Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

31 грудня 2025 року позивач звернувся до суду з цим позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем був укладений договір кредитної лінії № 372849258, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 25 000,00 грн (п.2.3 договору), на строк до 03 листопада 2028 року (п.7.3 договору), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,4% на день до 03 листопада 2023 року (п.8.3.1 договору), або 2,98% на день після закінчення дисконтного періоду (п.8.4 договору). Позивач вказує, що за договором факторингу він набув право вимоги за кредитним договором. Станом на день звернення до суду заборгованість за договором становить 91 650,00 грн, яка складається з: 25 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 66 650,00 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. З наведених вище підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 91 650,00 грн. Відповідач письмового відзиву на позов не подав. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, але не подав письмового відзиву, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково, з таких підстав. Судом встановлено, що 04 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем був укладений договір кредитної лінії № 372849258, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 25 000,00 грн (п.2.3 договору), на строк до 03 листопада 2028 року (п.7.3 договору), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,4% на день до 03 листопада 2023 року (п.8.3.1 договору), або 2,98% на день після закінчення дисконтного періоду (п.8.4 договору). За договором факторингу позивач набув право вимоги за цим договором. Позивач зазначає, що станом на день звернення до суду заборгованість за договором становить 91 650,00 грн, яка складається з: 25 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 66 650,00 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Окрім того, як видно з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач 20 грудня 2023 року вніс платіж у розмірі 15 000,00 грн, а 20 січня 2024 року платіж у розмірі 8 840,00 грн. Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Статтею 19 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит. З аналізу вищенаведених положень матеріального закону слідує, що у відносинах споживчого кредитування в першу чергу погашаються вимоги по сплаті тіла кредиту, в другу відсотки за ним, а в третю решту вимог (неустойка, комісія тощо). Крім того, сторони у п.7.7 Договору передбачили таку ж черговість погашення вимог за договором, що й у вищенаведеній нормі. Отже, кредитор отримавши 20 грудня 2023 року від позичальника платіж у розмірі 15 000,00 грн, а 20 січня 2024 року у розмірі 8 840,00 грн., мав в першу чергу віднести їх в рахунок погашення тіла кредиту. В такому випадку, оскільки 20 грудня 2023 року позичальник вніс 15 000,00 грн вони повинні були повністю бути спрямовані на погашення тіла кредиту, залишок якого мав становити 10 000,00 грн (25 000 15 000). Відсотки за період з 04 жовтня 2023 року по 19 грудня 2023 року (76 днів) становлять: 1) за перші 30 днів (дисконтний період) 3 000,00 грн (25 000 х 0,004 х 30); 2) за решту 46 днів 34 270 грн (25 000 х 0,0298 х 46). 20 січня 2024 року позивач вніс 8 840,00 грн на погашення тіла кредиту, залишок якого мав становити 1 160,00 грн (10 000 8 840). Відсотки за період з 20 грудня 2023 року по 19 січня 2024 року (30 днів) становлять 8 940,00 грн (10 000 х 0,0298 х 30). За період з 20 січня 2024 року по 31 липня 2024 року (останній день нарахування заборгованості згідно наданого позивачем розрахунку), який містить 193 дні, розмір відсотків становить 6 671,62 грн (1 160 х 0,0298 х 193). Отже, станом на 31 липня 2024 року розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 54 041,62 грн, з яких 1 160,00 грн тіло кредиту, а 52 881,62 грн відсотки за кредитом (3 000 + 34 270 + 8 940 + 6 671,62), і суд задовольняє позовні вимоги в цій частині, відмовляючи у задоволенні решти позову. Що стосується заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд зазначає таке. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). Згідно з правилами пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial