Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

У грудні 2025 Акціонерне товариство «Сенс Банк» через систему «Єлектронний Суд» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за договором позики у розмірі 103 860,73 грн, з яких: 61 007,70 грн прострочене тіло кредиту, 42 853,03 грн відсотки за користування кредитом та вирішити питання судових витрат. Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.08.2017 відповідач шляхом підписання оферти запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», Банк прийняв пропозицію відповідача та підписав акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Акцепт пропозиції на укладення Угоди отримано відповідачем, про що свідчить його власноручний підпис. Таким чином, 14.08.2017 між Банком та відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії із наступними основними умовами: тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту «Максимум», мета кредиту для особистих потреб; ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000,00 грн; процентна ставка 35,99% річних; тип процентної ставки фіксована; тип картки MC DEBIT WORLD; порядок повернення кредиту щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 7% від суми заборгованості, мінімум 50 грн. Для ідентифікації в обліковій системі Банку Угоді було присвоєно № 630706447. Власним підписом позичальник підтвердив, що він ознайомлений зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; інформацією про умови кредитування та орієнтовну вартість кредиту, надану виходячи із обраних умов кредитування; а також, що він отримав всі пояснення, необхідні для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за договором. Банк взяті відповідно до Угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Відповідач кредитну картку активував та активно користувався кредитними коштами, що підтверджується випискою по рахунку. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 103 860,73 грн. 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022. У зв`язку з викладеним, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Ухвалою судді від 22.12.2025 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У січні 2026, представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю. Відповідач визнає факт укладення між ним та позивачем угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, а також факт користування кредитними коштами в рамках даної угоди, здійснення ним погашень у сумах, що наведені у банківських виписках та розрахунку заборгованості. Із цих документів вбачається, що однією зі складових нарахувань є комісія за розрахунково-касове обслуговування. З наданих позивачем доказів вбачається, що відповідачем в рахунок погашення заборгованості здійснювались регулярні платежі на загальну суму 232 773,05 грн. Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, у лютому 2022 відповідач сплатив всю заборгованість і відсотки та перестав користуватись кредитними коштами. Отже, заборгованості не може бути. Проте, згідно наданих позивачем виписок прослідковується, що сплачені відповідачем кошти позивачем були спрямовані не на погашення тіла кредиту та відсотків, а на погашення сум комісії за РКО, а отже вимога щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості є нікчемною (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19). Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, що комісія РКО узгоджувалась сторонами. Відносно стягнення овердрафту (несанкціонованої заборгованості, проценти за прострочку) сторонами узгоджено не було, а отже споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит. Таким чином, згідно з позицією Верховного Суду, нарахування відсотків зупиняється в день фактичного повернення коштів, незалежно від закінчення строку дії договору. У судове засідання представник позивача не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, оскільки відповідач не має заборгованості перед позивачем. Починаючи з лютого 2022 відповідач перестав користуватись кредитними коштами. Він у позивача взяв кредит на 200 000 гривень, а повернув 232 000 гривень. Отже, починаючи з лютого 2022 позивач неправомірно нараховував відсотки та комісію. Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що 14.08.2017 [PERSON] звернувся до АТ «Альфа-Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк, в якій зазначив свої персональні дані, зокрема: ПІБ, дата народження, РНОКПП, дані свого паспорта, адресу проживання та реєстрації, номер мобільного телефону, розмір основного доходу. Відповідно до пункту 2.1. анкети-заяви [PERSON] підтвердив акцепт публічної пропозиції та укладення Договору між ним та АТ «Альфа Банк» на умовах, викладених в публічній пропозиції та додатках до договору, що розміщені на веб-сайті Банку. 14.08.2017 [PERSON] підписав оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Відповідно до умов оферти [PERSON] запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти з ним угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. За умовами оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії [PERSON] пропонував надати йому кредит на таких умовах: тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії, ліміт кредитної лінії 200000,00 гривень, процентна ставка 35,99% річних, тип ставки - фіксована. Окрім того, до матеріалів справи долучений паспорт споживчого кредиту, підписаний [PERSON] у якому викладені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, зокрема: максимальна сума кредиту 200 000,00 гривень, строк кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації, процентна ставка 35,99%, тип процентної ставки фіксована. З долученого позивачем до матеріалів справи розрахунку заборгованості за кредитом слідує, що станом на 25.06.2025 за кредитним договором № 630706447 від 14.08.2017, [PERSON] має заборгованість в розмірі 103 860,73 гривень. З виписки з рахунка за період з 15.08.2017 по 25.06.2025 року слідує, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, що є підставою для стягнення з останнього суми заборгованості за кредитом. Як вбачається з Статуту АТ «Сенс Банк», затвердженого позачерговими загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 12 серпня 2022 року, АТ «Сенс Банк» є правонаступником всіх прав і зобов`язань АТ «Альфа Банк». Згідно з частинами 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до положень статтей 525, 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Приписами частини 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Положеннями частини 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За вимогами статті 626 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. На цей час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за кредитним договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «Сенс Банк». Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно з частиною 2 статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Положеннями статті 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З представлених позивачем письмових доказів, зокрема розрахунку заборгованості за кредитним договором та виписки з рахунка приватного клієнта слідує, що відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснював, внаслідок чого, у нього перед позивачем утворилась заборгованість у сумі 103 860,73 гривень. Судом встановлено, що строк кредитування становить 12 місяців з пролонгацією, отже це 14.08.2018. Проте, розрахунком заборгованості наданим позивачем підтверджується, що відповідач припинив користуватись кредитними коштами з 15.02.2022. Отже, відповідач не виконав зобов`язання у строк встановлений договором і вважається таким, що прострочив зобов`язання. Відповідач не надав даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до статті 617 ЦК України. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором за несвоєчасне погашення кредиту та сплати відсотків, що відповідає вимогам закону та фактичним обставинам у справі. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 103 860,73 гривень. Щодо витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги. Представник позивача у позовній заяві зазначив розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 753,07 гривень. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав суду довіреність № 024539/25 від 22 липня 2025 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, договір про надання послуг № 1006 від 28 січня 2025 року. Зі змісту пункту 3 договору про надання послуг № 1006 від 28 січня 2025 року, укладеного між АТ «Сенс Банк» (замовник) та адвокатським об`єднанням «СмартЛекс» (виконавець), слідує, що за надання послуг, що полягають у вчиненні виконавцем дій, передбачених пунктом 1.1.1 та пунктом 1.1.2 цього Договору, які містять послуги з надання правничої допомоги, замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у нижченаведеному розмірі: за підготовку і подання позовної заяви до суду 375,00 гривень, за отримання рішення суду 225,00 гривень, комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника 7,85%. Дослідивши надані представником позивача АТ «Сенс Банк» докази на обґрунтування розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить наступного. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини 1 статті 133 ЦПК України). У частині 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У частинах 4-6 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з аналізу частини 3 статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Як зазначено у додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2024 року у справі № 357/7395/20, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved