Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із даним позовом, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що [PERSON] проживала зі спадкодавцем, [PERSON] , який помер [INFO] в м. Горлівка, однією сім`єю не менше 5 років до часу відкриття спадщини по [ADDRESS] , що було встановлено рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 вересня 2020 року по справі № 219/749/20. Натомість, через постійні обстріли вона не могла тривалий час виїхати за межі м. Горлівка з тимчасово непідконтрольної території України, внаслідок чого нею було пропущено строк для прийняття спадщини, що складається із недоотриманих пенсійних виплат [PERSON] . Так звернувшись в грудні 2021 року до нотаріальної контори, вона отримала відмову від нотаріусу через пропуск нею 6-місячного строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Через відсутність інших спадкоємців, просила суд визначити [PERSON] додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті, [PERSON] , який помер [INFO] , у 6 шість місяців з дня набрання рішенням законної сили. Позивачка, [PERSON] , до суду не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, надавши заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, яка просила суд задовольнити заявлені нею вимоги. Представники відповідача, Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області у судове засідання також не з`явились повторно, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. За ч. 1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд зазначає, що підстави, визначені ст. 223 ЦПК, для відкладення розгляду справи у даному випадку відсутні, внаслідок чого суд розглянув справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного вмотивування. Суд встановив, що [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України, уродженкою м. Горлівка, будучи зареєстрованою в [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту позивачки (серія [NUMBER] ). При цьому відповідно до довідки від 26.09.2017 року № 1419113102 вбачається, що [PERSON] є внутрішньо перемішеною особою, яка була вимушена переміститись до м. Бахмут, де мешкала по [ADDRESS] . У свою чергу встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є громадянином України, будучи зареєстрованим в [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту останнього (серія [NUMBER] ). Згідно із пенсійним посвідченням № [NUMBER] , виданим 27.07.1987 року в м. Горлівка Донецької області, вбачається, що [PERSON] є пенсіонером за віком. Також судом було встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 9 квітня 2015 року відділом ДРАЦС по місту Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 825 від 9 квітня 2015 року, вбачається, що [PERSON] , колишня дружина [PERSON] , померла [INFO] у віці 77 років у м. Горлівка. У свою чергу відповідно до рішення від 10 вересня 2020 року Артемівського міськрайонного суду Донецької області, яке набуло чинності 13 жовтня 2020 року, було встановлено факт того, що [PERSON] , [INFO] , проживала зі спадкодавцем, [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини за адресою [ADDRESS] . Отже, в суді було доведено, що на момент смерті [INFO] [PERSON] він був зареєстрований та мешкав разом із [PERSON] в [ADDRESS] . Суд вказує, що згідно із ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч. 2 ст. 1220 ЦК часом відкриття спадщини є день смерті особи. На підставі ст. 1261 ЦК в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1264 ЦК у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. На підставі ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За ст. 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. При цьому на підставі п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому ст. 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Суд на підставі встановлених обставин справи зазначає, що за змістом ст. 1272 ЦК поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. Таким чином, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року по справі № 565/1145/17. Вирішуючи питання поважності причин пропуску 6-місячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. При цьому принцип "пропорційності" тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип "пропорційності", натомість принцип "пропорційності" є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип "пропорційності" як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу "пропорційності" передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 17 жовтня 2018 року по справі № 681/203/17-ц. Суд зазначає, що з лютого 2014 року розпочалася збройна агресія РФ проти України, внаслідок якої м. Горлівка Донецької області перебуває під тимчасовою окупацією проросійських сил з квітня 2014 року. Крім того з 24.02.2022 р. по теперішній час у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 за №64/2022 відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні діє воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. У цьому сенсі суд врахував, що [PERSON] є особою пенсійного віку, яка була вимушена внутрішньо переміститися за межі свого місця проживання у м. Горлівка внаслідок збройної агресії російської федерації протягом визначеного законом шести місячного строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Також суд врахував, що територія м. Горлівка належить до переліку територій, наразі окупованих РФ. Суд зауважує, що на законодавчому рівні не визначено конкретних причин, які свідчать про поважність пропуску спадкоємцем строку для прийняття спадщини, тому вирішуючи даний спір суд вважає, що встановлені обставини свідчать про наявність об`єктивних та істотних труднощів для заявника, яких вона мала для реалізації свого права на отримання спадку після смерті [PERSON] . Таким чином на підставі наведених норм права та встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що позивачка мала об`єктивні перешкоди для реалізації свого права на набуття спадку після смерті [PERSON] , тому суд дійшов переконання про наявність поважних причин пропуску [PERSON] строків прийняття спадщини, внаслідок чого за ч. 3 ст. 1272 ЦК це є підставою для визначення їй додаткового строку у вигляді саме трьох місяців, який буде достатнім для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Отже, суд встановив, що спадкоємець довів, що через активні бойові дії в зоні антитерористичної операції та операції об`єднаних сил, не маючи об`єктивної можливості подати заяву про прийняття спадщини внаслідок окупації м. Горлівка Донецької області, пропущений строк для подачі заяви для прийняття спадщини був позивачкою з поважних причин.

Outcome: partial