Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

26 серпня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у якій позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS] .. За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, справа передана на розгляд судді Косіциній В.В. Ухвалою суду від 27 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку загального позовного провадження. Надано відповідачеві 15-ти денний строк для подання відзиву. Підготовче засідання по справі призначено на 06 жовтня 2025 року. У підготовче засідання, призначене на 06 жовтня 2025 року учасники справи не з`явилися. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання відкладено підготовчий розгляд справи на 10.11.2025 року у зв`язку із відсутністю відомостей про належне сповіщення відповідача про дату, час та місце судового розгляду. Підготовче засідання по справі, призначене на 11 листопада 2025 року не відбулося у зв`язку із оголошенням у місті Одесі сигналу «Повітряна тривога», що підтверджується довідкою. Наступне підготовче засідання призначено на 10 грудня 2025 року. У підготовче засідання, призначене на 10 грудня 2025 року учасники справи не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду від 10 грудня 2025 року закрито підготовче провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду на 10 лютого 2025 року. Повістка на 10 лютого 2025 року двічі направлялася за зареєстрованим місцем проживання відповідача листом із рекомендованим повідомленням про вручення, один із яких повернутий до суду із відміткою: закінчення встановленого терміну зберігання», інший із відміткою: адресат відсутній за вказаною адресою». 10 лютого 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача адвоката Хроменкова Володимира Сергійовича надійшла заява про розгляд справи без участі, у якій заявник, зокрема, зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. У підготовче засідання, призначене на 10 лютого 2026 року учасники справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Враховуючи те, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, а неявка учасників справи у судове засідання не перешкоджає розгляду справи, ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання прийнято рішення здійснити заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . 05 серпня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] на Регіональній товарній біржі було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №1/98-00318, за яким [PERSON] продала, а [PERSON] купила 478/1000 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір було зареєстровано ОМБТІ та РОН 10 серпня 1998 року за №589, стр.96 кн.286 пр., що підтверджується відповідною відміткою на договорі. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.08.2025 року №441057746, відомості про зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] в реєстрі відсутні. У довідці про зареєстрованих у житловому приміщення/будинку осіб від 25.07.2025 року №Т1-176923-ф/о вказано, що у квартирі [ADDRESS] зареєстрований, зокрема, [PERSON] . У позовній заяві позивачка зазначає про те, що відповідач не проживає у квартирі [ADDRESS] з серпня 2015 року. На підтвердження вказаної обставини, позивачкою було подано копію акту про непроживання особи за місцем реєстрації від 01.08.2025 року, що складений особами, які проживають за адресою: [ADDRESS] , а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та який засвідчений головою ОСББ «ДІГТЯРНА-3», зі змісту якого вбачається, що починаючи з 16 серпня 2015 року [PERSON] фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] . Окрім житлового приміщенні, право користування яким належить [PERSON] , останньому належить право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з ДРРП від 27.08.2025 року №441057542. Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Згідно зі статтею 65ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку про те, що право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися як члени сім`ї наймача в установленому законом порядку. Згідно зі статтею 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. Статтею 71 ЖК України встановлено загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Також жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, зокрема, у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи. Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 182/6536/13-ц (провадження № 61-23089 св 19) Верховний Суд зазначив, що вичерпного переліку поважних причин відсутності наймача або членів його сім`ї у житловому приміщенні житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин справи та правил статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів. Факт тимчасової відсутності фізичної особи і пов`язані з цим правові наслідки необхідно відмежовувати від факту постійної відсутності особи у житловому приміщенні у зв`язку з вибуттям наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті (стаття 107 ЖК України). Надані позивачем докази підтверджують факт того, [PERSON] відсутній у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] у строк, що перевищує шість місяців. Будь-яких доказів на підтвердження того, що існують обставини, за яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутньою особою понад шість місяців надано не було. Тому, враховуючи той факт, що відповідач відсутній за місцем реєстрації у строк, що перевищує шість місяців, а реєстрація такої особи за зазначеною адресою перешкоджає позивачеві у повній мірі реалізувати свої права як власника нерухомого майна, беручи до уваги те, що відповідачеві на праві приватної власності належить інший об`єкт нерухомого майна, а тому, визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням не призведе до порушення права відповідача на мирне володіння житлом, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS] . На підставі зазначеного,

Outcome: approved