Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК« Кредит Капітал», позивач) в особі представника позивача Усенка М.І. звернувся до Слобідського районного суду міста Харкова з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 5996491 від 20.12.2023 , в сумі: 13700 грн, на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит- Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, IBAN: [NUMBER] в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614), а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,4 грн. та суми 8000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Позов обґрунтований тим, що 20.12.2023 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі також кредитодавець, первісний кредитор) був укладений Договір про споживчий кредит № 5996491 (надалі Кредитний договір), згідно з умовами якого відповідач отримав 4000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів (Додаток №1 ) відповідач не сплатив кредитні кошти, комісію і проценти за користування кредитом у строк встановлений Кредитним договором. Кредитодавець умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит в сумі визначеній Кредитним договором, що підтверджується платіжним дорученням. Кредитний договір укладений в електронному вигляді та розміщено в особистому кабінеті відповідача. 26.03.2024 між первісним кредитором та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений Договір відступлення прав вимоги №104-МЛ, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги, та у позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб визначених в реєстрі боржників включно з правом вимоги і за Кредитним договором. Оскільки відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором не виконав, заборгованість відповідача перед позивачем становить 13700 грн., з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 4000 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить 9300 грн, прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить 400 грн. Позивачем відповідачу було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості, яка залишена без задоволення. Відповідач правом на відзив не скористалася. Процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.12.2025 справа передана на розгляд судді Василенко О.Я. Ухвалою судді від 25.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано у АТ «Універсал Банк» інформацію про надходження на банківський рахунок за реквізитами банківської картки відповідача кредитних коштів. 12.01.2026 через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява від представника відповідача адвоката Гуркіна Є.В. про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді. 12.01.2026 представнику відповідача надано доступ до матеріалів справи. 14.01.2026 на адресу суду від АТ «Універсал Банк» надійшла витребувана інформація. У судові засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу за відсутності представника позивача, заперечення проти ухвалення заочного рішення відсутні. Відповідач [PERSON] в судові засідання 27.01.2026 та 19.02.2026 не з`явилася про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви з додатками та судових повісток на адресу її реєстрації відповідно до відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру. Поштові повідомлення повернулися з відміткою «адресат відсутній», що згідно зі ст. 272 ЦПК України та усталеною практикою Верховного Суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17, від 09.11.2023 у справі № 753/114/22) вважається належним повідомленням, причини неявки суду не повідомила, будь-яких заяв, клопотань до суду не подавала. Представник відповідача [PERSON] адвокат Гуркін Є.В. в судові засідання не з`явився про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку через електронний кабінет, будь-яких заяв, клопотань до суду не подав. Враховуючи зазначене, на підставі ст. 280 ЦПК України суд постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом Суд встановив, що 20.12.2023 [PERSON] заповнила Заву на отримання кредиту №5996491 та Анкету-заяву на кредит №5996491, і між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит від 20.12.2023 №5996491 (далі Кредитний договір), відповідно до якого кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом. Кредитним договором погоджено такі умови (п.1.1.-1.5.3 Кредитного договору): сума кредиту 4000,00 грн, строк кредиту 105 днів з 20.12.2023; дата остаточного погашення (останнього дня кредитування) 03.04.2024; комісія за надання кредиту 400 ,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,0 % від суми кредиту одноразово; проценти за користування кредитом: 1020,10 грн, які нараховуються за ставкою 1,70% за кожен день користування протягом пільгового періоду, та 8280,00 грн які нараховуються за стандартною процентною ставкою 2,30 % за кожен день користування протягом поточного періоду (а.с. 7-15). Кредитний договір підписаний з боку відповідача [PERSON] із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 246118 об 13:54. Анкета-заява на кредит №5996491 також містить дані про ідентифікацію особи та процес оформлення заяви (а.с.15). На виконання Кредитного договору ТОВ «Мілоан» надав відповідачу кредит в сумі 4000 ,00 грн на картковий рахунок відповідача [NUMBER] , як це визначено пунктом 2.1 Кредитного договору, що підтверджується копією платіжного доручення 118197825 від 20.12.2023 (а. с. 16), а також довідкою АТ «Універсал Банк» від 14.01.2026 №БТ/Е-1141 (а.с. 53, 54). Отже, ТОВ «Мілоан» виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, відповідно до умов Кредитного договору. 26.03.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір про відступлення права вимоги № 104-МЛ , відповідно до якого на підставі Реєстру боржників права вимоги по Кредитному договору перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Суду також надана платіжна інструкція №406 від 26.03.2024 про сплату фінансування за відступлення прав вимоги (а.с. 28). Відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення, а також Виписки з особового рахунка за Кредитним договором заборгованість відповідача за Кредитним договором станом на 20.08.2025 становить: 4000 грн за сумою кредиту, 400 грн за комісіями, 9300 грн за відсотками, всього 13700 грн (а. с. 16-17). Отже, між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1047, 1055 ЦК України договір позики (кредиту) укладається у письмовій формі. Згідно із ч. 2 п.2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. При цьому, відповідно до п. 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суд встановив, що Кредитний договір з додатками укладений за допомогою інформаційно-комунікаційної системи (ІКС) кредитодавця, частиною якої є офіційний вебсайті кредитодавця, у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію». Кредитний договір підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, отриманий ним на його телефонний номер, зазначений при реєстрації, що відповідає приписам п. 6 ст.3 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», п. 12 ч. 1 ст. 1, ст. 17 Закону «Про електронні довірчі послуги», та має силу договору, який укладений в письмовій формі. Кредитний договір містить усі істотні умови договору позики, а також передбачені Законами України «Про споживче кредитування» та «Про фінансові послуги та фінансові компанії». Підписанням Кредитного договору відповідач підтвердила, що ознайомилася з наявними схемами кредитування, отримала у письмовій формі (у вигляді електронного документа розміщеного в особистому кабінеті) паспорт споживчого кредиту, з інформацією, передбачено. Ч. 2. 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», отримала інформацію, зазначену в Законі України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», до укладення Кредитного договору отримала проект цього договору разом з додатками, ознайомився з усіма його умовами та Правилам, розміщеними на вебсайті кредитодавця. Отже, оскільки Кредитний договір підписаний відповідачем шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором, він укладений з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію». Перед укладенням Договору відповідачу надана уся переддоговірна інформація, що передбачена Законами України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», «Про споживче кредитування», зокрема на офіційному вебсайті ТОВ «Мілоан». ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за Кредитним договором виконав повністю, надав відповідачу грошові кошти у розмірі 4000,00 грн та у строк, визначені умовами Кредитного договору, що підтверджується матеріалами справи. Згідно з п. 1.5.1 Кредитного договору передбачена комісія за надання кредиту в сумі 400 ,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,0% від суми кредиту одноразово. Можливість сплати комісії за надання кредиту передбачена, зокрема ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування». Отже, вимоги щодо стягнення комісії в сумі 400,00 грн є обґрунтованими. Щодо нарахування процентів за користування кредитом суд встановив таке. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення кредитодавець здійснював нарахування процентів за користування кредитом в межах строку кредитування та за ставками, передбаченими Кредитним договором, отже, вимоги щодо стягнення заборгованості за процентами в сумі 9300,00 грн є обґрунтованими. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвокат надав договір про надання правової (правничої) допомоги від 01.07.2025 №0107, акт №Д/12034 наданих послуг від 11.12.2025 на суму 8000 грн, детальний опис наданих послуг до акту від 20.08.2025 за договором про надання правової допомоги. Досліджуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу на предмет їх обґрунтованості та пропорційності, суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 30.09.2020 у справі №360/3764/18, за якою при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Підсумовуючи викладене, суд звертає увагу позивача на те, що понесені ним судові витрати повинні бути не лише фактично сплаченими та неминучими, а і обґрунтованими, тобто не завищеними та співмірними з критерієм складності справи. Суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, яка вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц). Враховуючи, що рішення у справі ухвалене на користь позивача, нескладність справи, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та кількість підготовлених і поданих представником позивача до суду заяв по суті, їх складність та об`ємність, витрачений час, а також ту обставину, що адвокатом подано до суду кілька аналогічних позовних заяв, які практично є ідентичними за змістом, обґрунтуванням та викладеними обставинами, суд вважає, що сума витрат у розмірі 8 000 грн є завищеною. Відтак, на засадах співмірності та справедливості суд дійшов висновку, що витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню з відповідача у сумі 4 000 грн.

Outcome: approved