Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

позивач [PERSON] в особі представника - адвоката Наталич Г.В. звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона, [PERSON] , на підставі договору- купівлі продажу від 26.08.2025 року є власником нежитлової будівлі та земельної ділянки площею 0,0072 га, із кадастровим номером 5922610100:01:007:0006, які розташовані по [ADDRESS] . Її право власності на вказані об`єкти нерухомого майна зареєстровано в Державному реєстрі речових прав 26.08.2025 року. Поряд із вказаною належною їй нежитловою будівлею побудована нежитлова будівля за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності відповідачу [PERSON] . Після придбання нежитлового приміщення та земельної ділянки вона, [PERSON] , виявила, що власником сусідньої нежитлової будівлі самостійно вмонтовано навіс, в якому зберігаються дрова, а саме: між стінами будівлі буд. [ADDRESS] та будівлі [ADDRESS] з асбестоцементного листа розміром 1,70 м х 2,40 м, та перекритий асбестоцементним листом, а також побудовано вигрібну яму, відстань від стіни будівлі магазину буд. №4А до вигрібної ями 0,7 м. Жодних дозвільних документів на спорудження даного об`єкта відповідач не отримувала та не оформлювала. Виконані будівельні роботи по навісу та вигрібній ямі між нежитловими будівлями (магазину ) [ADDRESS] не відповідають вимогам нормативно правових актів у галузі будівництва та санітарних норм, а тому підлягають приведенню у відповідність. Попередня власниця будівлі №4А [PERSON] зверталася до виконавчого комітету Кролевецької міської ради з питання проведення перевірки з метою встановлення порушення будівельних норм, але 19.09.2024 року отримала відповідь про те, що на період воєнного стану припиняється проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) з даного приводу. За результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження судовим експертом Меншун О.І. виконані будівельні роботи по навісу та вигрібній ямі між нежитловими будівлями (магазину) буд 4А та буд. [ADDRESS] , що розташовані за адресою: [ADDRESS] , не відповідають вимогам нормативно правових актів у галузі будівництва. Враховуючи те, що в добровільному порядку власниця нежитлової будівлі за адресою: буд. [ADDRESS] [PERSON] привести до відповідності будівельні та санітарні норми відмовляється, позивач [PERSON] змушена звернутися до суду. Посилаючись на викладене, позивач просить суд зобов`язати відповідача привести до відповідності будівельні та санітарні норми на території між нежитловими приміщеннями (між 4А та 4Б) по [ADDRESS] , а саме: шляхом демонтажу самостійно побудованого навісу між будівлями та ліквідування шляхом засипання вигрібної ями, споруджених на земельній ділянці, що знаходиться між нежитловими приміщеннями (між [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] надала суду відзив на позов (а.с.54), за змістом якого проти позову заперечує та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Так, навіс не є капітальною спорудою, не має фундаменту, не змінює несучі конструкції будівлі, не перешкоджає користуванню власністю позивача, не обмежує доступ до світла, повітря чи комунікації, він встановлений багато років тому і жодних претензій не надходило. Вигрібна яма існує більше 20 років, розташована з дотриманням мінімально допустимих відстаней, не створює загрози життю, здоров`ю чи довкіллю. Знаходиться на непрохідній території, вільний доступ до неї відсутній. Крім того, вигрібна яма не використовується за її цільовим призначенням постійно. Матеріали справи не містять доказів, що навіс та вигрібна яма завдає позивачу незручностей. Третя особа Кролевецька міська рада Конотопського району Сумської області надала письмові пояснення, за змістом яких навіс та вигрібна яма, які є предметом спору, знаходяться між нежитловими будівлями [ADDRESS] та [ADDRESS] , розташовані на земельній ділянці приватної форми власності. При цьому, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 року №303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) в умовах воєнного стану» припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. №64 Про введення воєнного стану в Україні. Таким чином, під час дії правового режиму воєнного стану в Україні у відділу державного архітектурно-будівельного контролю Кролевецької міської ради відсутні правові підстави для проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) у сфері дотримання будівельних норм (а.с.36-37). Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Представник позивача [PERSON] - адвокат Наталич Г.В. надала заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача (а.с.75). Відповідач надала заяву про розгляд справи без її участі (а.с.74). Третя особа просить розглядати справу без участі представника Кролевецької міської ради, про що зазначила в письмових поясненнях (а.с.36-37). Враховуючи викладене, суд вважає за можливе відповідно до ст.ст. 211, 223, 247 ЦПК України розглядати справу у судовому засіданні за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріалів справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки та нежитлової будівлі, посвідченого приватним нотаріусом Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Ничвидюк Н.А. 26.08.2025 року, зареєстрованого в реєстрі за №655, [PERSON] є власником нежитлової будівлі та земельної ділянки площею 0,0072 га, кадастровий номер 5922610100:01:007:0006, які розташовані по [ADDRESS] (а.с.8-10). Право власності [PERSON] на вказані земельну ділянку та нежитлову будівлю зареєстровано в Державному реєстрі речових прав 26.08.2025 року за №61248513 та №61248431 відповідно, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав (а.с. 10 зворот, 11). Власником земельної ділянки площею 0,0576 га, кадастровий номер 5922610100:01:007:0101, які розташована по [ADDRESS] є відповідач [PERSON] на підставі договору дарування земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Кролевецького районного нотаріального округу Сумської області Снідою Т.В. 08.10.2004 року, зареєстрованого в реєстрі під №2199, що підтверджується копією вказаного договору та державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №410703 (а.с.55-56, 57) На звернення [PERSON] виконавчий комітет Кролевецької міської ради Конотопського району Сумської області листом від 19.09.2024 року №01-30/3695 (а.с.7) повідомив, що рішенням виконавчого комітету Кролевецької міської ради від 29.01.2023 року №24 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Кролевецької міської ради від 15 червня 2017 року №52 «Про зміну самостійної поштової адреси за заявою [PERSON] » змінено поштову адресу суміжної будівлі, яка належить [PERSON] . Стосовно перевірки порушення будівельних норм виконавчий комітет повідомив, що постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 року №303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) на період воєнного стану. Згідно з частинами 1-5 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. У частинах першій та другій статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частинами 2-4 статті 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і дійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (грунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об`єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України). Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень порушень його права власності від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлених судом перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушення права та з яких підстав. Відповідно до пунктів «г» та «е» частини 1 статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Згідно з частинами 1 та 2 статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Згідно ст.104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше. Відповідно до частини 2 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до частини 2 статті 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Згідно п.6.1.41 ДБН В.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» при розміщенні будинків в кварталах із сформованою забудовою для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1,0 м. При цьому має бути забезпечене виконання необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок або взаємоузгоджене водовідведення згідно з вимогами ДБН В.1.1-25 Згідно п.3.2 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України 17.03.2011 р. №145, забороняється складування тари і запасів товарів біля кіосків, наметів, торгівельних павільйонів, магазинів та інших підприємств торгівлі, а також на прилеглій до них території. Підприємства торгівлі зобов`язані здійснювати прибирання прилеглих територій у радіусі не менше 5 м та забезпечувати зберігання і перевезення побутових відходів відповідно до вимог Санітарних норм. Згідно п. 2.21 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць рідкі відходи, що утворюються у житлових та громадських будівлях і спорудах за відсутності централізованого водопостачання та водовідведення, допускається зберігати у вигрібних ямах (вигребах). У разі наявності дворових вбиралень вигрібна яма може бути спільною. Вигріб повинен бути водонепроникним та мати щільно прилягаючу кришку. Об`єм вигребу розраховується виходячи з чисельності населення, що ним користується. Вигреби необхідно очищати у міру їх заповнення. Вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м. Місце розміщення вигребу на присадибній ділянці та відстань від нього до власного житлового будинку визначає власник цього будинку з додержанням правил добросусідства. В умовах нецентралізованого водопостачання вигреби на території присадибної ділянки повинні бути віддалені від індивідуальних колодязів і каптажів джерел на відстань не менше 20 м, при цьому відстань від вигребів до громадських колодязів і каптажів джерел повинна бути не менше 50 м. При цьому слід враховувати напрямок схилу ділянки (п.2.22). Відведення стічних вод, що утворилися в процесі господарсько-побутової і виробничої діяльності (крім шахтної, кар`єрної і дренажної води), повинно здійснюватись централізованою системою водовідведення. У разі відсутності інженерних мереж міської (селищної, сільської) каналізації або розташування об`єктів на відстані не менше ніж 500 м від найближчого колектора стічних вод необхідно передбачати каналізування об`єктів на локальні очисні споруди, при цьому перевагу слід віддавати ґрунтовим методам біологічного очищення стічних вод. Обладнання внутрішньобудинкової каналізації та каналізування об`єктів з відведенням стічних вод у вигрібні ями забороняється (п.2.24). Згідно п.6.1.42 ДБН В.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» за відсутності мереж міської (селищної) каналізації необхідно передбачити каналізування садиб з використанням локальних очисних споруд згідно з вимогами ДБН В.2.5-64, ДБН В.2.5-75. При введенні водопроводу у будинок та обладнання внутрішньобудинкової каналізації з відведенням побутових стоків у вигріб не допускається. Зокрема щодо розташува Відповідач не заперечує обставин, викладених позивачем в позовній заяві, зокрема щодо побудованого на належній їй земельній ділянці між стінами будівлі магазину буд. [ADDRESS] та будівлі [ADDRESS] , навісу з асбестоцементного листа та перекритого асбестоцементним листом, в якому зберігаються дрова, та побудованої вигрібної ями на відстані 0,7 м від стіни будівлі магазину буд. [ADDRESS] . Відповідно до висновку експерта [PERSON] за результатами проведення будівельно-технічного дослідження від 20.07.2025 року №11/25 (а.с.13-17) по [ADDRESS] на земельній ділянці приватної власності (кадастровий номер 5922610100:01:007:0006) розташована нежитлова будівля (магазин) № [NUMBER] А, власником якого є [PERSON] . За результатами проведеного візуально-інструментального огляду вказаної нежитлової будівлі експертом виявлено, власником магазину під №6Б вмонтовано навіс між стінами будівлі [ADDRESS] та будівлі [ADDRESS] з асбестоцементного листа розміром 1,70 м х 2,40 м та перекритий асбестоцементним листом. Також власником магазину №4Б побудована вигрібна яма, відстань від стіни будівлі магазину №4А до вигрібної ями становить 0,7 м. Згідно робочого проекту, розробленого Кролевецьким проектно-виробничим архітектурно-планувальним підприємством, не передбачає будівництво інженерних мереж водопостачання та водовідведення, архівний номер 05-03 2005 (розділ 6 зовнішні інженерні мережі). За висновком експерта відповідно до результатів обстеження виконані будівельні роботи по навісу та вигрібній ямі між нежитловими будівлями (магазину) буд. [ADDRESS] та буд. [ADDRESS] , що розташовані за адресою: [ADDRESS] , не відповідають вимогам нормативно-правовим актам у галузі будівництва. Таким чином, з викладеного вбачається, що навіс та вигрібна яма, побудовані на ділянці відповідача за адресою: [ADDRESS] , зведені з порушенням державних будівельних та санітарних норм відносно належного позивачу нежитлового приміщення (магазину) за адресою: [ADDRESS] . Крім того, навіс розташований з порушенням протипожежних норм (таблиця №15.2 ДБН Б.2.2-12:2019. «Планування і забудова територій»). Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність. За змістом частини сьомої статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила будівництво. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. У постанові Верховного Суду від 10 грудня 2021 року в справі № 354/628/16-ц зроблено висновок, що «у зв`язку з істотним відхиленням від проекту або порушенням будівельних норм право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають відповідні органи державної влади або місцевого самоврядування. Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України. […] Юридичними фактами, які складають правову підставу знесення самочинного будівництва, є: істотне відхилення від проекту та/або істотне порушення будівельних норм і правил, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб; неможливість проведення перебудови або відмова особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, від її проведення. При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, необхідно з`ясовувати, зокрема, як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо. Під істотним порушенням будівельних норм і правил з огляду на положення Законів України «Про основи містобудування»; «Про архітектурну діяльність»; «Про регулювання містобудівної діяльності»; постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» від 13 квітня 2011 року № 466 необхідно розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність та загрожує життю й здоров`ю людини, тощо. Таким чином, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва особа (власник) може заявити за умови доведеності факту порушення своїх прав самочинною забудовою». Таким чином, суд вважає доведеним, що надвірні споруди - спірний навіс та вигрібна яма, які побудовані на земельній ділянці відповідача, зведені з порушенням державних будівельних, санітарних та протипожежних норм відносно належного позивачу нежитлового приміщення, чим суттєво порушуються права позивача, які підлягають судовому захисту. Суд вважає, що позивачем доведено порушення її права користування земельною ділянкою збудованими господарськими спорудами, які розташована на суміжній земельній ділянці. Відповідач, всупереч положенням ст. ст. 12, 81, 83 ЦПК України не надала суду жодного доказу на підтвердження можливості здійснити перебудову спірної нерухомості відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами. Протягом часу знаходження справи у провадженні суду у відповідача були всі можливості надати суду відповідні докази на підтвердження того, що спірні споруди можуть бути перебудовані відповідно до будівельних норм та правил, однак відповідач не скористалась наданим їй правом. За таких обставин, збудований відповідачем навіс та вигрібна яма є об`єктами самочинного будівництва, що не відповідає встановленим будівельним, санітарним та протипожежним нормам, а також завдають шкоди належному позивачу нежитловому приміщенню, а тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом знесення навісу та засипання вигрібної ями, споруджених на земельній ділянці, що знаходиться між нежитловими приміщеннями № 4А та [ADDRESS] . Відповідно до ст.ст.317, 319, 321, 373, 376, 391 ЦК України, ст.ст.91, 103, 104, 152, 158 ЗК України,

Outcome: approved