Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Позивач звернулася до Печерського районного суду м. Києва з указаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21.05.2023 між нею та відповідачем укладено договір безпроцентної поворотної фінансової допомоги №21/05/23, відповідно до умов якого [PERSON] передала ТОВ «Консалтингова група К.С.Т.» грошові кошти у розмірі 85200 грн, а останнє прийняло вказані грошові кошти та зобов`язалось їх повернути у строк до 21.05.2024, що підтверджується копіями платіжних інструкцій. Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалтингова група К.С.Т.» не виконало взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 85200 грн, яка підлягає стягненню на користь позивача. Просить позов задовольнити, стягнути на її користь заборгованість у розмірі 85200 грн та понесені нею витрати на сплату судового збору. 24.02.2025 позивач подала до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, просить стягнути на її користь з відповідача суму боргу в розмір 85 020 грн. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 21.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд може зобов`язати державний орган чи орган місцевого самоврядування подати відповідну заяву по суті справи (крім позовної заяви). Відповідач про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку. Згідно з частинами 1-3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідач не надав відзиву на позовну заяву, тому суд вважає за можливе розглядати справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання. Дослідивши письмові докази, які містяться у матеріалах справи, суд дійшов такого висновку. Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення ЄСПЛ по справі «Мельник проти України»). Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку. Установлено, що 21.05.2023 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалтингова група К.С.Т.» було укладено договір безпроцентної поворотної фінансової допомоги № 21/05/23 на загальну суму 85200 грн. [PERSON] у відповідності до умов договору перерахувала на рахунок ТОВ «Консалтингова група К.С.Т.» кошти на загальну суму 85200 грн, що підтверджується квитанціями: на cyмy 70000 грн, квитанція № @2PL152595 від 21.06.2023, призначення платежу: «надання фінансово-поворотної допомоги згідно договору 21/05/23 від 21.05.2023, [PERSON] #П3161715941 [PERSON] #»; на cyмy 10000 грн, квитанція № @2PL377586 від 03.07.2023, призначення платежу: «надання фінансово-поворотної допомоги згідно договopу 21/05/23 від 21.05.2023, [PERSON] »; на суму 1000 грн, квитанція № @2PL624604 від 04.07.2023, призначення платежу: «надання фінансово-поворотної допомоги згідно договору 21/05/23 від 21.05.2023, [PERSON] »; на cyмy 4200 грн, квитанція № @2PL294556 від 20.07.2023, призначення платежу: «надання фінансово-поворотної допомоги згідно договору 21/05/23 від 21.05.2023, [PERSON] #П3161715941 [PERSON] #». Відповідно до п. 3 Договору ТОВ «Консалтингова група К.С.Т.» зобов`язалось повернути грошові кошти до 21.05.2024. З метою досудового врегулювання спору, 18.11.2024 року позивач направила ТОВ «Консалтингова група К.С.Т.» претензію з вимогою про повернення суми позики. Однак, станом на день подання позовної заяви будь-якої відповіді від відповідача не надійшло, сума позики не повернута. 15.08.2024 ТОВ «Консалтингова група К.С.Т.» на рахунок позивача перерахувало 180 грн в рахунок погашення боргу за договором безпроцентної поворотної фінансової допомоги № 21/05/23 від 21.05.2023. Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частинами першою, другою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК). Відповідно до підпункту 14.1.257 статті 14 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування відсотків або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК). Порівняння диспозицій наведених норм права дає підстави стверджувати про наявність спільних ознак правових відносин та, відповідно, несуперечливе правове регулювання. Отже, договір поворотної фінансової допомоги за своєю правовою природою є договором позики, а тому під час вирішення спору потрібно керуватися положеннями ЦК України, що регулюють правовідносини, які виникли з договору позики. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не меншяк у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Звертаючись до суду, позивач вказала, що відповідач не повернув отримані у якості безпроцентної поворотної фінансової позики грошові кошти, які зобов`язався повернути в обумовлений між сторонами в договорі строк, що настав 21.05.2024. Згідно з частинами 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як визначено у ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідач не надав належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження повернення боргу позивачу, відтак, позовні вимоги про стягнення боргу в розмірі 85 020,0 Євро, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3028 грн, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладаються на відповідача

Outcome: approved