Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі по тексту рішення - ТОВ «Юніт Капітал») звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з останнього заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 21750 грн. 00 коп., з яких заборгованість: за тілом кредиту складає 5000 грн. 00 коп.; по відсотках за користування кредитом - 16750 грн. 00 коп.. Позов обгрунтовується тим, що 26 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - ТОВ «МШФД»), як первісним кредитором, та відповідачем [PERSON] , як позичальником, був укладений кредитний договір №656800808, в якому сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов щодо розміру кредиту, грошової одиниці, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки. Вказаний кредитний договір був укладений сторонами відповідно до ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» у формі електронного документа шляхом його підписання відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, надісланого на вказаний ним номер телефону при реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МШФД». На виконання умов договору первісний кредитор ТОВ «МШФД» перерахував 26 лютого 2024 року на банківську карту відповідача № [NUMBER] грошові кошти в сумі 5000,00 грн.. Враховуючи, неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, а також заміну у порядку укладення: 1) 28 листопада 2018 року договору факторингу №28/1118-01 (з урахуванням додаткових угод про продовження строку дії договору) сторони кредитора з ТОВ «МШФД» на ТОВ «Таліон Плюс»; 2) 10 жовтня 2024 року договору факторингу №10/1024-01 сторони кредитора з ТОВ «Таліон Плюс» на ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»; та 3) 04 червня 2025 року договору факторингу №04/06/25-Ю сторони кредитора з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»» на ТОВ «Юніт Капітал» позивач прохав стягнути із [PERSON] на його користь зазначену вище суму заборгованості. З урахуванням понесених судових витрат, представник позивача прохав суд стягнути з відповідача по справі сплачений при подачі позову до суду судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.. Відповідач по справі [PERSON] відзиву на позовну заяву ТОВ «Юніт Капітал» разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог та розміру судових витрат у встановлений судом строк не подав. ІІ. Заяви та клопотання. Представник позивача згідно викладеного в прохальній частині позовної заяви клопотання прохав суд провести розгляд цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення (а.с.8 зворот). Згідно письмового клопотання представник позивача прохав суд витребувати від АТ КБ «ПриватБанк» інформацію про: наявність у відповідача [PERSON] емітованої на його ім`я платіжної картки № [NUMBER] чи будь-якої іншої платіжної картки; переказ та зарахування на вказаний картковий рахунок грошових коштів в сумі 5000,00 грн.; повного номеру рахунка, фінансовий номер телефону відповідача, номери телефонів, що знаходяться в анкетних даних відповідача, як клієнта банку, первинні документи бухгалтерського обліку на підтвердження перерахування коштів, у разі неналежності відповідачу картки №5457-08ХХ-ХХХХ-3642 - інформацію про особу, якій належить картковий рахунок (а.с.82-83). У поданій до суду заяві від 18 лютого 2026 року відповідач [PERSON] прохав розглянути справу без його участі та зазначив про визнання ним позову в частині отриманого кредиту у сумі 5000,00 грн. за договором кредитної лінії №656800808. Нараховані відсотки в сумі 16750,00 грн. не визнав з огляду на те, що він є військовослужбовцем та в період нарахування відсотків перебував у складі Збройних Сил України. Також вважає, що заявлена позивачем сума витрат на правничу допомогу 7000,00 грн. має бути зменшеною судом як така, що є завищеною. Судові витрати прохає стягнути відповідно до законодавства (а.с.151). Інших заяв та клопотань від відповідача по справі [PERSON] в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі, про відкладення судового розгляду, витребування доказів на дату проведення судового засідання не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 27 листопада 2025 року постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.99-100). Ухвалою суду від 31 грудня 2025 року клопотання представника позивача про витребування письмових доказів задоволено частково та витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» виписку про рух коштів по рахунку № [NUMBER] , який був відкритий для обслуговування банківської картки відповідача [PERSON] за період з 26 лютого по 02 березня 2024 року включно. В задоволенні клопотання в іншій частині - відмовлено (а.с.114-115). ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 26 лютого 2024 року між ТОВ «МШФД», як кредитодавцем, та [PERSON] , як позичальником, був укладений договір кредитної лінії №656800808 (далі - Договір, кредитний договір, договір №656800808), який згідно положень ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію» був вчинений в електронній формі шляхом його підписання відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора URNU, надісланого кредитодавцем (СМС-повідомленням) на зазначений позичальником фінансовий номер: 0962095185, що відповідає змісту пунктів 1.1.17, 1.1.19, 4.10 Договору та підтверджується довідкою про дії позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МШФД» (а.с.10-20, 24). Згідно умов укладеного Договору (пункти 2.1, 7.3) ТОВ «МШФД» зобов`язується надати відповідачу [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 5000,00 грн. на умовах строковості, поворотності та платності строком до 28 березня 2029 року, а відповідач зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених в цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Передбаченим п.5.1 Договору способом надання грошових коштів є зарахування їх на рахунок позичальника, використовуючи реквізитами платіжної картки [NUMBER] . За змістом пунктів 7.1, 7.4.1 Договору: 1) рекомендованою (не обовязковою) датою погашення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування - 12 березня 2024 року, а саме: протягом 15 днів від дати отримання першого траншу позичальником; 2) протягом дисконтного періоду позичальник зобовязаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування, а після його закінчення - сплачувати проценти щоденно. Судом також встановлено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 912,50% річних, що становить 2,50% в день від суми кредиту за кожний день користування ним (пункт 8.3 Договору); 2) проценти нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня надання траншу за договором та до дня закінчення строку дії цього Договору (пункт 8.8 Договору). 26 лютого 2024 року ТОВ «МШФД» на виконання умов кредитного договору через АТ КБ «ПриватБанк» було здійснено переказ грошових коштів в загальній сумі 5000 грн. 00 коп. на платіжну картку відповідача [PERSON] за №5457-08ХХ-ХХХХ-3642, що відповідає сумі кредиту та номеру платіжного засобу відповідача, зазначеним в пунктах 2.1, 5.1 Договору та в заявці на отримання грошових коштів в кредит від 26 лютого 2024 року (а.с.25). Отримання відповідачем [PERSON] 26 лютого 2024 року кредиту шляхом зарахування кредитних коштів в сумі 5000,00 грн. підтверджується також випискою по рахунку № [NUMBER] , наданою АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.133). 28 листопада 2018 року між ТОВ «МШФД» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) було укладено договір факторингу №28/1118-01, за яким, з урахуванням додаткових угод про продовження строку його дії, ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №656800808 в сумі 11250,00 грн. в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, що безпосередньо підтверджується відповідним витягом з Реєстру прав вимоги №280 від 16 квітня 2024 року (а.с.32-35, 39, 40-43, 46, 47). 10 жовтня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (фактор) було укладено договір факторингу №10/1024-01, за яким ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»» набуло права грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 656800808 від 26 лютого 2024 року в сумі 21750,00 грн., що безпосередньо підтверджується відповідним витягом з Реєстру прав вимоги №1 від 10 жовтня 2024 року (а.с.52-55, 57). 04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (клієнт) та ТОВ «Юніт Капітал» (фактор) було укладено договір факторингу №04/06/25-Ю, за яким ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №656800808 від 26 лютого 2024 року в сумі 21750,00 грн., що безпосередньо підтверджується відповідним витягом з Реєстру боржників до вказаного договору факторингу (а.с.59-62, 64, 66-67). Згідно з розрахунком заборгованості відповідача за кредитним договором в період з 26 лютого 2024 року по 15 квітня 2024 року сума заборгованості становить 11125,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 5000,00 грн., по відсотках - 6250,00 грн. (а.с.29). Згідно з розрахунком заборгованості відповідача за кредитним договором в період з 16 квітня 2024 року по 09 липня 2024 року сума заборгованості становить 21750,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 5000,00 грн., по відсотках - 16750,00 грн. (а.с.30-31). Під час судового розгляду справи відповідачем [PERSON] , з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України, не спростовані надані позивачем докази укладення ним 26 лютого 2024 року кредитного договору та отримання від ТОВ «МШФД» кредитних коштів у зазначеному вище розмірі. Доказів здійснення погашення заборгованості за наданим кредитом частково або в повному обсязі відповідачем [PERSON] під час судового розгляду також надано не було. Належні та допустимі докази того, що вищезазначена сума заборгованості раніше стягувалась чи була стягнута з відповідача в матеріалах цивільної справи відсутні. Як вбачається зі змісту військового квитка відповідача [PERSON] , 18 грудня 2022 року він був призваний до Збройних Сил України по мобілізації на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року та звільнений в запас 23 січня 2025 року на підставі п.п. «б» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» (а.с.145-150). Згідно з довідкою №3546 від 26 липня 2024 року сержант [PERSON] перебував на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 18 грудня 2022 року (а.с.140). 26 листопада 2024 року відповідачу [PERSON] встановлена друга група інвалідності внаслідок травми, повязаної із захистом Батьківщини (а.с.142). Згідно з витягом із наказу командира військової частини [NUMBER] від 23 січня 2025 року за №23, сержанта [PERSON] виключено зі списків військової частини з огляду на звільнення у запас за п.п.»б» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» (а.с.144). V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до ст.ст.626, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України).. Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно приписів п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закону), який встановлює порядок вчинення електронних правочинів, електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків та оформлена в електронній формі. За змістом ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною та вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 цієї статті, зокрема шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону. Відповідно до положень ст.12 Закону моментом підписання електронного правочину є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилається іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону). Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки букв, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом (постанова Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19). Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Судом встановлено, що договір №656800808 від 26 лютого 2024 року був підписаний відповідачем [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора URNU, що підтверджує укладення даного договору саме як електронного правочину в порядку, передбаченому ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію», та згоду відповідача з усіма його істотними умовами. В протилежному випадку - без здійснення входу відповідача на веб-сайт кредитодавця за допомогою логіна та пароля особистого кабінету та без отримання ним одноразового ідентифікатора у виді смс-повідомлення, укладення кредитного договору було б технічно неможливим. Подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19. Належних доказів на спростування тверджень позивача ТОВ «Юніт Капітал» щодо здійснення саме відповідачем [PERSON] електронного підпису кредитного договору за допомогою одноразового ідентифікатора суду надано не було. Згідно положень ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України). За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на дату укладення кредитного договору) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. За змістом ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за договором №656800808 від 26 лютого 2024 року, вбачається, що сума заборгованості за тілом кредиту складає 5000,00 грн., а заборгованість за процентами, нарахованими за період з 26 лютого 2024 року по 09 липня 2024 року, - 16750,00 грн.. Отримання кредиту в сумі 5000,00 грн. відповідачем не заперечується. Надаючи оцінку правомірності нарахування процентів за кредитним договором, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на весь час призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до обєктів житлового фонду, та/або автомобіля. У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі №199/3051/14 викладено правовий висновок про те, що перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобовязаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. Подібний за змістом висновоки викладений у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2024 року у справі №426/4264/19. З наявних в матеріалах цивільної справи письмових доказів (копій військового квитка, довідки про перебування на військовій службі від 26 липня 2024 року, витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 23 січня 2025 року) вбачається, що відповідач [PERSON] 18 грудня 2022 року був призваний до Збройних Сил України по мобілізації на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року та звільнений в запас 23 січня 2025 року на підставі п.п. «б» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу». 26 листопада 2024 року відповідачу [PERSON] встановлено другу групу інвалідності внаслідок травми, повязаної із захистом Батьківщини. Отже, враховуючи, що протягом визначеного позивачем періоду нарахування процентів за кредитним договором №656800808 від 26 лютого 2024 року відповідач [PERSON] був військовослужбовцем та проходив військову службу у складі Збройних Сил України за призивом під час мобілізації, на нього поширюються положення п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а тому правові підстави для нарахування йому процентів за користування кредитом в сумі 16750,00 грн. відсутні. З огляду на викладене, у задоволенні позову ТОВ «Юніт Капітал» до [PERSON] в частині стягнення нарахованих процентів за користування кредитом в сумі 16750,00 грн. слід відмовити. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обовязки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обовязки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Судом встановлено, що матеріали цивільної справи не містять, а відповідачем [PERSON] не надано належних та допустимих доказів на спростування презумпції правомірності договору №656800808 від 26 лютого 2024 року, укладеного між ним первісним кредитором ТОВ «МШФД», а також укладених в подальшому договорів факторингу. Зазначені договори з огляду на відсутність доказів протилежного не визнавались судом недійсними. Отже, набуття позивачем ТОВ «Юніт Капітал» права вимоги заборгованості за договором №656800808 від 26 лютого 2024 року у передбаченому законом порядку та у визначеному згідно умов цього договору розмірі під час судового розгляду відповідачем спростована не була. На підставі викладеного, виходячи з презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України) та презумпції обов`язковості договору (ст.629 ЦК України), суд вважає встановленим факт невиконання відповідачем по справі своїх зобовязань за договором кредитної лінії №656800808 від 26 лютого 2024 року щодо повернення суми кредиту та приходить до висновку про часткове задоволення позову і стягнення із відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Юніт Капітал» заборгованості за вказаним вище договором в загальному розмірі 5000 грн. 00 коп.. VI. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач ТОВ «Юніт Капітал» звернувся до суду з позовом майнового характеру в електронній формі, за який ним було сплачено судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. з урахуванням пониження ставки судового збору на коефіцієнт 0,8 (а.с.1). Позов ТОВ «Юніт Капітал» задоволено частково на суму 5000,00 грн.. Отже, розмір судового збору, який підлягає стягненню на користь позивача пропорційно до розміру задоволених судових витрат становить 556 грн. 87 коп. (2422 грн. 40 коп. (100%) - 1865 грн. 53 коп. (77,011494 %), при цьому 77,011494 % = 16750 грн. 00 коп. (сума процентів, у стягненні якої судом відмовлено). Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю І та ІІ груп. У випадку розподілу судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України, звільненими від сплати судового збору за результатами розгляду справи, є особи, які зазначені у ст.5 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи, що відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи, він відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, в тому числі і його розподілу, який здійснюється судом відповідно до ст.141 ЦПК України. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на наведене, судовий збір, який в порядку розподілу судових витрат необхідно стягнути на користь позивача в сумі 556 грн. 87 коп., підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України). У поданій до суду позовній заяві представником ТОВ «Юніт Капітал» зазначено про стягнення з відповідача [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.. Відповідачем [PERSON] у поданій до суду заяві від 18 лютого 2026 року викладено заперечення проти такого розміру витрат, який він вважає завищеним. Враховуючи надані на підтвердження розміру понесених ТОВ «Юніт Капітал» витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. письмові докази (копії: договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05 червня 2025 року, додаткової угоди №25770770239 д цього договору від 05 червня 2025 року, акту прийому-передачі наданих послуг від 25 червня 2025 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Тараненка А.І., довіреності від 05 червня 2025 року), а також часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про часткове задоволення визначеного позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу та стягнення на користь позивача ТОВ «Юніт Капітал» з відповідача [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1609 грн. 20 коп. (22,988506% від 7000,00 грн., де 22,988506% - відсоток, що відповідає розміру задоволених позовних вимог). Інші судові витрати, повязані з розглядом даної справи, передбачені ч.3 ст.133 ЦПК України, відсутні.

Outcome: dismissed