Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

13 січня 2026 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб та стягнути з відповідача аліменти на її користь щомісячно на утримання неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви. Позов мотивує тим, що 10 вересня 2010 року вона із відповідачем уклала шлюб, від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що з відповідачем разом вони не проживають вже більше ніж пів року, відколи вони з донькою змушені були виїхали з [PERSON] через обстріли росії. Проте, сумісне життя у них не ладилось вже давно, вони постійно сварились, не могли знайти спільної мови, навіть, у простих питаннях. З відповідачем вона не спілкується, він не цікавиться життям доньки, не спілкується з нею і не бере участі ні у її вихованні, ні в її утриманні. За таких обставин, зберігати шлюб немає сенсу. Відповідач інших дітей, окрім спільної з позивачем, а також взагалі інших утриманців не має, інших стягнень з відповідача не здійснюється, відповідач має задовільний стан здоров`я, є працездатним, а тому він має можливість сплачувати аліменти. Після розірвання шлюбу просила залишити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 15 січня 2026 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Від сторін до суду не надходили заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, судом вжито заходів для його повідомлення про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання з дотриманням вимог статей 128, 130 ЦПК України. Суду повернуто поштове повідомлення № 067087888670 з довідкою УДППЗ «Укрпошта», - «адресат відсутній за вказаною адресою», що в розумінні частини 8 статті 128 ЦПК України є належним повідомленням відповідача про розгляд справи. Відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини. Із матеріалів справи вбачається, що з 10 вересня 2010 року [PERSON] , 1981 року народження, та [PERSON] , 1984 року народження, перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Краснопільського районного управління юстиції Сумської області, актовий запис №52 (а.с. 9). Від подружнього життя сторони по справі мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Позивач [PERSON] та донька [PERSON] перебувають на обліку як внутрішньо переміщені особи за місцем фактичного проживання: [ADDRESS] (а.с. 8, 12). Відомості про працевлаштування та доходи відповідача суду не надавались. При вирішенні справи суд застосовує такі норми права. Відповідно до частини 1 статті 21 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (стаття 51 СК України). Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За встановлених обставин щодо відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, сторони спільно не проживають, не ведуть спільне господарство, відмовляються від поновлення та продовження подальших, у розумінні статті 3, частин 5, 6 статті 7, статті 51 СК України шлюбних відносин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу частини 2 статті 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому позов у цій частині підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. На підставі прохання позивача їй слід відновити дошлюбне прізвище. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів суд зазначає таке. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до частин 1, 3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з частиною 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років на даний час становить 3512 грн., 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років від цієї суми становить 1756 грн. Згідно з частиною 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Встановивши вищезазначені обставини та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що неповнолітня дитина потребує матеріальної допомоги на її утримання, а в силу положень статті 180 СК України, яка покладає обов`язок утримувати дітей на обох батьків, відповідач, як батько дитини, зобов`язаний її утримувати шляхом сплати щомісячно аліментів на користь матері. Враховуючи всі фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, беручи до уваги відсутність доказів наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, суд вважає необхідним позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини щомісячно у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Суд не зазначає твердої грошової суми для стягнення аліментів, оскільки сума позивачем у позові не зазначена, а суд не наділений правом вказувати суму з власної ініціативи. Також, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави 1331 грн 20 коп судового збору за задоволену позовну вимогу про стягнення аліментів, від сплати за яку позивач була звільнена. Суд не вирішує питання розподілу судових витрат за позовну вимогу про розірвання шлюбу, оскільки відповідне прохання позивача в позові відсутнє.

Outcome: approved