Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову зазначено, що 07.08.2021 року між [PERSON] 1987 року народження та [PERSON] 1983 року народження було укладено шлюб, про що складено відповідний актовий запис №501 та Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] від фактичних шлюбних стосунків народилась донька - [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за № 1393 та Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . По суті заявлених вимог: Подружнє життя не склалося останнім часом. Між подружжям перестало існувати взаєморозуміння внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, що для них має істотне значення та суперечить їхнім інтересам. У зв`язку з цим вони припинили між собою шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство. Підгрунтя до порозуміння як і відчуття любові один до одного - втрачено. За наведених обставин шлюб носить лише формальний характер, подальше його збереження чи примирення неможливі. Сім`я фактично розпалась, в зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Дитина буде проживати разом з позивачем та знаходиться майже на повному утриманні позивача. Відповідач, в свою чергу, належним чином не допомагає у натуральному забезпеченні дитини. Впевненості, що в подальшому (після розлучення) відповідач постійно буде надавати гарантовану грошову та натуральну допомогу - не має! Через те, що батько належним чином та в достатньому обсязі не дбає про спільну дитину та не надає коштів на її утримання є необхідність, в рахунок гарантованого утримання, стягувати аліменти у примусовому порядку. Ухвалою Подільського районного суду міста Кропивницького від 19.09.2025 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та постановлено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 13.10.2025 від відповідача до на адресу суду надійшов відзив, в якому він заперечив проти задоволення позову та заява про вжиття заходів для примирення сторін та надання строку для примирення тривалістю шість місяців. 15.10.2025 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій вона заперечила обставини викладені у відзиві, просила не надавати термін для примирення та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 03.12.2025 від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача. Ухвалою суду від 12.12.2025 заяву відповідача про надання терміну для примирення задоволено частково, надано сторонам строк для примирення терміном два місяці. 03.02.2026 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач про розгляд даної справи судом повідомлений належним чином в розумінні положень ст. 128 ЦПК України, про що свідчить повернутий конверт на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 07 серпня 2021 року, Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) між сторонами було укладено шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис за №501, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). Під час реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.7). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 11 грудня 2021 року Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 грудня 2021 року Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), батьками доньки [PERSON] [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Як вбачається з ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України визначено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Приймаючи до уваги те, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільне життя не склалося, спір про місце проживання дітей та поділ майна подружжя між сторонами відсутній, намірів зберегти сім`ю у сторін немає, суд приходить до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Встановлено, що дитина [PERSON] [INFO] проживає зі своєю матір`ю. На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, враховуючи те, що судом достовірно встановлено, що дитина знаходяться на утриманні позивача по справі, при цьому суд враховує також те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька дитини, та відповідач має змогу надавати таку допомогу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття доньки [PERSON] [INFO] , тобто до [INFO] , є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. За позовну вимогу про стягнення аліментів з відповідача, відповідно до ст. 141 ЦПК України, в дохід держави підлягає стягненню 1 211,20 грн судового збору. Крім того, В позовній заяві позивач просить залишити понесені нею судові витрати по сплаті судового збору за позивачем та не стягувати з відповідача.

Outcome: approved