Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради (далі КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР) звернулось в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії в сумі 46 984,83 грн. В обґрунтування вимог позивач вказав, що КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР здійснює забезпечення тепловою енергією та гарячою водою житла за адресою: [ADDRESS] , яке займають відповідачі по справі. Водночас, відповідачі своїх зобов`язань у частині оплати послуг з централізованого опалення та постачання теплової енергії не виконують, внаслідок чого за період з 01 грудня 2022 року по 01 липня 2025 року виникла заборгованість за отримані послуги на загальну суму 46 984,83 грн. Посилаючись на наведене, позивач просив задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 вересня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження. Відповідачі подали відзив на позов. Вимоги позивача вважають безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Вказують, що позивач вже вдруге звертається до суду із даними позовними вимогами, та щодо яких вже було прийнято судове рішення справа № 607/17691/24 від 27 серпня 2025 року, що суперечить чинному законодавству. Позовні вимоги до [PERSON] є безпідставними, оскільки останній є студентом та доходів не отримує. Будь-якого договору з позивачем на отримання послуг вони не укладали. Позивачем не доведено право грошової вимоги, не надано жодних доказів щодо порушення його прав, надання послуг та те, що позивач є тією особою, яка вправі надавати спірні послуги. Вважають, що в матеріалах справи відсутні відомості про реєстрацію позивача як юридичної особи. Водночас, зазначають, що не відмовляються оплачувати послуги, але їм не відомо, хто є власником рахунку, на яких перераховуються кошти. Позивачем не доведено первинними бухгалтерськими документами наявність боргу. Не долучено ліцензії на здійснення діяльності із надання спірних послуг. Посилаючись на наведене, просили відмовити у позові. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] позов не визнала та просила відмовити, з підстав викладених у відзиві. Судом встановлено, що КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР здійснює забезпечення централізованого опалення та постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки від 11 липня 2025 року, виданої КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані по [ADDRESS] . Вказані обставини щодо реєстрації відповідачів за адресою [ADDRESS] підтверджуються відповідями з Єдиного державного демографічного реєстру №1715291 та №1715323 від 29 серпня 2025 року, які знаходиться в матеріалах справи. Як слідує з актів подачі теплоносія на ввід внутрішньобудинкової системи опалення будинку від 12 жовтня 2021 року, від 04 листопада 2022 року, від 17 жовтня 2023 року складених в присутності представника позивача, КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР в опалювальні періоди з 2021 року до 2024 року надавав послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, суд вважає, що між КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР та відповідачами склались фактичні договірні відносини, за якими позивачем були надані послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води, а відповідачі ці послуги прийняли та зобов`язувалися здійснювати їх оплату. Разом з тим, відповідачі належним чином не виконували зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води. Згідно виписки з особового рахунку про заборгованість за послуги централізованого опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води від 22 липня 2025 року за особовим рахунком № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] встановлено, що у відповідачів є заборгованість, яка за період з 01 грудня 2021 року по 01 липня 2025 року становить 46 984,83 грн. З даної виписки також встановлено, що відповідачі у січні та квітні 2022 року здійснили оплату наданих послуг на суму 2236.81 грн та 765 грн відповідно. З письмового повідомлення за №711/17/95 від 20 березня 2024 року, надісланого на адресу відповідачів вбачається, що КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР повідомило останніх про наявність станом на 01 березня 2024 року заборгованості за послуги з централізованого теплопостачання у сумі 31 046,08 грн та необхідність сплатити заборгованість впродовж 15 днів. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 жовтня 2024 року у справі 607/17691/24, судовий наказ виданий 27 серпня 2024 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області скасовано та роз`яснено заявнику (стягувачу) право на звернення до суду з тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами спору, є правовідносинами, пов`язаними з наданням послуг централізованого опалення та постачання теплової енергії, регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання» та іншими нормативно-правовими актами України. Так, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з вимогами п. п. 6, 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач) (ч. 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу. Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною. Судом встановлено, що на офіційному сайті КП «ТМТКЕ» 31.10.2021 були опубліковані типові публічні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, що підтверджується скріншотом повідомлення з сайту КП «ТМТКЕ» (а.с. 12-13). В матеріалах справи відсутні відомості про те, що співвласники багатоквартирного будинку по [ADDRESS] вчиняли дії, спрямовані на вибір моделі договірних відносин. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України). Згідно з вимогами ч. ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Виконавець послуги з постачання гарячої води повинен забезпечити її постачання безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, температури та величини тиску. Параметри якості гарячої води повинні відповідати встановленим законодавством вимогам (ч. 2, 3 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити вартість послуг з централізованого опалення та постачання теплової енергії, якщо він фактично отримував таку послугу. Факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 18.03.2019 у справі № 210/5796/16-ц, де встановлено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. З матеріалів справи встановлено, що позивач здійснює забезпечення помешкання відповідачів теплопостачанням, у тому числі надавав послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії в період з 01 грудня 2021 року по 01 липня 2025 року. Відповідачі не вносили оплати за спожиті послуги, у зв`язку з чим утворилася заборгованість на суму 46 984 грн 83 коп, про що свідчить виписка з особового рахунку. Відповідачами не надано суду іншого розрахунку заборгованості та не спростовано долученого позивачем. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] в користь КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії за період з 01 грудня 2021 року до 01 липня 2025 року в розмірі 46 984 грн 83 коп. Суд не приймає до уваги доводи відповідачів про недоведене право позивача на надання спірних послуг, реєстрації позивача як юридичної особи як безпідставні. Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців встановлено, що позивач зареєстрований як юридична особа з 1997 року, має код ЄДРПОУ 14034534, види діяльності 35.30- постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування тощо. Безпідставними є твердження відповідача щодо заборони стягнення боргу із [PERSON] , який є студентом, з огляду на положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану», оскільки такий Закон даної заборони не встановлює та містить лише заборону щодо звернення стягнення на стипендію при примусовому виконанні рішення суду. Суд також не приймає до уваги твердження відповідачів щодо наявності судового рішення у даному спорі, оскільки у справі № 607/17691/24 постановлено судовий наказ, який у подальшому скасовано ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 жовтня 2024 року та роз`яснено право позивачів на пред`явлення таких вимог в порядку спрощеного позовного провадження, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 171 ЦПК України. Щодо доводів відповідачів про те, що позивачем не доведено факту надання житлово-комунальних послуг, суд вважає їх необґрунтованими з огляду на те, що факт надання послуг з централізованого опалення в будинку по [ADDRESS] підтверджується актами про запуск системи опалення в роботу від 04.11.2022 року,12.10.2021, 17.10.2023. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, приймаючи до уваги задоволення позову, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028 грн, в рівних частках з кожного по 1514 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved