Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит № 5407280 від 02.12.2023 року посилаючись на те, що 02.12.2023 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» був укладений Договір про споживчий кредит № 5407280, згідно з умовами якого відповідач отримав 5000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів. Відповідачем не було сплачено кредитні кошти, комісії і проценти за користування кредитом у строк встановлений Кредитним договором. П. 7.1. Кредитного договору № 5407280 від 02.12.2023 року визначає, що Цей Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок Позичальника і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. 26.03.2024 року між Первісним кредитором та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги 104-МЛ від 26.03.2024 р. Позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб визначених в реєстрі боржників включно з правом вимоги і за Кредитним договором № 5407280 від 02.12.2023 року, що укладений між Кредитодавцем та Відповідачем. Сума заборгованості відповідача становить 17 492,50 грн., відповідно до Виписки з особового рахунка. З них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 5000 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить - 12142,5 грн., прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить - 350 грн. Відповідачу було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 23456500/1630 від 04.12.2025 р. Враховуючи наведене, просять суд стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 5407280 від 02.12.2023 року, в сумі 17492,50 грн., суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. 09.01.2026 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що він визнає лише суму фактично отриманого кредиту - 5 000 грн. (тіло кредиту), яку готовий погасити. Щодо відсотків та штрафних санкцій зазначає, що позивач заявляє вимоги на понад 17 000 грн., що більш ніж утричі перевищує суму отриманого кредиту. Такі нарахування вважає неспівмірними та необґрунтованими, оскільки вони суперечать: ст. 18 Закону України "Про споживче кредитування"; принципам добросовісності та справедливості. Щодо матеріального становища, зазначає, що на даний час: не працює офіційно (з 2021 року); не володіє майном, яке може бути предметом стягнення; перебуває у скрутному матеріальному становищі. Тому стягнення надмірних відсотків і штрафів є для нього непосильним та несправедливим. Просить зменшити розмір штрафів і процентів до розумних меж. Враховуючи наведене просить суд задовольнити позов частково, стягнути лише 5 000 грн. фактично отриманого кредиту. Відмовити у стягненні надмірних процентів, штрафів та пені як таких, що є неспівмірними й необґрунтованими. Судовий збір покласти на позивача, оскільки саме він своїми діями спричинив безпідставне збільшення заборгованості. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у вимогах позовної заяви зазначив, що просить про розгляд справи без участі представника позивача, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого правонаступник банку позивається про його відновлення шляхом стягнення з позичальника заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. З анкети-заяви на кредит № 5407280 від 02.12.2023 року встановлено, що [PERSON] погодив умови кредитування: сума - 5 000,00 грн., строк - 15 днів. Дата повернення кредиту 17.12.2023 року. Комісія за надання кредиту - 350,00 грн., нараховується одноразово за ставкою 7,00 відсотків від суми кредиту за договором; проценти за користування кредитом становлять 712,50 грн., нараховуються за ставкою 0,95 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Сума до повернення становить 6 062,50 грн. Також, в цій анкеті-заяві зазначено ідентифікаційний номер [PERSON] , паспорт, номер телефону та електронна пошта, а також відображено процес оформлення та розгляду заяви 5407280 (а.с.17). 02.12.2023 року між ТзОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 5407280, згідно з яким Банк надав позичальнику кредит у розмірі 5 000,00 грн. на 105 днів з 02.12.2023 року. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 17.12.2023 року. Поточний період складає 90 днів. Сторонами погоджено, що позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 17.12.2023 року, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 16.03.2024 року (п.1.4.Договору). Як вбачається із зазначеного договору [PERSON] підписав його одноразовим ідентифікатором 559281 02.12.2023 року о 15:04 (а.с.9-14). Пунктом 1.1. Кредитного договору №101399917 передбачено, що кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. Згідно п. 1.5.1. Договору комісія за надання кредиту: 350.00 грн., яка нараховується за ставкою 7.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. 1.6. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору. Пунктом 2.1. передбачено, що Кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Відповідно до п.6.1. договору цей договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Відповідно до п. 6.5. договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Додатком №1 до Договору про споживчий кредит № 5407280 від 02.12.2023 року позивачем долучено графік платежів (а.с.15). Додатком №2 до Договору про споживчий кредит № 5407280 від 02.12.2023 року позивачем долучено заяву на отримання кредиту № 5407280 (а.с.15 на звороті). З довідки про ідентифікацію вбачається, що клієнт [PERSON] , з яким укладено Договір про споживчий кредит № 5407280 від 02.12.2023 року ідентифікований ТзОВ «МІЛОАН». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) - 559281 від 02.12.2023 року о 15:04:53, з номеру телефону [NUMBER] (а.с.16 на звороті). Згідно платіжного доручення № 116703237 від 02.12.2023 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» на рахунок [PERSON] [NUMBER] перераховано грошові кошти в сумі 5 000,00 грн., призначення платежу - кошти згідно договору 5407280 (а.с.18). Згідно відомості про щоденні нарахування та погашення вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 5407280 нарахована за період з 02.12.2022 року по 16.03.2024 року (а.с.19). 26.03.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 104-МЛ, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги, зокрема до відповідача за кредитним договором № 5407280 від 02.12.2023 року на загальну суму 17492,50 грн. (а.с.20-24), що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору відступлення прав вимог № 104-МЛ від 26.03.2024 року (а.с.30) та Додаткову угоду №1 до Договору відступлення прав вимоги №104-МЛ від 26.03.2024 року (а.с.28). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 6 цього Кодексу передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5 - 7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З Договору про споживчий кредит № 5407280 від 02.12.2023 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Оскільки договір № 5407280 від 02.12.2023 року укладено на сайті позикодавця, та [PERSON] підписав його одноразовим ідентифікатором 559281, тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором без здійснення входу на сайт товариства такий договір не був би укладений. Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21). Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» такі правочини вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі. Позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору № 5407280 від 02.12.2023 року та отримання [PERSON] коштів у сумі 5 000,00 грн. Як встановлено судом позикодавець, перерахувавши відповідачу грошові кошти, виконав умови кредитного договору № 5407280 від 02.12.2023 року, натомість [PERSON] свої зобов`язання з повернення коштів за договором не виконав. Оскільки відповідачу надано в кредит грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн. шляхом перерахування суми позики на банківську картку, вказану ним, наявні підстави для стягнення з нього на користь позивача заборгованість за тілом кредиту згідно кредитного договору № 5407280 від 02.12.2023 року в розмірі 5 000,00 грн. Доказів погашення суми заборгованості за тілом кредити, матеріали справи не містять. Із пункту 1.5.1. кредитного договору комісія за надання кредиту становить 350,00 грн, яка нараховується за ставкою 7,00% від суми кредиту одноразово. Комісія за своєю природою - це грошова сума, одноразовий платіж, що списується клієнтом як плата за обслуговування рахунку або за надання спеціальних послуг, а тому суд приходить до висновку, що розмір комісії встановлений пунктом 1.5.1. кредитного договору, відповідно вимога про її стягнення є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Звертаючись до суду з даним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» просив стягнути нараховані проценти, які розраховані станом на 16.03.2024 року, що відповідає строку кредиту погодженого сторонами відповідно до п.1.3 Договору. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Судом встановлено, що відповідач з умовами договору був ознайомлений, підписав заяву і отримав кредит, однак умови договору порушив. З наданих до суду письмових доказів вбачається, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором про надання банківських послуг належним чином не виконував, через що у нього виникла заборгованість у розмірі 17 492,50 грн., яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 5000 грн., простроченої заборгованості за сумою відсотків у розмірі 12142,5 грн., простроченої заборгованості за комісією за видачу кредиту у розмірі 350 грн. Вказаний розрахунок підтверджується письмовими матеріалами справи та відповідачем не спростований. Таким чином суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 5407280 від 02.12.2023 року в розмірі 17 492,50 грн., яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 5000 грн., простроченої заборгованості за сумою відсотків у розмірі 12142,50 грн., простроченої заборгованості за комісією за видачу кредиту у розмірі 350 грн. Заперечення відповідача судо вважає безпідставними, оскільки проценти нараховані на строк дії договору відповідно до п.1.3 Договору. Відповідно до ч.1. ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. Відповідно до положень пунктів 1, 4 частини 1статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з положеннями частин 1-4статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з правилами пункту 3 частини 2статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8 статті 141 ЦПК України, визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно з ч.4ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved