Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] , жителька [ADDRESS] , в інтересах якої діє представник адвокат Бігун Вікторія Петрівна, звернулася до суду із позовом до: Городенківської міської ради, місцезнаходження: вул. Шевченка Тараса, 77, м. Городенка, Коломийський район, Івано-Франківська область; [PERSON] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , в якому просить визначити їй, [PERSON] , [INFO] , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом в 2 (два) місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви на прийняття спадщини, після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] померла мама [PERSON] - [PERSON] . В житловому будинку за адресою: [ADDRESS] на час смерті [PERSON] були зареєстровані та проживали чоловік - [PERSON] та син - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина за законом, яка складається із земельної ділянки (паю) для ведення товарного сільського виробництва, площею 1,0939 га., яка знаходиться на території Ясенево-Пільнівської сільської ради та спадкоємцями за законом спадкодавця [PERSON] є чоловік [PERSON] та син [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , який за життя склав заповіт, відповідно до якого все майно заповів [PERSON] . [INFO] помер брат Позивачки - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина за законом, яка складається із 1/2 частки земельної ділянки для ведення товарного сільського виробництва, площею 1,0939 га., яка знаходиться на території Ясенево- Пільнівської сільської ради (частка, яка успадкована після смерті матері - [PERSON] ). В житловому будинку за адресою: [ADDRESS] на час смерті [PERSON] був зареєстрований і проживав лише він один. Маючи намір прийняти спадщину після смерті брата [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . [PERSON] звернулась до Городенківської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області. 15.04.2025 року державним нотаріусом Городенківської нотаріальної контори Івано-Франківської області видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №464/02-31 в зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини (шість місяців). При цьому було роз`яснено, що питання про визначення додаткового строку для подання заяви може бути вирішено судом. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Через життєві клопоти, похилий вік та проблеми зі здоров`я, оголошений воєнний стан [PERSON] не звернулась вчасно до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Вказані події стали об`єктивними, непереборними, істотними труднощами щодо здійснення дій з особистого прийняття спадщини в межах передбаченого законом терміном. Ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області 17 жовтня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі. Витребувано від Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області, у строк до 13 листопада 2025 року: належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в с. Ясенів-Пільний, Коломийського району, Івано-Франківської області, а також Витяг зі Спадкового реєстру щодо спадкової справи та заповітів даного спадкодавця; належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в с. Ясенів-Пільний, Коломийського району, Івано-Франківської області, а також Витяг зі Спадкового реєстру щодо спадкової справи та заповітів даного спадкодавця. Ухвалою суду від 11 грудня 2025 року закрито підготовче провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 10.15 год. 05.01.2026. 05.01.2026 судове засідання відкладено, у зв`язку з неявкою усіх учасників справи в судове засідання. 22.01.2026 судове засідання не відбулося, у зв`язку з відключенням електропостачання в приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області з 10 год 01хв до 11 год 02 хв. 11.02.2026 засідання не відбулося, у зв`язку з відключенням електропостачання в приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області з 08 год 00хв до 12 год 02 хв. В судове засідання 16.02.2026 позивач та представник позивача не з`явилися. У поданій заяві 31.10.2025 позивач [PERSON] вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, клопотань та доповнень не має. Просить справу розглядати без її участі за участі її представника. Представник позивача в судове засідання не з`явилася. Через систему «Електронний суд» 16.02.2026 подала заяву згідно якої просила судове засідання провести без її участі та без участі позивача [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Подав заяву згідно якої просив розгляд справи провести без його участі. Представник відповідача Городенківської міської ради в судове засідання не з`явився. Про розгляд справи був належним чином повідомлений. Причин неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.10.1957 стверджується, що [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками є: батько [PERSON] та мати [PERSON] . Із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 21.12.1974року встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] уклали шлюб 21.12.1974 року про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 21.12.1974 року зроблено запис №23. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові: [PERSON] , дружині: [PERSON] . Згідно Витягу з реєстру територіальної громади №2024/012246251 від 10.10.2024 зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] [ADDRESS] . Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30.07.1967 стверджується, що [PERSON] народився [INFO] . Його батьками є: батько [PERSON] та мати [PERSON] . Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.03.1970 стверджується, що [PERSON] народився [INFO] . Його батьками є: батько [PERSON] та мати [PERSON] . З викладеного слідує, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрою та братами. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . На час смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] чоловік, [PERSON] , [INFO] син, що підтверджується копією довідки Ясенево-Пільнівського старостинського округу Городенківської міської ради №313 від 03.06.2025. Довідкою Ясенево-Пільнівського старостинського округу Городенківської міської ради №516 від 08.10.2025 стверджується, що заповіт від імені [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , Ясенево-Пільнівською сільською радою не посвідчувався. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим 05.05.2008 року Ясеневопільнівською с/радою Городенківського району Івано-Франківської області. На час смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним був зареєстрований [PERSON] , [INFO] син, що підтверджується копією довідки Ясенево-Пільнівського старостинського округу Городенківської міської ради №438 від 19.08.2025. Довідкою Ясенево-Пільнівського старостинського округу Городенківської міської ради Ясенево-Пільнівського старостинського округу Городенківської міської ради №518 від 08.10.2025 стверджується, що 29 січня 2007 року Ясенево-Пільнівською сільською радою посвідчено заповіт під №18 від імені [PERSON] , [INFO] на ім`я [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 07.07.2022 Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м.Івано-Фоанківськ). На час смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На день його смерті за вказаною адресою зареєстрованих не було, що підтверджується копією довідки про останнє місце реєстрації громадянина на день його смерті № [NUMBER] від 27.11.2024. Довідкою Ясенево-Пільнівського старостинського округу Городенківської міської ради Ясенево-Пільнівського старостинського округу Городенківської міської ради №517 від 08.10.2025 стверджується, що заповіт від імені [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , Ясенево-Пільнівською сільською радою не посвідчувався. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. Згідно Інформації державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 22.10.2025 встановлено, що згідно інформаційної довідки №82988681 від 22 жовтня 2025 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) щодо помелого [PERSON] , який помер [INFO] спадкова справа не заведена. З копії постанови державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №464/02-31 від 15.04.2025 встановлено, що [PERSON] звернулася до Городенківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно належне її братові [PERSON] , померлого [INFO] . Проте, постановою державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №464/02-31 від 15.04.2025 було відмовлено [PERSON] , 1957 року народження, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що належало її братові [PERSON] , померлому [INFO] , у зв`язку з пропущенням строку на прийняття спадщини. У постанові зазначено, що [PERSON] на день смерті спадкодавця разом з ним не проживала і не була зареєстрована та не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а отже вважається такою, що спадщину не прийняла. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Згідно з частинами першою, другою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також уразі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що підставою звернення позивача [PERSON] до суду є пропуск строку прийняття спадщини після смерті її брата [PERSON] , який помер [INFO] . Обгрунтовуючи позовну заяву про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач вказувала на те, що пропустила строк на подачу заяви про прийняття спадщини після смерті її брата [PERSON] , який помер [INFO] через життєві клопоти, похилий вік та проблеми зі здоров`ям, оголошенням воєнного стану. Зазначила, що вказані події стали об`єктивними, непереборними, істотними труднощами щодо здійснення дій з особистого прийняття спадщини в межах передбаченого законом терміну. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини.Уразі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК Україниза позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16. Суд звертає увагу, що законодавцем не надається ніякого значення тривалості періоду, який пройшов з дня закінчення строку для прийняття спадщини, що не виключає можливості одержання своєї частки спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, також і після спливу значного строку. Відповідно до роз`яснень, зазначених у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою. У відповідності до правових позицій, висловлених у Постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 697/2052/17-ц (№ 61-3014св19), відповідачами у справах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 756/957/18 (провадження № 61-5590св21) вказано, що "якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16». Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вищевказаних норм права, суд зазначає, що не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, як зазначено у позовній заяві, життєві клопоти, похилий вік та проблеми зі здоров`ям позивача. Вказані причини не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Також, не заслуговує на увагу і зазначення позивачем поважною причиною проблеми зі здоров`ям позивача, оскільки такі не підтверджені належними доказами, зокрема у матеріалах справи відсутні докази щодо наявності у позивача тривалої хвороби, яка б викликала істотні труднощі на вчинення дій для прийняття спадщини. Щодо зазначення поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини оголошення воєнного стану, то слід зазначити, що з 29 червня 2022 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року №719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану» мало місце зупинення шестимісячного строку для прийняття спадщини. Так, п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Таким чином, до загального 6-місячного строку від дня смерті спадкодавця на прийняття спадщини додається ще 4 (чотири) місяці, і загалом буде 10 місяців. Зміни до постанови №164, якими перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці, набрали чинності 29.06.2022. Як слідує із матеріалів справи, про наявність спадкового майна позивачу було відомо ще на час відкриття спадщини. Позивач у визначений законодавством строк з часу відкриття спадщини (дата смерті спадкодавця - [INFO] ), і до, з урахуванням (4 місяців) 27 квітня 2023 року включно, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звернулася. Суд зауважує, що з дня відкриття спадщини до часу звернення позивача до суду сплинуло більше 2-ох років. При цьому доказів, що у позивача були будь-які перешкоди та причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які унеможливили звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті її брата [PERSON] , який помер [INFO] , у визначений законодавством строк, матеріали справи не містять, такі не надані позивачем. За таких обставин, з урахуванням зазначених позивачем причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд приходить до переконання, що позивачем було пропущено строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини не з поважних причин, оскільки представник позивача не довів існування об`єктивних та непереборних обставин, а також не навів поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, які б були підтверджені належними та допустими доказами, що позбавили позивача можливості своєчасно подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Згідно з ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову. Відповідно до положень Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Коробов проти України» (заява № 39598/03 від 21 липня 2011 року) суд вказав, що при оцінці доказів, суд, як правило - застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту. Європейський суд з прав людини також вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного. Розподіл судових витрат між сторонами регулюєтьсяст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed