Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

У червні 2025 року до Київського районного суду м. Одеси за підсудністю з Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] (далі також позивач) до [PERSON] (далі також відповідач) про розірвання укладеного між ними шлюбу. Ухвалою суду від 07.07.2025 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом учасників справи. Ухвалою суду від 16.09.2025 сторонам надано строк для примирення тривалістю 3 місяці. Провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 27.01.2026 провадження у справі поновлено. У судовому засіданні, 13.02.2026, представник позивача підтримав заявлений позов. Відповідачка не заперечувала, позов визнала. Просила визначити їй після розлучення дошлюбне прізвище. Представник відповідача просив зменшити розмір судових витрат на правничу допомогу, позаяк останні є необґрунтовано завищені. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд доходить висновку про задоволення позову з таких підстав. З позовної заяви та долучених документів випливає, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.10.2023 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 1340 від 25.10.2023. Після одруження подружжю визначено прізвища « [PERSON] / [PERSON] ». У шлюбі в подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 1708 від 10.09.2024. З позовної заяви вбачається, що у позивача наразі відсутні будь-які почуття до відповідача, їх шлюбний союз припинив своє існування та є формальним. Сторони спільного господарства не ведуть, спорів щодо розподілу спільного майна та визначення місця проживання дітей не мають. Примирення між ними неможливе. Суд зазначає, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, що становить моральну основу шлюбу. З урахуванням викладеного суд доходить до переконання, що подальше спільне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них та інтересам їх дітей. Подаючи позов до суду про розірвання шлюбу позивач висловив свою дійсну волю, отже відновлення шлюбних відносин не вбачається за можливе. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 105 СК України). З огляду на викладене, суд уважає, що причини, які спонукали позивача звернутися з позовом про розірвання шлюбу є обґрунтованими, а подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Судові витрати Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Окрім судового збору, до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до приписів ч. 3 ст. 133 ЦПК України, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Так, між [PERSON] та адвокатом Барвенком Я.В. укладено договір про надання правничої допомоги № 10/02/25-1 від 10.02.2025. Обсяг наданих послуг адвоката та їх вартість відображено в акті приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) б/н від 11.02.2025 на суму 12 000 грн. Даних про оплату не надано. Квитанцію від 11.12.2025 суд відхиляє як недостовірний доказ, оскільки дата, зазначена в квитанції (грудень 2025), не відповідає часу подання позову (травень 2025). Аналізуючи подані представником позивача документи про сплату витрат на правничу допомогу в частині обґрунтованості розміру, заявленого до сплати, суд виходить з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи. Відтак, позивач повинен підтвердити, що витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Оцінюючи предмет позову у цій справі суд доходить висновку, що наразі існує досить усталена судова практика у справах щодо розірванню шлюбу. Отже предмет позову не вимагає витрачання значної кількості часу для формування позиції позивача, вивчення великого обсягу документів та нормативно-правових актів. Ураховуючи викладене та беручи до уваги обсяг наданих послуг представником, їх складність, наявність усталеної судової практики зі спірного питання, суд уважає, що стягнення з відповідача суми в розмірі 2 000 грн буде пропорційним обсягу та складності наданих послуг, достатнім для відшкодування понесених витрат на правничу допомогу та відповідатиме критеріям розумності та справедливості. Водночас, означена сума відшкодування не буде нести надмірний тягар для відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved