші, додаткові дії щодо направлення виклику відповідачу до суду за місцем його реєстрації призведуть лише до несвоєчасності розгляду справи. Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористався, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк був повідомлений в ухвалі про відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Оскільки справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у судове засідання учасники справи не викликалися. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що 30 серпня 2021 року [PERSON] ознайомилась із умовами кредитування кредитодавця Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором підписала Паспорт споживчого кредиту (інформація, обов`язкова для ознайомлення Позичальником). 30 серпня 2021 року [PERSON] уклала із Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» договір №198020-КС-001 про надання кредиту в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗПОЗИКА», через Особистий кабінет Позичальника на сайті кредитодавця. Укладення договору підтверджується, зокрема, візуальною формою послідовності дій, щодо укладення електронного договору про надання кредиту №198020-КС-001 від 30.08.2021 року. Договір №198020-КС-001 про надання кредиту підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором «G-0300», який було направлено на номер телефону [NUMBER] 30.08.2021 року о 12:04:10. Відповідно до п. 1 Договору, Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн. (Десять тисяч грн.) на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів (надалі Договір). Тип Кредиту: Кредит. Строк кредиту: 24 тижнів. Процента ставка: в день 0,86295000, фіксована. Комісія за надання Кредиту (далі - Комісія): 1 500,00 грн. Загальний розмір наданого Кредиту: 10 000,00 грн. Термін дії Договору: до 14.02.2022 р. Орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту: 21 960,00 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 3 563,71 процентів (п. 2 Договору). Протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів (п. 2 Договору). Сторони в п. 3 договору погодили Графік платежів на весь строк кредитування. У відповідності до п. 10 Договору: підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що до укладання Договору отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачені законодавством України, зокрема передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», Паспорт споживчого кредиту, частиною другою ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також примірник Правил (у формі електронного документа), що розміщені на сайті Кредитодавця. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно з ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно з ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. На підтвердження укладення договору № 198020-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 30.08.2021 року позивачем надано візуальну форму послідовності дій клієнта щодо укладення цього договору, з якої вбачається, що 30.08.2021 року клієнт, використовуючи номер телефону, ідентифікувався в ІТС та зайшов в особистий кабінет, підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Одноразовий ідентифікатор «G-0300» для підписання Договору №198020-КС-001 про надання кредиту від 30.08.2021 направлявся відповідачу шляхом надсилання повідомлення на його мобільний номер [NUMBER] , який вказувався при реєстрації на сайті та відображений в анкеті клієнта. Таким чином, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомилась та погодилась з ними. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що [PERSON] в анкеті клієнта вказала свій номер банківської картки для перерахунку коштів: [NUMBER] . У відповідності до квитанції від 30.08.2021 року, ТОВ «БІЗПОЗИКА» здійснило переказ коштів у розмірі 10 000,00 грн. на карту [NUMBER] . Листом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 26.11.2025 року №БТ/10007 підтверджено, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), Банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . Факт перерахування грошових коштів у розмірі 10 000,00 грн. на платіжну картку, яка належить [PERSON] - № [NUMBER] підтверджується, зокрема рухом грошових коштів по рахунку відкритого до платіжної картки № [NUMBER] за період з 30.08.2021 по 14.02.2022 року. Так, із зазначеного руху коштів по картці вбачається, що 30.08.2021 року на рахунок [PERSON] здійснено зарахування у сумі 10 000,00 грн. Таким чином, судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» здійснило перерахування коштів [PERSON] шляхом перерахування обумовленої суми грошових коштів на картковий рахунок № [NUMBER] , чим позивач, відповідно, виконав свої зобов`язання за кредитним договором №198020-КС-001 від 30.08.2021 року. Однак, станом на день подачі позову до суду, відповідачем отримані грошові кошти за договором №198020-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 30.08.2021 року у повному обсязі не повернуто. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість позичальника перед кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», станом на 08.08.2025 року, за Договором № 198020-КС-001 від 30.08.2021 року становить 20 291,04 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 9 720,90 грн.; суми прострочених платежів по відсотках - 10 570,14 грн. [PERSON] здійснила часткове погашення заборгованості на загальну суму 5 467,08 грн. Розрахунок загальної суми заборгованості відповідача по кредитному договору наданий суду і відповідає узгодженим сторонами умовам та вимогам закону. Нарахування відсотків на заборгованість відповідача здійснено у межах строку кредитування - до 14.02.2022 року (п. 2 Договору №198020-КС-001 від 30.08.2021 року). Відповідач не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надав. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до [PERSON] про стягнення заборгованості, оскільки відповідачем не виконано зобов`язання за Договором №198020-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 30.08.2021 року, внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 20 291,04 грн. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зважаючи на те, що інших доказів на підтвердження судових витрат позивач не надає, суд розглядає питання щодо розподілу судових витрат у межах сплати судового збору. Позивач надає суду платіжну інструкцію №11749 від 19 серпня 2025 року, зі змісту якої вбачається, що ТОВ «БІЗПОЗИКА» здійснило платіж у розмірі 2 422,40 грн. на сплату судового збору за подачу позовної заяви до Шевченківського районного суду міста Києва до [PERSON] . При передачі справи за підсудністю Шевченківський районний суд міста Києва долучив до матеріалів справи виписку про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України. Зважаючи на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача у розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved