Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Вказана позовна заява надійшла до суду 26.12.2025 року. Згідно з протоколом щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2025 року, призначення не відбулося, оскільки не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи. Так, за штатним розписом в Окнянському районному суді Одеської області троє суддів, а фактично працює двоє суддів, з яких: суддя Бурдинюк О.С. була відключена, у зв`язку з виходом у відпустку, а також суддя Чеботаренко О.Л. була відключена, у зв`язку з перебуванням у відпустці з 25.12.2025 по 09.01.2026 року. Крім того, суддя Чеботаренко О.Л. була відключена від автоматизованого розподілу цивільних та кримінальних справ відповідно до рішення зборів суддів №11 від 30.09.2025 року. На підставі рішення зборів суддів №1 від 12 січня 2026 року суддю Чеботаренко О.Л. було включено до автоматизованого розподілу всіх судових справ. Тому 12.01.2026 року проведено повторний автоматизований розподіл справи, згідно з яким, справу розподілено на суддю Чеботаренко О.Л. 22.01.2026 року до суду надійшла відповідь на запит суду щодо місця проживання (перебування) відповідача по справі. Ухвалою від 22.01.2026 року судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила , що 16 листопада 1992 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] , [INFO] , у виконавчому комітеті Одрадівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області, про що 16.11.1992 року складено відповідний актовий запис №12, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Після укладення шлюбу сторони спільно проживали за адресою: [ADDRESS] . Від шлюбу у подружжя народилося троє дітей, які на даний час вже повнолітні. Сімейне життя позивача та відповідача не склалося через постійні сварки, непорозуміння та різні погляди на сімейні відносини. У жовтні місяці 2021 року сторони фактично припинили шлюбні відносини та почали жити окремо. Позивач переїхав на постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS] .Сторони припинили вести спільне господарство. Спільного майна сторони не мають. Позивач в судове засідання не з`явився, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, однак від представника позивача адвоката Глушич І.І. до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача та його представника у зв`язку з неможливістю їх прибуття до суду через територіальну віддаленість/а.с.21-22/. Тому справа розглянута у відсутність позивача, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. Відповідачу направлялася судова повістка про виклик в судове засідання за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, як передбачено п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, однак до суду повернувся конверт з довідкою Укрпошти: «адресат відсутній за вказаною адресою» /а.с.19/ При цьому ч.1 ст.131 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Таким чином, відповідно до вищевказаних положень ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, однак в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Тому відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, суд визнає причини неявки відповідача в судове засідання неповажними і тому справа розглянута у його відсутність. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 16 листопада 1992 року Виконавчим комітетом Одрадівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області, про що зроблено відповідний актовий запис №12 /а.с.4/. Відповідно до довідки Виконавчого комітету Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області №1007 про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] /а.с.6/. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України встановлено право одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження та під час розірвання шлюбу. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Судом встановлено, що сторони не намагалися відновити сімейні стосунки, з жовтня 2021 року проживають окремо, фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться, спільного майна сторони не мають. Тому суд дійшов висновку, що збереження сім`ї суперечить інтересам позивача та, згідно зі ст.112 СК України, позов підлягає задоволенню і шлюб слід розірвати. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Разом з тим, представник позивача у позовній заяві просить суд судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем та не стягувати з відповідача.

Outcome: approved