Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Представник Попов Є.В. в інтересах ТОВ «Алекскредит» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3182450 в розмірі 43 970 грн.. В обгрунтуванні позову посилається на те, що 26.01.2020 року між ТОВ «Алекскредит» та [PERSON] , за допомогою веб сайту https://alexcredit.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Алекскредит» було укладено договір про надання кредиту № 3182450 (договір позики) шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача № PS3182450. Відповідно до умов п.1.3. договору позики ТОВ «Алекскредит» надано відповідачу у власність грошові кошти в сумі 8 000 грн., перерахувавши їх на картковий рахунок [NUMBER] [PERSON] , що підтверджується довідкою ТОВ «ФК Елаєнс» про прийняття до виконання платіжної інструкції відповідно до умов договору № 41346335 про переказ коштів від 18.10.2017р. Платіж був виконаний 26.01.2020р. Відповідно до п.1.7. договору позики, нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось у наступному порядку: п.1.7.3. у випадку використання кредиту ( п.2.20 правил) менше ніж 5 календарних днів. Дострокове виконання зобов`язань (п.2.12. правил) позичальник сплачує фіксовану суму за користування кредитом, яка складає 6,80 % від визначеної в п.1.3. цього договору суми кредиту; п.1.7.2. у випадку використання позичальником лояльних умов кредитування, при повному поверненні суми крелиту (п.1.3. договору) та сплати процентів за користування кредиту з 26.01.2020 р. по 25.02.2020 р. процентна ставка за один день користування кредити становить 1,36 %; п.1.7.3. при використанні позичальником загальних умов кредитування процентні ставки складають в базовий період з 16.04.2020р. по 25.04.2020р. 1,7 % за один день користування кредитом., в спеціальний період з 11.03.2020р. по 06.09.2020 р.- 3% за один день користування кредитом. В Спеціальний період (п. 2.40. Правил) з 26.02.2020 року до 23.08.2020 року (включно) 3 % за один день користування Кредитом (Спеціальна процентна ставка- п. 2.34. Правил). 15 квітня 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду про зміну умов договору про надання кредиту № 3182450 від 26.01.2020р., щодо продовження базового періоду за вищезазначеним договором від 26.01.2020р.по 25.04.2020р. Згідно з умовами додаткової угоди на період з 16.04.2020 року встановлено наступні ставки нарахування процентів: акційна ставка або ставка за програмою лояльності за один день користування кредитом-1,36 %; базова процентна ставка за один день користування кредитом- 1,7 %; Спеціальна процентна ставка за один день користування кредитом -3 %; пеня за один день користування кредитом-0%. Отже, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. В той же час відповідач свої зобов`язання з повернення кредитних коштів не виконав. Станом на 30.06.2025 року загальна сума заборгованості за договором про надання кредиту № 3182450 від 26.01.2020 становить 43 970 грн., з яких: 4 750 грн сума кредиту; 39 220 грн. нараховані проценти за користування кредитом. Просить суд стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 43 970 грн., та судовий збір в сумі 2 422,40 грн. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позову просив розгляд справи проводити без участі представника, позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача подала до суду заяву, з якої вбачається, що відповідач позовні вимоги визнає частково, в частині стягнення тіла кредиту. Не погоджується із нарахуванням позивачем відсотків, оскільки вони є явно завищеними та не відповідають засадам справедливості, розумності, добросовісності. Також повідомила суд, що відповідачем погашалися відсотки за користування кредитом. Станом на сьогоднішній день, відповідач хворіє, потребує дорого вартісного лікування, перебуває у скрутному матеріальному становищі. На підставі вищевикладеного, просить суд зменшити розмір нарахованих відсотків відповідно до ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. 30 липня 2025 року ухвалою Снятинського районного суду відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч.1.2 ст.205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинитися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до положень ч. ч. 1.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3-6, 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1054 ЦК України а кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана)та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Судом встановлено, що 26.01.2020 року між ТОВ «Алекскредит» та [PERSON] , за допомогою веб сайту https://alexcredit.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Алекскредит» було укладено договір про надання кредиту № 3182450 (договір позики) шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача № PS3182450. Відповідно до умов п.1.3. договору позики ТОВ «Алекскредит» надано відповідачу у власність грошові кошти в сумі 8 000 грн., перерахувавши їх на картковий рахунок [NUMBER] [PERSON] , що підтверджується довідкою ТОВ «ФК Елаєнс» про прийняття до виконання платіжної інструкції відповідно до умов договору № 41346335 про переказ коштів від 18.10.2017р. Платіж був виконаний 26.01.2020р. 15 квітня 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду про зміну умов договору про надання кредиту № 3182450 від 26.01.2020р., щодо продовження базового періоду за вищезазначеним договором від 26.01.2020р.по 25.04.2020р. Із розрахунку заборгованості за кредитним договором 3182450 від 26.01.2020 вбачається, що станом на 30.06.2025 року загальна сума заборгованості за договором про надання кредиту № 3182450 від 26.01.2020 становить 43 970 грн., з яких: 4 750 грн сума кредиту; 39 220 грн. нараховані проценти за користування кредитом. Отже, судом встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, а саме у встановлений договорами термін не повернув тіло кредиту, відсотки за його користування, однак, суд вважає, що нарахування відсотків позивачем за користування кредитом є несправедливим у розумінні до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів", оскільки суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг. Вимога про нарахування та сплату відсотків, не відповідає передбаченим у частині 3 статті 509 та частинах 1, 2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права та є явно завищена. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Відповідно до вимог даного закону несправедливими є, зокрема, нарахування компенсаційних витрат, які понад 50% перевищують суму отриманої споживчої продукції та послуг. Слід зауважити, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 викладено, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку, щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов, може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. Ті самі висновки викладені у постанові Верховного суду України від 12.02.2025 року у справі № 679/1103/23. На підставі вище викладеного, суд прийшов до висновку, про зменшення суми нарахованих відсотків у зв`язку з її непропорційністю до тіла кредиту. Відповідно з [PERSON] , на користь позивача, слід стягнути заборгованість за відсотками в розмірі 4 750 грн. В решті частині позову, щодо стягнення відсотків, слід відмовити. Із врахуванням указаних обставин справи, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, а також сталу судову практику із розгляду однотипних правовідносин, вважає, що поданий ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» до [PERSON] , позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 3182450 від 26.01.2020 року у сумі 9 500 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4 750 грн., заборгованість по відсотках в розмірі 4 750 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» до відповідача,задоволено частково, з останнього на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі, 523,37 грн., із розрахунку 9 500*2422,40/43 970.

Outcome: partial