Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА Зміст позовних вимог та процесуальні дії вчинені в ході справи [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] про виділ частки в якому просить: -Виділити у натурі 5/12 часток житлового будинку літ. А разом з належними до нього господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] , які належать на праві власності [PERSON] , загальною площею 64,40 кв.м, в тому числі: три житлові кімнати площею 42,10 кв.м, а саме: 1-3 житлова кімната площею 17,90 кв.м, 1-4 житлова кімната площею 14,20 кв.м, 1-5 санвузол площею 3,30 кв.м, 1-6 коридор площею 3,40 кв.м, 1-7 кухня площею 10,30 кв.м, 1-8 коридор площею 5,30 кв.м, 1-9 житлова кімната площею 10,00 кв.м, крім того сарай літ. В, вбиральня літ. Г, огорожа 2-3, криниця № 4, вигрібна яма № 5, згідно з технічним паспортом, який виготовлений ФОП [PERSON] -Припинити [PERSON] право спільної часткової власності на виділене йому в натурі майно в будинковолодінні [ADDRESS] . Ухвалою суду від 18 лютого 2025 року позовна заява [PERSON] залишена без руху та позивачу наданий строк для усунення недоліків. Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 22 серпня 2025 року у справі відкрито загальне позовне провадження. Відповідачам наданий строк для подання відзиву на позовну заяву. Від відповідачки [PERSON] надійшов відзив відповідно до якого остання просить суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] . Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву не скористався. Ухвалою від 11 листопада 2025 року судом закрито підготовче провадження у справі та справа призначена до розгляду по суті. Ухвалою від 03 грудня 2025 року судом витребувано докази по справі. У відповідності до частини 1 статті 244 ЦПК України судом в судовому засіданні 10 лютого 2026 року відкладено ухвалення та проголошення судового рішення до 18 лютого 2026 року. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача В обґрунтування позову позивач зазначає, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину від 06.02.2012 він є власником 5/12 часток житлового будинку з відповідними до них частками надвірних будівель та споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] (на даний час - [ADDRESS] . Іншими співвласниками зазначеного будинку є відповідачі: [PERSON] , якій належить 2/12 часток та [PERSON] , якому належить 5/12 часток будинку. Далі вказує, що на його замовлення ФОП [PERSON] був виготовлений технічний паспорт на належні йому 5/12 часток в житловому будинку та господарських споруд по [ADDRESS] . Згідно з довідкою № 07.07./2025-ТІ від 07.07.2025, 5/12 часток, які належать на праві власності [PERSON] складаються в житловому будинку літ. А з приміщень загальною площею 64,40 кв.м, в тому числі, три житлові кімнати площею 42,10 кв.м, а саме: 1-3 житлова кімната площею 17,90 кв.м, 1-4 житлова кімната площею 14,20 кв.м, 1-5 санвузол площею 3,30 кв.м, 1-6 коридор площею 3,40 кв.м, 1-7 кухня площею 10,30 кв.м, 1-8 коридор площею 5,30 кв.м, 1-9 житлова кімната площею 10,00 кв.м. крім того сарай літ. В, вбиральня літ. Г, огорожа 2-3, криниця № 4, вигрібна яма № 5. Згідно із зазначеною довідкою об`єкт є ізольований, не має місць загального користування з іншими співвласниками та може бути окремим об`єктом цивільно-правових угод з присвоєнням поштової адреси. Відповідно до часток кожного співвласника, вказує позивач, склався порядок фактичного користування будинком, однак статус будинку як спільної часткової власності перешкоджає йому у повній мірі здійснювати свої права. Оскільки між позивачем та відповідачами виникають спори про порядок користування і володіння будинком, та в добровільному порядку відповідачі відмовляються шляхом укладення нотаріального договору здійснити виділ часток, він вимушений звернутись до суду із даним позовом. У поданому відзиві на позовну заяву представник відповідачки [PERSON] адвокат Баршаков О.В. зазначив, що згідно із свідоцтвом про право на спадщину від 06.02.2012 позивач отримав 5/12 часток на житловий будинок літ. А, на дві вбиральні літ. Б та Г, сарай літ. В, на огорожу, криницю та вигрібну яму, окрім самовільно збудованих прибудов. Окрім позивача, відповідно до витягу № 33062702 від 02.02.2012, на дану нерухомість мають право власності на частки також відповідачі: [PERSON] - 2/12 та [PERSON] - 5/12. Таким чином, вказує представник відповідачки, позивач безпідставно вважає, що його частка дорівнює усьому об`єкту нерухомості, посилаючись на довідку від 07.07.2025, складену ФОП [PERSON] , яка визначає ізольованість об`єкту, відсутність місць загального користування з іншими співвласниками та використовуючи технічний паспорт від 07.05.2025, виготовлений ФОП [PERSON] в якому не має зазначення самовільних прибудов: А', А" та мезоніну. Представник позивача адвокат Лопух С.В. в судовому засіданні позовній вимоги підтримав з мотивів, наведених в позовній заяві. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Баршаков О.В. в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до наведеного суд розглянув справу без участі позивача [PERSON] та відповідачів [PERSON] , [PERSON] , які належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Досліджені судом докази, встановлені обставини та застосовані норми права Дослідивши докази по справі судом встановлені такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 лютого 2012 року, виданого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Кашул Н.Д., зареєстровано в реєстрі за №147, [PERSON] отримав у спадщину 5/12 часток житлового будинку з відповідними до них частками надвірних будівель на споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] , що належало [PERSON] на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 10 березня 2005 року у справі № 2-649/05. На земельній ділянці розташовано: житловий будинок літ. А загальною площею 170,80 кв.м, в тому числі житловою площею 75,40 кв.м; сарай літ В; вбиральня літ Б; вбиральня літ Г; огорожа 1. В тому числі самовільно прибудовано: вбиральня 1-11 площею 1,40 кв.м; гараж 1-12 площею 15,00 кв.м; комора 1-13 площею 9,10 кв.м; мезонін літ Мз, а саме: кімната 1-14 площею 26,30 кв.м в це свідоцтво не включені; кімната 1-1 площею 14,70 кв.м самовільно переобладнана (а.с. 7). Відповідно до технічного паспорта, виготовленого 07 липня 2025 року ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] , на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , розташовані: житловий будинок літ. А; вбиральня літ. Б; сарай літ. В; вбиральня літ. Г; огорожа № 1-3; криниця № 4; вигрібна яма № 5 (а.с.10). Відповідно до експлікації внутрішніх площ до плану житлового будинку, наведеної в технічному паспорті, виготовленому 07 липня 2025 року ФОП [PERSON] , житловий будинок літ. А має загальну площу 64,40 кв.м, в тому числі житлову площу 42,10 кв.м, та складається з: 1-3 житлова кімната площею 17,90 кв.м, 1-4 житлова кімната площею 14,20 кв.м, 1-5 санвузол площею 3,30 кв.м, 1-6 коридор площею 3,40 кв.м, 1-7 кухня площею 10,30 кв.м, 1-8 коридор площею 5,30 кв.м, 1-9 житлова кімната площею 10,00 кв.м. Відповідно до довідки № 0707/2025-Т від 07.07.2025, складеної ФОП [PERSON] , вбачається, що [PERSON] є власником 5/12 часток житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . При обстеженні виявлено, що 5/12 часток складаються в житловому будинку літ. А з приміщень загальною площею 64,40 кв.м, в тому числі три житлові кімнати площею 42,10 кв.м, а саме: 1-3 житлова кімната пл. 17,90 кв.м, 1-4 житлова кімната пл. 14,20 кв.м, 1-5 санвузол пл. 3,30 кв.м, 1-6 коридор пл. 3,40 кв.м, 1-7 кухня пл. 10,30 кв.м, 1-8 коридор пл. 5,30 кв.м, 1-9 житлова кімната пл. 10,00 кв.м, крім того сарай літ. В, вбиральня літ. Г, огорожа № 2-3, криниця № 4, вигрібна яма №5 (а.с. 15). З дослідженої судом копії інвентаризаційної справи на житловий будинок [ADDRESS] , вбачається, що станом на 2004 рік на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , розташований житловий будинок лат. А, вбиральня літ. Б, сарай літ В, вбиральня літ. Г, огорожа № 1 (а.с. 65). Відповідно до вказаної інвентаризаційної справи на будинковолодіння по [ADDRESS] , житловий будинок літ. А мав загальну площу 104,10 кв.м, в тому числі житлову площу 60,70 кв.м, та складався з: коридору 1-1 площею 3,50 кв.м; житлової кімната 1-2 площею 18,60 кв.м, кухні 1-10 площею 8,50 кв.м, комори 1-11 площею 2,30 кв.м, житлової кімнати 1-9 площею 10,00 кв.м, житлової кімнати 1-3 площею 17,90 кв.м, житлової кімнати 1-4 площею 14,20 кв.м, ванни 1-5 площею 3,30 кв.м, комори 1-6 площею 3,40 кв.м, кухні 1-7 площею 10,30 кв.м, коридора 1-8 площею 5,10 кв.м (а.с. 62-71). Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 02.02.2021 № 33062723 право власності на житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 10 березня 2005 року у справі № 2-649/05 за [PERSON] на 2/12 частки, за [PERSON] та [PERSON] по 5/12 часток за кожним. Відповідно до наведеного витягу об`єкт права власності складається з: житловий будинок літ. А, загальною площею 170,80 кв.м та житловою площею 75,40 кв.м; вбиральня літ. Б; сарай літ. В; вбиральня літ. Г; огорожа № 1, в тому числі самовільно прибудовано: вбиральня 1-11 площею 1,40 кв.м; гараж 1-12 площею 15,00 кв.м; комора 1-13 площею 9,10 кв.м; мезонін літ Мз, а саме: кімната 1-14 площею 26,30 кв.м (а.с. 95-96). Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 02 квітня 2012 року судом було вирішено вселити [PERSON] в будинок [ADDRESS] . Вказаним рішенням суду було встановлено, що будинок перебуває у спільній частковій власності як позивача так і відповідачів, без визначення часток в натурі, а відтак позивач має право проживати в будь-якій частині будинку і займати площу, яка не перевищує 5/12 часток житлового будинку з відповідними до них частками надвірних будівель та споруд (а.с. , розташованих за адресою : [ADDRESS] . З урахуванням наведених позицій сторін та встановлених обставин справи, судом встановлено, що предметом даного позову є виділення в натурі частки нерухомого майна одному із співвласників житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та припинення права спільної часткової власності на виділене майно. Релевантні джерела права й акти, їх застосування та позиція суду Положеннями частини 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Ця засада означає, що право власності є недоторканним, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 ЦК України. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами першою третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з частинами першою та другою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до наведених норм виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно, за загальним правилом, розміру його частки у праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна. Юридичне значення виділу частки полягає в тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт. Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні статті 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна утворюється два самостійних об`єкта майна. Отже, у спорах про поділ (виділ частки) в натурі учасникам спільної часткової власності може бути виділено відокремлену частину нерухомого майна, яка відповідає розміру їх частки у праві власності. Якщо виділ (поділ) можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною розмірів ідеальних часток і стягненням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є усталений порядок користування майном, розмір часток співвласників, технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Такий висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 28 березня 2023 року у справі №500/3987/16-ц (провадження № 61-21282св21). Під час розгляду справи судом встановлено, що сторонам у справі житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності з визначенням розміру часток у праві власності на житловий будинок, про що свідчать рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 10 березня 2005 року у справі № 2-649/05 та витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно від 02.02.2012. Разом з тим, з досліджених в ході розгляду справи доказів встановити, що між позивачем та відповідачами є усталений порядок користування майном, не довелось можливим, оскільки таких доказів позивачем суду надано не було. Так, судом тільки встановлено те, що відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 02 квітня 2012 року будинок перебуває у спільній частковій власності, як позивача так і відповідачів, без визначення часток в натурі, а відтак позивач має право проживати в будь-якій частині будинку і займати площу, яка не перевищує 5/12 часток житлового будинку з відповідними до них частками надвірних будівель та споруд. Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що виділ в натурі 5/12 часток нерухомого майна є технічно можливим, оскільки позивачем не заявлялось клопотання щодо призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи щодо можливості виділення позивачу частки в натурі. Також позивачем не наданий суду висновок експерта, складений на його замовлення, відповідно до якого запропоновані можливі варіанти поділу нерухомого майна. Суд не бере до уваги, як належний та допустимий доказ можливого виділу належної позивачу частки житлового будинку, наданий останнім технічний паспорт, виготовлений ФОП [PERSON] , оскільки цей документ не відповідає вимогам законодавства України про проведення судових експертиз. Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від площі іншого (інших) співвласників, тобто має складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція № 55). Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції № 55 поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Таким чином, при виділі у власність позивачу частини спірного житлового будинку суд повинен зазначити у судовому рішенні, яка частка виділяється відповідачам, тим самим визначивши конкретний окремий об`єкт нерухомого майна, який залишається у власності відповідачів, що в даному випадку зробити неможливо, оскільки відповідного висновку експерта щодо варіантів поділу нерухомого майна між співвласниками матеріали справи не містять. Наведене узгоджується із висновком Верховного Суду викладеним в постанові від 08 березня 2023 року у справі № 559/1923/17 (провадження № 61-5181св22). Так, судом встановлено, що загальна площа житлового будинку літ. А становить 170,80 кв.м та житлова площа становить 75,40 кв.м. Будинок має самовільно прибудовані приміщення. Встановити обсяг всього нерухомо майна з якого слід здійснити виділ частки в натурі не вбачається можливим, оскільки позивачем не наданий актуальний технічний паспорт на все будинковолодіння. Також матеріали справи не містять інформації яке майно, відповідно до належних часток, залишається у власності відповідачів. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Висновки суду за результатами розгляду справи Щодо суті позовних вимог Таким чином, беручи до уваги досліджені в ході розгляду справи докази та встановлені обставини справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про виділ частки є необґрунтованими та в їх задоволенні слід відмовити. Щодо судових витрат Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі відмови в позові - на позивача. З урахуванням наведеного та беручи до уваги те, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено, понесені позивачем судові витрати стягненню з відповідачів не підлягають.

Outcome: dismissed