Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

30.12.2025 представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача, у якому просить стягнути з такої на користь позивача - 19 913,48 грн. відшкодування завданої майнової шкоди, та суму плаченого судового збору. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що 29.06.2023 між Приватним акціонерним товариством « Страхова компанія «Уніка» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Марвел» було укладено Сертифікат добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО Corporate» №011101/4100/0000318, предметом вказаного договору були майнові інтереси Старахувальника пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом - «Toyota Rav 4», державний номерний знак [NUMBER] . 21.07.2023 у м. Івано-Франківську відбулася ДТП за участю автомобіля «Toyota Rav4», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «Renault Megane», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . У зв`язку із вказаним ДТП вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Rav4», державний номерний знак [NUMBER] , складає 53991,89 грн. Позивачем відповідно до умов договору було відшкодовано витрати на ремонт автомобіля на рахунок ТОВ «Класик-Авто» в сумі 45822,56 грн.. На момент скоєння ДТП водій автомобіля марки «Renault Megane», державний номерний знак [NUMBER] , був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». 03.01.2024 ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» перерахувало страхове відшкодування на рахунок позивача. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі 19 913,48 грн. (а.с. 1-9). 30.12.2025 справа надійшла до суду та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана судді Кіндратишин Л.Р. (а.с. 60-61). Ухвалою суду від 05.01.2026 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 65-66). Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, за наявними у справі доказами, проти заочного рішення не заперечив. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону, в тому числі через сайт «Судова влада». Правом на подання відзиву не скористався. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавав. За таких обставин, з урахуванням положень статтей 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Так як сторони в судове засідання, призначене на 12.02.2026 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Згідно з Сертифікатом добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО Corporate» №011101/4100/0000318 від 29.06.2023, укладеного між Приватним акціонерним товариством « Страхова компанія «Уніка» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Марвел», строк дії договору з 00 год 00 хв 17.07.2023 до 24 год 00 хв 16.07.2024, загальна страхова сума 10 800 000 грн. (а.с. 13-14). Відповідно до додатку №2 до Електронного договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО Corporate» №011101/4100/0000318 від 29.06.2023, перелік транспортних засобів Страхувальника: «Toyota Rav 4», державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 30). Згідно з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 21.07.2023, 21.07.2023 о 18:00 год, по вул. Юності, 41 у м. Івано-Франківську відбулася ДТП за участю автомобіля «Toyota Rav4», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «Renault Megane», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (а.с. 33). Відповідно до акту огляду транспортного засобу складеного [PERSON] , 22.07.2023 було проведено огляд транспортного засобу марки «Toyota Rav 4», державний номерний знак [NUMBER] (а.с.37-38 ). Згідно з заяви №12040739737 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО №№011101/4100/0000318/7, Долішній звернувся до ПАТ « Страхова компанія «Уніка» щодо відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП 21.07.2023, та просив здійснити виплату відшкодування на рахунок ТОВ «Класик-Авто» (а.с. 34) Згідно з ремонтної калькуляції №1204073973 від 25.07.2023, вартість ремонту з ПДВ 59990,99 грн., вартість ремонту без ПДВ 49 992,49 грн. (а.с. 42-46). Відповідно до страхового акту №12040739737 ТОВ «Торговий дім «Марвел», договір страхування №011101/4100/0000318 від 29.06.2023, визначеного на підстав рахунка СТО 45 822,65 грн.; вартість складових, що підлягають заміні 27 109,16 грн.(а.с. 41, 47). Згідно платіжної інструкції 102803 від 26.07.2023,сума 45 822,65 грн., платник ПрАТ « Страхова компанія «Уніка», отримувач ТОВ «Класик-Авто», призначення платежу: страхова відшкодування згідно договором №011101/4100/0000318 від 29.06.2023 (а.с. 48). Відповідно до електронного договору №ЕР-213726837 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та [PERSON] , строк дії договору з 17.03.2023 00:00 по 16.03.2024 включно, забезпечений транспортний засіб автомобіль марки «Renault Megane», державний номерний знак [NUMBER] , сума на потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 320000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 16000 грн. (а.с. 31). Згідно з заяви №34213 на виплату страхового відшкодування, ПрАТ « Страхова компанія «Уніка» звернулося до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із вказаною заявою, в якій зазначено, що оскільки транспортний засіб постраждалої сторони - на момент ДТП 21.07.2023 був застрахований у ПрАТ « Страхова компанія «Уніка», згідно договору №011101/4100/0000318 від 29.06.2023, було здійснено страхове відшкодування в розмірі 45822,65 грн. ПрАТ « Страхова компанія «Уніка» просило ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснити відшкодування шкоди в розмірі 45822,65 грн. (а.с. 49). Відповідно до листа ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» №230000823768-1 від 03.01.2024 про прийняте ріення, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу на складові, що підлягають заміні 0,49, розмір матеріального збитку становить 29 109,17 грн. франшиза 3 200 грн., відтак сума страхового регресу в порядку відшкодування 25 909,17 грн. (а.с. 50). Згідно з розрахунку коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ (Ез) від 18.12.2023, коефіціент фізичного зносу (Ез) КТЗ «Toyota Rav 4», державний номерний знак [NUMBER] , станом на 21.07.2023 - 0,489 (а.с. 51-52). Відповідно до платіжної інструкції №ЗР000678 від 03.01.2024, сума 25909,17 грн., платник ПАТ ГРУП, отримувач ПрАТ « СК «Уніка», призначення платежу: відшкодування згідно страхового акту;230000823768 від 03.01.2024 (а.с. 53). Згідно з досудовою вимогою №34213 ПрАТ « Страхова компанія «Уніка», звернулося до [PERSON] про відшкодування шкоди по справі 34213 - в сумі 19 913,48 грн. (а.с. 54-55). Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 11 ЦК України однією з підстав для виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Положеннями частини першої статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини (аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18); пункт 34). За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Згідно зі статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відносини між відповідачем та його страховиком регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до частини 1 статті 29 цього Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У зв`язку із заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні у межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди. Отже, за змістом статті 993 ЦК України у системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Вказані правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 03 грудня 2020 року у справі 352/1384/18. Положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у питанні порядку обрахування виплати розповсюджуються на спірні відносини, а тому страховик відповідальності має право занизити виплату на розмір зносу. При цьому, за суму, яку не покриває страховик відповідає винуватець. Аналогічні правові позиції містяться у постановах Верховного Суду у справах № 754/5129/15-цвід 11 березня 2020 року; № 331/6395/18 від 04 березня 2020 року, № 753/17977/18 від 21 лютого 2020 року. Верховний Суд України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі ст. 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. У постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2024 року у справі № 175/4710/16 (провадження № 61-9681св24), суд дійшов правового висновку, що у випадках коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Установивши, що вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталась з вини відповідача, перевищує виплачений ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» позивачу розмір страхового відшкодування, суд дійшов висновку, що з відповідача як з винної особи на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням, яке було виплачено з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Надані стороною позивача докази на підтвердження отриманих транспортним засобом «Renault Megane», державний номерний знак [NUMBER] пошкоджень та вартості його відновлювального ремонту є належними і допустимими. У даних документах зі зведеними детальними даними по розрахунку наведені всі складові загальної суми виконаних робіт та встановлених запчастин, визначена єдина загальна сума. Позивачем проведено виплату страхового відшкодування в межах визначеної розрахунком суми. Оскільки вина відповідача у зіткненні транспортних засобів встановлена постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, яка не скасована і відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вказана обставина не підлягає доказуванню, та зважаючи на те, що після виплати страховиком потерпілого страхового відшкодування до останнього перейшло право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування, суд дійшов висновку про наявність у позивача правових підстав для заявлення вимоги про стягнення грошових коштів у сумі 19 913, 48 грн. з відповідача, з урахуванням сум раніше виплачених сум ( 45 822, 65 грн. - 25 909, 17 грн.) . Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі наведеного позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Відповідно до змісту ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Сплачений позивачем судовий збір у сумі 3028 грн. підлягає стягненню з відповідача. Повний текст рішення складено 18.02.2026, з урахуванням перебування головуючої судді у відпустці з 16.02.2026 по 17.02.2026 включно.

Outcome: approved