Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

06.11.2025 від ТОВ "СВЕА ФІНАНС" через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 2395287 від 23.09.2021 у розмірі 37 392 грн 00 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 2 422 грн 40 коп. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.09.2021 між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та [PERSON] укладено договір № 2395287 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, в електронній формі відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". За умовами договору договору [PERSON] отримала кредитні кошти в сумі 11 400 грн 00 коп., шляхом їх зарахування на його банківську картку № [NUMBER] . Строк кредитування становить 30 днів, а стандартна процентна ставка за користування коштами - 1,90% в день. ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" на виконання умов договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту виконало свої зобов`язання в повному обсязі, а саме надало відповідачу кошти шляхом їх зарахування на банківську картку вказану в договорі. В подальшому, 15.07.2022 між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" (нині ТОВ "СВЕА ФІНАНС") укладено договір факторингу № 2-15072022, за умовами якого ТОВ "СВЕА ФІНАНС" набуло право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями по договору споживчого кредиту № 2395287 від 23.09.2021. Відповідач належним чином свої зобов`язання за договором споживчого кредиту № 2395287 від 23.09.2021 не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 37 392 грн 00 коп., яка складається з: 11 400 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 25 992 грн 00 коп. - заборгованість за відсотками. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 19.11.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 19.12.2025. 19.12.2025 у зв`язку з першою неявкою відповідача відкладено судовий розгляд на 18.02.2026. 18.02.2026 належним чином повідомлені учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися повторно. Представник позивача Паладич А. О. у позовній заяві просила проводити судовий розгляд за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] не повідомила про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавала. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, яка повідомлялася про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, і від якої не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за її відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з частиною 4 статті 223, частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого не заперечувала представник позивача і, що відповідає передбаченим статтею 2 ЦПК України завданням та основним засадам цивільного судочинства, в тому числі і щодо розумності строків розгляду справи судом. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18). У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого заочного рішення, не відкладаючи розгляду справи. Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Повноваження позивача щодо надання послуг кредитування підтверджуються відомостями, що містяться у рішенні єдиного учасника ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" № 1 від 25.03.2024; Статуті ТОВ "СВЕА ФІНАНС"; виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а. с. 40, 42-49, 50). Даними договору № 2395287 від 23.09.2021 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, паспорта споживчого кредиту інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договори про споживчий кредит (додаток № 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2395287 від 23.09.2021), правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" (нова редакція) затверджено наказом № 67-ОД від 14.06.2021 підтверджується, що 23.09.2021 між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та [PERSON] укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту у розмірі 11 400 грн 00 коп. на строк 30 днів, з процентною ставкою 1,90 % (а. с. 14-29). Згідно довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2395287 від 23.09.2021, станом на 15.07.2022, мається заборгованість - 37 392 грн 00 коп., яка складається з наступного: 11 400 грн 00 коп. - заборгованість за основним боргом; 25 922 грн 00 коп. - заборгованість за нарахованими процентами (а. с. 30-32). 15.07.2022 між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" укладено договір факторингу № 2-15072022, за яким ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" набуло право вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2395287 від 23.09.2021 (а. с. 34, 35). Рішенням єдиного учасника ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" № 1 від 25.03.2024 змінено назву ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" на ТОВ "СВЕА ФІНАНС" (а. с. 40). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною 1 статті 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку укладанням 23.09.2021 між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та [PERSON] договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту та подальшим укладенням договору факторингу № 2-15072022 від 15.07.20222 між між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" (нині ТОВ "СВЕА ФІНАНС"), за яким право вимоги до [PERSON] перейшло до ТОВ "СВЕА ФІНАНС" та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором. Розмір невиконаних зобов`язань підтверджується даними довідки-розрахунку заборгованості, яку не спростовано відповідачем. Будь-яких заперечень проти позову чи доказів, які б спростовували наданий позивачем розрахунок, або зобов`язання по сплаті нарахованої суми, відповідачем не надано. За таких обставин, позовна заява ТОВ "СВЕА ФІНАНС" про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2395287 від 23.09.2021 підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості, станом на 15.07.2022, в розмірі 37 392 грн 00 коп. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору (а. с. 7).

Outcome: approved