Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

[PERSON] (далі позивач), в інтересах якої діє адвокат Яворський Андрій Васильович звернулась до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони 27.11.2008 зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. У шлюбі мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що на теперішній час сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин, так як мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Враховуючи, що спроби примирення не принесли результатів, подальше збереження сім`ї та спільне проживання є неможливим. З огляду на викладене, просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 27.11.2008 між нею та [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №1995. Ухвалою судді від 29.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено у справі судове засідання на 22.01.2026. Ухвалою суду від 22.01.2026 розгляд справи відкладено на 16.02.2026. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, представник позивача адвокат Яворський А.В. подав клопотання від 08.01.2026, у якому позовні вимоги підтримав повністю, розгляд справи просив проводити без участі позивача та її представника, зазначивши, що сторона позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву від 16.02.2026, у якій позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти розірвання шлюбу, розгляд справи просив провести без його участі. Зазначив, що наслідки визнання позову, передбачені статтею 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), йому відомі та зрозумілі. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.11.2008 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №1995, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.01.2026, виданим повторно (а.с. 27). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.10.2011 (а.с. 9), [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.06.2015 (а.с. 9 зворот), [PERSON] , [INFO] , що підтверджується випискою повною акту про народження від 20.04.2022 із засвідченим перекладом з польської мови від 01.11.2023 (а.с. 10 зворот). Згідно зі статтею 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За змістом статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в пункті 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом, сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер, відтак його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам сторін. Таким чином, беручи до уваги, що сім`я повинна будуватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які втрачені сторонами, а також те, що позивач та відповідач не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, суд, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), дійшов переконання про наявність обгрунтованих підстав для розірвання шлюбу. Такий підхід узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 29.08.2018 у справі № 207/1381/18, від 03.12.2020 у справі 456/848/16-ц. Позов слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору у сумі 968,96 грн відповідно до квитанції №3537-4605-6189-2389 від 26.11.2025 (а.с. 6).

Outcome: approved