Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Короткий зміст заявлених вимог Заявник [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду міста Запоріжжя з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту родинних відносин, в якій зазначив, що після смерті його матері [PERSON] , [INFO] залишилось спадкове майно 1/3 частини квартири. Після смерті спадкодавця приватним нотаріусом ЗМНО Кузьміною Наталією Олександрівною була заведена спадкова справа, та відповідно 10.09.2025 було видане Роз`яснення про неможливість вчинення нотаріальної дії через відсутність усіх необхідних документів, зокрема відсутні документи на підтвердження родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємцем [PERSON] (не надано оригіналу свідоцтва про народження). З урахуванням зазначених обставин та перешкод для реалізації спадкових прав заявника через об`єктивні підстави щодо відсутності оригіналу свідоцтва про народження спадкоємця та неможливість його отримати в органах ДРАЦ України, оскільки спадкоємець народився у м.Галле Німеччина, заявник просить в судовому порядку встановити юридичний факт, що має юридичне значення, а саме що [PERSON] є рідним сином [PERSON] . Рух справи Ухвалою Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 07.01.2026р. відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження, справу призначено до розгляду, витребувано від нотаріуса спадкову справу. Заявник та заінтересовані особи у судове засідання не з`явились, клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи не заявляли, представника до судового засідання не направили. Суд вважає можливим розглянути справу на підстав наявних матеріалів справи. Застосовані судом норми права Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Відповідно п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її цивільних прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. За приписами ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статей 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами першою-другою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Верховний Суд у постановах від 07.07.2021 року у справі №420/370/19, від 02.10.2018 року у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 року у справі №902/761/18, від 04.12.2019 року у справі № 917/2101/17 неодноразово наголошував на необхідності застосування категорія стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягара доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 23.08.2016 року у справі «Дж.К.» та інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника вимога цього заявника заслуговує довіри». Фактичні обставини, встановлені судом Звертаючись до суду із заявою, заявник [PERSON] вказав, що встановлення зазначених фактів, що мають юридичне значення не пов`язане з вирішенням спору про право, а породжує для нього юридичні наслідки, пов`язані з реалізацією права на отримання спадщини. Вирішуючи справу, судом було досліджено докази у справі, відповідно встановлено наступне: Відповідно до свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 04.10.2023р., видане Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління МЮ (м.Одеса): [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , про що відповідно складено актовий запис за №1694. Разом з тим, відповідно до наданого копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 30 грудня 1968 року, [PERSON] (російською) народився [INFO] , батьками якої записані: батько [PERSON] (російською) та мати [PERSON] (російською), місцем народження значиться м.Галле ГДР, місце реєстрації Сталінабад Бюро ЗАГС. Відповідно до дослідженого Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , укладено шлюб між [PERSON] (російською), 1939 року народження та [PERSON] , 1942 року народження, про що відповідно здійснено запис за №3500 від 24.12.1960р., подружжю присвоєно прізвище « [PERSON] » . Місцем реєстрації є м.Сталінабад За свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 27.06.1972р., [PERSON] (російською) народився [INFO] , батьками якого вказані: батько [PERSON] (російською) та мати [PERSON] (російською), про що відповідно внесено актовий запис за №23 до Книги реєстрації актів про народження Чапаївською сільською радою Калінінградської області. Судом також прийнято до уваги факт реєстрації місця проживання за однією адресою заявника [PERSON] та спадкодавця [PERSON] , про що свідчить штемпель у паспорті померлої та відомості з Державного демографічного реєстру, також враховано факт укладення правочину Договір Міни від 03.03.2005р., за яким однією із сторін зазначені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Судом також досліджені матеріали спадкової справи №37/2025 щодо спадщини померлої [INFO] [PERSON] . Висновки Суду За дослідженими доказами, у суду не виникає жодних сумнівів щодо факту споріднення фізичних осіб, а саме, що померла [PERSON] є рідною матір`ю [PERSON] , оскільки досліджені докази підтверджують такі обставини та на переконання суду є достатніми для встановлення пов`язаних між собою юридичних фактів. Натомість, відсутність оригіналу документу про реєстрацію народження заявника не може впливати на встановлені судом факти родинних відносин. Таким чином, оцінивши всі наявні по справі докази в їх сукупності, з метою недопущення порушення прав заявника, реалізація яких залежить від доведеності заявлених фактів, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення для заявника.

Outcome: approved