Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що [INFO] померла її тітка [PERSON] , яка залишила заповіт на користь позивачки. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, яка складається із земельної ділянки з кадастровим номером 2623282701:01:001:0244, площею 0, 2398 га., цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: с. Королівка Коломийського району Івано-Франківської області. З метою оформлення своїх прав на вказане спадкове майно (земельну ділянку) позивачка звернулася до державного нотаріуса Коломийської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Мануляк І. В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом вказаної тітки. Однак, цією державною нотаріусом відмовлено позивачці у видачі зазначеного свідоцтва, оскільки позивачкою не надано правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності спадкодавиці на вказану земельну ділянку. У зв`язку із цим позивачці рекомендовано звернутися з позовом про визнання права власності в порядку спадкування на зазначену земельну ділянку. Тому позивачка просить визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Позивачка в судове засідання 05.02.2026 року не з`явилася, 09.01.2026 року подала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання 05.02.2026 року не з`явився, 09.01.2026 року подав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та ухвалити рішення на підставі наявних доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін (їх представників) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд відкладає ухвалення та проголошення судового рішення на строк по 16.02.2026 року з дня переходу (05.02.2026 року) до стадії ухвалення судового рішення. Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно з даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (актовий запис № 3 від 21.03.2016 року), виданого виконавчим комітетом Королівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області (далі Королівська сільська рада) того ж дня, [PERSON] померла [INFO] в с. Королівка Коломийського району Івано-Франківської області (а. с. 9). Відповідно до даних довідки № 273, виданої Королівською сільською радою 14.09.2021 року, місце проживання спадкодавиці [PERSON] було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] з 1974 року до дня її смерті ( [INFO] (а. с. 42)). Згідно з даними довідки № 141, виданої старостою Королівського старостинського округу Коломийської міської ради 19.11.2025 року, спадкодавиці [PERSON] належала земельна ділянка, площею 0, 25 га., цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства (а. с. 43). Відповідно до даних листа управління Держгеокадастру в Коломийському районі Івано-Франківської області Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області № 08-04/018 від 12.03.2016 року, в архіві вказаного державного органу відсутня копія Державного акту на земельну ділянку, який зареєстрований у книзі реєстрації Державних актів на право приватної власності на землю Королівської сільської ради за № 243 від 05.03.1998 року спадкодавицею [PERSON] (а. с. 44). Відповідно до змісту заповіту, складеного 26.02.2016 року, посвідченого секретарем Королівської сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за № 4, спадкодавиця [PERSON] заповіла все своє майно, майнові права та обов`язки, які належали їй на момент складення цього заповіту, а також майно, майнові права та обов`язки, які належатимуть їй в майбутньому, позивачці (а. с. 11). Згідно з даними Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6800324312023, сформованого 26.04.2023 року, право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано в зазначеному реєстрі за [PERSON] на підставі згаданого Державного акту (а. с. 38-40). Судом встановлено, що в газеті "Вільний голос" № 22 (2559) за 17.06.2021 року міститься оголошення про те, щоб вважати недійсним втрачений Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 2623282701:01:001:0244, площею 0, 2398 га., цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: с. Королівка Коломийського району Івано-Франківської області, серія «І-ІФ» № [NUMBER] , реєстраційний номер № 243, виданий 05.03.1998 року на ім`я « [PERSON] » (а. с. 45). Судом також встановлено, що з метою оформлення прав на спадщину за заповітом, а саме на вищевказану земельну ділянку, позивачка звернулася з відповідною заявою до вищевказаної державної нотаріуса, яка рекомендувала позивачці звернутися з відповідним позовом, оскільки позивачкою не надано правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності спадкодавиці на згадану земельну ділянку, про що 17.08.2024 року вказаною державною нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 10). Згідно з даними спадкової справи №341/2016, заведеної після смерті [PERSON] , позивачка є єдиною спадкоємицею за заповітом, яка прийняла спадщину, оскільки 16.08.2016 року звернулася до вказаної державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Відомості про осіб, які мають право на обов`язкову частку в даному спадковому майні, відсутні. Згідно з положеннями п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень статей 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» надано роз`яснення, що спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (пункт 3.5.). Згідно з п."г" ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Таким чином, на підставі вищевказаних доказів судом встановлено правові підстави, передбачені ст.392 ЦК України, для визнання за позивачкою як за єдиною спадкоємицею за заповітом яка прийняла спадщину після смерті спадкодавиці [PERSON] , права власності на спірну земельну ділянку, оскільки іншим чином набути права на це майно позивачка не може, так як чинним законодавством України не передбачено можливості отримання спадкоємцем оригіналу правовстановлюючого документу чи його дублікату, виданого на ім`я власника спадкового майна, який помер. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного, статтей 346, 392,1268, 1270, 1275 ЦК України, та,

Outcome: approved