Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

[PERSON] через свого представника згідно ордера на надання правничої допомоги серії АТ № 1117541 від 27.10.2025 року (а.с. 239) адвоката Креховецьку Н.М. подала до суду заяву, в якій просила стягнути з позивача на свою користь витрати, пов`язані з наданням їй професійної правничої допомоги в розмірі 5 200,00 грн. Дану вимогу мотивувала тим, що рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 28.01.2026 року позов [PERSON] до неї про зменшення розміру аліментів задоволено частково, тому з позивача слід стягнути на її користь відшкодування понесених нею витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 200,00 грн. Позивач подав до суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення (а.с. 247-248), де зазначив, що витрати на правничу допомогу в розмірі 5 200,00 грн. є завищеними і не відповідають критеріям, визначеним ЦПК України. Дана справа не є складною в процесуальному аспекті для адвоката, а складання процесуальних документів не потребує надзвичайних розумових та часових затрат, останньою складено тільки два документи (відзив на позов та заперечення), тому судові витрати на правничу допомогу мають бути пропорційними та становити 1 000,00 грн. Відповідачка та її представник адвокат Креховецька Н.М. в судове засідання не з`явилися, остання подала письмове клопотання про розгляд справи без участі відповідачки та її представника (а.с. 253). В судове засідання позивач також не з`явився, у запереченні на заяву про ухвалення додаткового рішення просив розгляд цієї заяви проводити за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява відповідачки [PERSON] підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. Суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Статтею 137 цього ж Кодексу передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу, вказавши, що на підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах), задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яких доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення ЄСПЛ від 10 січня 2010 року у справі «Дубовик проти України», рішення ЄСПЛ від 18 лютого 2010 року у справі «Гуриненко проти України»). Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 28.01.2026 року (а.с. 219-221), частково задоволено заявлений позов, зменшено розмір аліментів, що стягуються згідно судового наказу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 04.08.2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/5 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків для дитини відповідного віку, які слід стягувати з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. 04 лютого 2026 року відповідачка [PERSON] через свого представника адвоката Креховецьку Н.М. подала заяву, в якій просила стягнути з позивача витрати, пов`язані з наданням їй професійної правничої допомоги в розмірі 5 200,00 грн. Договір про надання правничої допомоги № 121 від 27.10.2025 року (а.с. 230-233) підтверджує, що відповідачка [PERSON] зверталася за отриманням правничої допомоги до адвоката Креховецької Н.М. Про те, що відповідачка [PERSON] дійсно понесла вказані витрати у розмірі 5 200,00 грн. на професійну правничу допомогу, свідчать квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки № 2.374009007.1 від 27.10.2025 року на суму 2 700,00 грн., платіжна інструкція № 1.512437559.1 від 31.01.2026 року на суму 2 500,00 грн. та додаткова угода до договору про надання правничої допомоги від 02.02.2026 року, згідно якої у графі «Призначення платежу» помилково вказано дату договору «25.10.2025» замість правильної дати «27.10.2025» (а.с. 235-236,240). Так, згідно детального опису (робіт) послуг, наданих за договором про надання правничої допомоги № 121 від 27.10.2025 року станом на 02.02.2026 року (а.с. 237), адвокатом витрачено по 1 годині на консультацію клієнта, ознайомлення з матеріалами справи, участь в 1 судовому засіданні, написання та подання 5 клопотань про відкладення розгляду справи, а також написання та подання відзиву на позов і заперечення на відповідь на відзив, складання яких оцінено адвокатом в розмірі по 2 000,00 грн. Суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), значенням справи для відповідачки [PERSON] і не приймає до уваги аргументи позивача про завищений розмір цих витрат як необгрунтовані та безпідставні. Разом з тим, як вбачається з рішення суду від 28.01.2026 року, суд частково задоволив заявлений позов та зменшив розмір аліментів, що стягуються згідно судового наказу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 04.08.2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/5 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків для дитини відповідного віку, тобто позов задоволено на 50%. За таких обставин з позивача [PERSON] на користь відповідчки [PERSON] слід пропорційно стягнути відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, що становитиме 2 600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved