Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] , [PERSON] - адвокат Нікітюк П.М. звернувся в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виділення майна в натурі, визнання права власності та припинення права спільної часткової власності. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] та [PERSON] є власниками на праві спільної часткової власності із [PERSON] (який є спадкоємцем після смерті [PERSON] ), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (яка є спадкоємцем [PERSON] ) частками житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . Так, згідно з договором дарування р№1922 від 12.09.2008, посвідченим нотаріально приватним нотаріусом Острозького міського нотаріального округу Рівненської області Сержант Н.М., [PERSON] подарувала для [PERSON] 3/100 частини житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] . За згодою сторін було відчужено приміщення: 5-1 - коридор, 5-2, 5-3 - житлові кімнати, житловою площею 26,1 кв. м., загальною площею 33,3 кв. м. Згідно з договором купівлі-продажу № 2183 2190 від 24.12.1991 [PERSON] придбав у [PERSON] 30,5/100 частини житлового будинку разом з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Домоволодіння в цілому складається з таких складових: жилий будинок дерев`яний, житловою площею 158 кв. метрів, загальною корисною площею 280,7 кв. метрів, разом з надвірними будівлями: три сараї під літерами по плану «Б», «В», та «Г»; огорожею № І. Даний договір було посвідчено Острозькою районною державною нотаріальною конторою та зареєстровано Рівненським обласним бюро технічної інвентаризації. Також право власності [PERSON] на 30,5/100 частини житлового будинку згідно з вищевказаним договором купівлі-продажу і його проживання в цьому будинку разом із сім`єю підтверджуються будинковою книгою для прописки громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS] , технічним паспортом на житловий будинок (домоволодіння) по [ADDRESS] від 09.10.1981. Право спільної часткової власності на 305/1000 та 3/100 вищезазначеного житлового будинку за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] і [PERSON] було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав, що підтверджується витягом з Державного реєстру з Державного реєстру речових прав № 432203879 від 20.06.2025 і витягом з Державного реєстру речових прав № 432191855 від 20.06.2025 відповідно. Згідно з даними витягами вказано тип об`єкта: будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, загальна площа - 312,4 кв. м., житлова площа - 170,2 кв. м. Посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] бажають виділити в натурі належні їм частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , визнати за ними право власності на такі частки та припинити їхнє право спільної часткової власності на житловий будинок. Проте між співвласниками не досягнута згода щодо спільного володіння та користування спірним будинковолодінням, укласти в позасудовому порядку договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна сторони також не погоджуються. Враховуючи наведене, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить виділити [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в натурі 3/100 частини житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , яка складається з групи приміщень № 5 в житловому будинку літ. А-1 в мезонині (Мн), загальною площею 33,3 кв.м., житловою площею 26,1 кв.м., та складається з таких приміщень: 5-1 (7,2 кв.м.) коридор, 5-2 (7,2 кв.м.) житлова кімната, 5-3 (18,9 кв. м.) житлова кімната. Визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на 3/100 частини житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , яка складається з групи приміщень № 5 в житловому будинку літ. А-1 в мезонині (Мн), загальною площею 33,3 кв. м., житловою площею 26,1 кв. м., котра містить такі приміщення: 5-1 (7,2 кв. м.) коридор, 5-2 (7,2 кв. м.) житлова кімната, 5-3 (18,9 кв. м.) житлова кімната. Припинити право спільної часткової власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на 3/100 частини житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . Виділити [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в натурі 305/1000 частини житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , яка складається з групи приміщень № 3 в житловому будинку літ. А-1, загальною площею 78,4 кв. м., житловою площею 33,0 кв. м., котра містить такі приміщення: 3-1 (3,1 кв. м.) коридор, 3-2 (6,3 кв. м.) кухня, 3-3 (3,3 кв. м.) санвузол, 3-4 (3,8 кв. м.) коридор, 3-5 (2,7 кв. м.) допоміжна кімната, 3-6 (12,2 кв. м.) допоміжна кімната, 3-7 (14,0 кв. м.) кухня, 3-8 (13,5 кв. м.) житлова кімната, 3-9 (19,5 кв. м.) житлова кімната; 1/2 підвалу (Пд/А) площею 41,5 кв. м., прибудови (а3) площею 20,5 кв. м., сараю (Б) площею 20,0 кв. м., огорожі (№1) площею 109,8 кв. м. Визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на 305/1000 частини житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , яка складається з групи приміщень № 3 в житловому будинку літ. А-1, загальною площею 78,4 кв. м., житловою площею 33,0 кв. м., котра містить такі приміщення: 3-1 (3,1 кв. м.) коридор, 3-2 (6,3 кв. м.) кухня, 3-3 (3,3 кв. м.) санвузол, 3-4 (3,8 кв. м.) коридор, 3-5 (2,7 кв. м.) допоміжна кімната, 3-6 (12,2 кв. м.) допоміжна кімната, 3-7 (14,0 кв. м.) кухня, 3-8 (13,5 кв. м.) житлова кімната, 3-9 (19,5 кв. м.) житлова кімната; 1/2 підвалу (Пд/А) площею 41,5 кв. м., прибудови (а3) площею 20,5 кв. м., сараю (Б) площею 20,0 кв. м., огорожі (№1) площею 109,8 кв. м. Припинити право спільної часткової власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на 305/1000 частини житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 02.09.2025 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання, сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи. Ухвалою суду від 30.10.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано з Острозької міської ради Рівненської області належним чином засвідчені копії документів, що містять інформацію: чи приймалися Острозькою міською радою Рівненської області рішення про видачу свідоцтв про право власності на нерухоме майно або про передачу земельної (земельних) ділянки за адресою: [ADDRESS] (можливий номер і з літерою «А»), та належним чином засвідченні копії таких рішень і свідоцтв; чи присвоювала Острозька міська рада Рівненської області, або її виконавчий комітет чи уповноважене управління поштову адресу для будинку [ADDRESS] або окремих часток цього будинку по [ADDRESS] (можливий номер і з літерою «А»), та належним чином засвідченні копії документів про присвоєння поштової адреси; чи здійснювала Острозька міська рада Рівненської області або юридичні особи, правонаступником яких є Острозька міська рада Рівненської області, або структурні підрозділи ради, в тому числі Управління забезпечення надання адміністративних послу виконавчого комітету Острозької міської ради, реєстрацію права власності на нерухоме майно, в тому числі і частки, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належним чином засвідченні копії документів, про таку реєстрацію права власності; чи зареєстроване право власності на будинок [ADDRESS] або окремі частки цього будинку (можливий номер і з літерою «А») по [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, і за ким, та належним чином засвідчені копії матеріалів такої (таких) реєстраційних справ. Витребувано в КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» Рівненської обласної ради (33000, м. Рівне, вул. Івана Вишенського, буд. 4 А) матеріали інвентарної справи (можливий номер інвентарної справи 1070, а реєстровий № 2-142-222) щодо майна, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , (можливий номер і з літерами), в тому числі копії діючих (актуальних на сьогодні) правовстановлюючих документів (документів, підтверджуючих право власності) на всіх співвласників на вказаний будинок. Представник позивача у підготовче засідання не з`явився, в поданому до суду клопотанні просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, підтримав зменшені позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в підготовче засідання не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, в поданих на адресу суду заявах позов визнали повністю та просять здійснювати розгляд справи в їх відсутності. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. За змістом ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206, 207 цього Кодексу. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами, відповідачі позов визнали, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, в силу положень ч. 2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, із застосуванням аналізу вимог чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно з договором дарування р№1922 від 12.09.2008, посвідченим приватним нотаріусом Острозького міського нотаріального округу Рівненської області Сержант Н.М., [PERSON] подарувала для [PERSON] 3/100 (три сотих) частини житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] . Вказаний жилий будинок дерев`яний, критий шифером. За згодою сторін було відчужено приміщення: 5-1 - коридор, 5-2, 5-3 - житлові кімнати, житловою площею 26,1 кв. м., загальною площею 33,3 кв. м. (а.с.16). Також право власності [PERSON] на 3/100 (три сотих) частини житлового будинку згідно з вищевказаним договором дарування і її проживання в цьому будинку разом із сім`єю з 2008 року підтверджуються витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20517375 від 09.10.2008, будинковою книгою для прописки громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS] , технічним паспортом на садибний індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] від 5.08.2008. (а.с.17-24) Згідно з договором купівлі-продажу № 2183 2190 від 24.12.1991 [PERSON] придбав у [PERSON] 30,5/100 (тридцять цілих, 5 сотих) частини житлового будинку разом з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Домоволодіння в цілому складається з таких складових: жилий будинок дерев`яний, житловою площею 158 кв. метрів, загальною корисною площею 280,7 кв. метрів, разом з надвірними будівлями: три сараї під літерами по плану «Б», «В», та «Г»; огорожею № 1. Даний договір було посвідчено Острозькою районною державною нотаріальною конторою та зареєстровано Рівненським обласним бюро технічної інвентаризації. (а.с.25-26) Також право власності [PERSON] на 30,5/100 (тридцять цілих, 5 сотих) частини житлового будинку згідно з вищевказаним договором купівлі-продажу і його проживання в цьому будинку разом із сім`єю підтверджуються будинковою книгою для прописки громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS] , технічним паспортом на житловий будинок (домоволодіння) по [ADDRESS] від 09.10.1981. (а.с.27-33) Право спільної часткової власності на 305/1000 та 3/100 вищезазначеного житлового будинку за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] і [PERSON] було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав, що підтверджується витягом з Державного реєстру з Державного реєстру речових прав № 432203879 від 20.06.2025 і витягом з Державного реєстру речових прав № 432191855 від 20.06.2025 відповідно. Згідно з даними витягами вказано тип об`єкта: будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, загальна площа - 312,4 кв. м., житлова площа - 170,2 кв. м. (а.с.34, 35) Згідно з копією технічного паспорта на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами від 23.04.2023, досліджених в судовому засіданні матеріалів інвентарної справи № 1070 заведеної на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок), що знаходиться за адресок: [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] (зараз на праві спадкування для [PERSON] ) належить 1/8 частки, [PERSON] - 3/100 частки, [PERSON] - 23/100 частки, [PERSON] - 215/1000 частки, [PERSON] - 305/1000 частки, [PERSON] (зараз на праві спадкування для [PERSON] ) - 95/1000 частки вказаного житлового будинку. Також відповідно до експлікації приміщень цього будинку, що вказана в технічному паспорті, у житловому будинку знаходяться шість відокремлених груп приміщень. Група приміщення № 5 (мезонин) загальною площею 33,3 кв. м., з яких 26,1 кв. м. - житлова (основна) площа, 7,2 кв. м. - допоміжна (підсобна) площа, складається із приміщень: № 5-1 - коридору площею 7,2 кв. м., № 5-2 - житлової площею 7,2 кв. м., № 5-3 - житлової площею 18,9 кв. м. Група приміщень № 5 належить [PERSON] . Група приміщення № 3 загальною площею 78,4 кв. м., з яких 33,0 кв. м. - житлова (основна) площа, 45,4 кв. м. - допоміжна (підсобна) площа, складається із приміщень: № 3-1 - коридору площею 3,1 кв. м., № 3-2 - кухні площею 6,3 кв. м., № 3-3 - санвузлу площею 3,3 кв. м., № 3-4 - коридору площею 3,8 кв. м., № 3- 5 - допоміжної площею 2,7 кв. м., № 3-6 - допоміжної площею 12,2 кв. м., № 3-7 - кухні площею 14,0 кв. м., № 3-8 - житлової площею 13,5 кв. м., № 3-9 - житлової площею 19,5 кв. м. Група приміщень № 3 належить [PERSON] . Крім того, згідно з характеристикою будинку, господарських будівель та споруд, що наведена у цьому технічному паспорті від 23.04.2024, перераховано такі об`єкти, що належать до домоволодіння (за адресою: [ADDRESS] ): житловий будинок (літера А-1), житлова добудова (А-l), підвал (Пд/А), мезонин (Мн), тамбур (а1), прибудова (а2), прибудова (а3), тамбур (а4), тамбур (а5), сходи (аб), сарай (Б), сарай (В), сарай (Г), сарай (г), сарай (г1), сарай (Д), сарай (Е), навіс (е), огорожа (№1), огорожа (№2). У ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася 17 липня 1997 року відповідно Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 -ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та №11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до частин першої-третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до частин першої-другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Стаття 361 ЦК України передбачає, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Частиною 1 статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, якщо поділ є можливим. У разі виділу співвласником в натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає реєстрації (ч.3 ст. 364 ЦК України). За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Згідно частин першої-третьої статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Позивачі просять виділити належні їм вищевказані приміщення, припинивши право спільної часткової власності. Відповідачі позов визнали, проти виділення часток не заперечили. Норми статті 358 ЦК України надають право співвласнику на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. У постанові від 16 листопада 2016 року у справі №6-1443цс16 Верховний Суд виснував, що частиною першою ст. 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частці в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Системний аналіз правових норм статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку про те, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Оскільки учасники спільної часткової власності мають право власності на зазначене майно пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен виділити його співвласнику таку частину житлового будинку та нежитлових будівель, яка відповідає розміру та вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Схожі за змістом висновки щодо виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, викладені у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 205/9065/15-ц, від 27 травня 2020 року у справі № 173/1607/15-ц, від 12 березня 2020 року у справі № 127/5835/16-ц, від 22 лютого 2020 року у справі № 279/4966/16-ц, від 16 червня 2021 року у справі № 369/6871/16-ц, від 15 травня 2024 року у справі №309/3900/16-ц. Суд вважає, що у даному випадку наявна технічна можливість для виділення вищевказаних часток в натурі та за своїми технічними характеристиками об`єкт нерухомості передбачає можливість поділу в натурі, внаслідок якого можуть бути утворені два самостійні об`єкти нерухомого майна. Матеріали справи не містять доказів, які б спростовували вищевказаний висновок або підтверджували те, що спірний об`єкт нерухомості неможливо виділити в натурі. Негативних наслідків для відповідачів за результатами виділу нерухомого майна, що є предметом даного спору, судом не встановлено. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч.3 ст. 372 ЦК України). Відповідно до ч.2 cт.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, зміни правонабувача речового права, похідного від права власності, строку дії такого речового права, а також зміни обтяжувача, особи, в інтересах якої встановлено обтяження речових прав, чи зміни умов обтяження проводиться державна реєстрація таких змін, при цьому дата та час державної реєстрації речових прав, обтяжень речових прав залишаються незмінними. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищенаведені обставини, враховуючи викладені норми права та досліджені письмові докази, беручи до уваги те, що позивачці [PERSON] належить 3/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресок: [ADDRESS] та позивачу [PERSON] належить 305/1000 частини вказаного будинковолодіння, при цьому є технічна можливість виділити такі частки, суд приходить висновку, що права позивачів, як власників часток житлового приміщення, підлягають захисту в судовому порядку шляхом виділення часток із спільної часткової власності вказаного житлового приміщення та припинення права спільної часткової власності на них. На підставі викладеного та

Outcome: approved