Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

ТзОВ «Брайт Інвестмент» звернулось із позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 17890,01 грн.. Позовна заява мотивована тим, що позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Оскільки відповідач належним чином не виконував своїх обов`язків за кредитними договорами, виникла заборгованість в загальній сумі 17890,01 грн.. Представник ТзОВ «Брайт Інвестмент», в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 08.01.2020 р. між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2028475967, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти в сумі 19998,00 грн. до 08.01.2022 р.. Проценти за користування кредитом 30.24% річних. Повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати ануїтетних платежів згідно з графіком платежів на умовах визначених кредитним договором. У випадку невиконання позичальником зобов`язань банк має право звернення до суду про стягнення заборгованості в примусовому порядку. АТ «ОТП БАНК» виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, шляхом перерахування коштів на картковий рахунок останнього, що підтверджується платіжним дорученням від 08.01.2020 р., квитанцією, розпискою від 08.01.2020 р.. 24.03.2023 р. АТ «ОТП БАНК» та ТзОВ «Брайт Інвестмент» уклали договір факторингу №24/03/23, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №2028475967 від 08.01.2020 р. перейшло до ТзОВ «Брайт Інвестмент». Отже, ТзОВ «Брайт Інвестмент» є новим кредитором та належним позивачем у спірних правовідносинах. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк виконання обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідача за кредитним договором №2028475967 від 08.01.2020 р. становить 17890,01 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 9600,00 грн., заборгованість за відсотками 8290,01 грн.. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, відповідачем не виконано зобов`язань, визначених договорами, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за їх користування, що підтверджується довідкою - розрахунком суми заборгованості по договорам. При цьому, заперечень та/або відзиву на позовну заяву відповідачем надано не було, як і доказів, які спростовують наявність заборгованості відповідача перед позивачем. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Позивачем при поданні позову понесено судові витрати зі сплати судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 2422,40 грн. а також сплачено витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У додатковій постанові ВП Верховного Суду від 19.02.2020 р. по справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України). На думку суду, понесені ТзОВ «Брайт Інвестмент» витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. є співмірними ціні позову, складності вирішеного питання та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). При цьому, відповідач не подавав заяв про зменшення витрат на правову допомогу. Згідно із ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved