Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

у грудні 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» Сердійчук Я., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 8953791 від 21.01.2022 року та №5416091 від 21.01.2022 року у загальному розмірі 19 739,20 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.01.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір № 5416091, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» надав відповідачу кредит у сумі 4100 грн. ТОВ «Авентус Україна» виконав умови договору про надання кредиту № 8501362 від 21.11.2024 року та перерахував на вказаний в договорі рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 4100 грн, а відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати процентів, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед ТОВ «Авентус Україна» у розмірі 7839,20 гривень. 10.02.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» було укладено договір №ФК10-02/23, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №5416091. В подальшому 01.08.2025 року між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено договір №01-08/25, за яким ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» відступив позивачу за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №5416091. Крім того, 21.01.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір № 8953791 про надання споживчого кредиту. Згідно Умов якого ТОВ «МІЛОАН» надав відповідачу кредит у сумі 7000 грн. ТОВ «МІЛОАН» виконав умови договору про надання кредиту № 8953791 від 21.01.2022 року та перерахував на вказаний в договорі рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 7000 грн, а відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми кредиту, сплати процентів та комісії, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед ТОВ «МІЛОАН» у розмірі 11900,00 гривень. 26.07.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено Договір №26-07/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передав (відступив) позивачу за плату належні йому Права Вимоги, до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №5416091. Всупереч умовам кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості за вищевказаними договорами ні на рахунок ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС, ні на рахунок первісних кредиторів. Ухвалою суду від 30.12.2025 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін (письмове провадження). Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином. Правом на подання відзиву відповідач не скористався. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, рекомендованою поштою з повідомленням про вручення. В матеріалах справи мається заява представника позивача про підтримання позовних вимог, з клопотанням про розгляд справи без участі його представника. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 21.01.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 5416091. Відповідно до договору ТОВ «Авентус Україна» зобов`язалося надати та надало [PERSON] кредит у розмірі 4100 грн зі строком користування протягом 23 днів, а відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати періодичні платежі відповідно до графіку (додаток №1 до Договору). Денна процентна ставка за стандартною ставкою складає 1,9%, знижена 1,805% в день. Крім того п.4.3 Договору передбачено порядок автопролонгації строку кредиту у випадку наявності заборгованості на дату закінчення строку кредиту, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль. Факт перерахування 21.01.2022 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» кредитних коштів у розмірі 4100 грн на картковий рахунок відповідача [NUMBER] підтверджується повідомленням АТ «ПУМБ» від 11.11.2025 року про успішність операції, та інформацією від ТОВ «Авентус Україна» від 11.11.2025 року. 10.02.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « СІТІ ФІНАНС» було укладено договір факторингу №ФК 10-02/23, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №5416091 від 21.01.2022 року. Акт приймання передачі Реєстру боржників за договором факторингу №ФК 10-02/23 складений та підписаний сторонами 10.02.2023 року. Відповідно до витягу з Реєстру боржників за договором факторингу №ФК 10-02/23 від 10.02.2025 року, під номером 3451 в реєстрі зазначено про відступлення прав вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №5416091 у сумі 7839,20 грн. Також 01.08.2025 року між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено договір №01-08/25, за яким ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» відступив позивачу за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №5416091. Акт приймання передачі Реєстру боржників за договором факторингу №01-08/25 складений та підписаний сторонами 01.08.2025 року. Відповідно до витягу з Реєстру боржників за договором факторингу №01-08/25 від 01.08.2025 року, під номером 126 в реєстрі зазначено про відступлення прав вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №5416091 у сумі 7839,20 грн. Крім того, 21.01.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір № 8953791 про надання споживчого кредиту. Відповідно до договору ТОВ «МІЛОАН» зобов`язалося надати та надало [PERSON] кредит у розмірі 7000 грн зі строком користування протягом 28 днів, а відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати періодичні платежі та сплатити комісію за надання кредиту у розмірі 700,00 гривень. Денна процентна ставка за стандартною ставкою складає 5% в день, а знижена 1,25% в день. Крім того п.2.3 Договору передбачено порядок автопролонгації строку кредиту у випадку наявності заборгованості на дату закінчення строку кредиту, але не більше ніж на 60 календарних днів поспіль. Факт перерахування 21.01.2022 року Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» кредитних коштів у розмірі 7000 грн на картковий рахунок відповідача [NUMBER] підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» від 21.01.2022 року. 26.07.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено Договір №26-07/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передав (відступив) позивачу за плату належні йому Права Вимоги, до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №8953791. Акт приймання передачі Реєстру боржників за договором факторингу №26-07/2024 складений та підписаний сторонами 26.07.2024 року. Відповідно до Реєстру боржників за договором факторингу №26-07/2024 від 26.07.2024 року, під номером 1826 в реєстрі зазначено про відступлення прав вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №8953791 у сумі 11900,00 грн. Згідно ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст.6цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1ст.628ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 207 ЦК України (в редакції на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Вищевказані договори були укладені з дотриманням вимог щодо укладення електронних правочинів, передбачених ч.ч. 1-3 ст. 207, ч. 1 ст. 1054, ч. 1 ст. 1055 ЦК України, ст.ст. 11,12 Закону України «Про електронну комерцію», які містять усю інформацію та умови, що є необхідними для даного виду договорів, складені в передбаченій законом формі, підписані відповідачем одноразовими ідентифікаторами М733679 та Z51898. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 611,612,623-625,1049,1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема, повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст.514, ч. 1 ст.1084 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв`язку з чим за кредитними договорами виникла заборгованість в загальному розмірі 19739,20 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом №5416091 від 21.01.2022 року у розмірі 7839,20 гривень, а саме 4100,00 гривень - тіло кредиту та 3739,20 гривень проценти; заборгованість за кредитом №8953791 від 21.01.2022 року у розмірі 11900 гривень, а саме 7000,00 гривень - тіло кредиту, 4200,00 гривень проценти та 700,00 гривень комісія. Заборгованість за кредитними договорами повністю підтверджена відповідними розрахунками та узгоджується з умовами договорів (в тому числі узгодженими сторонами розміром процентної ставки, комісії та строком кредитування). Таким чином, з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» підлягає стягненню заборгованість за договором №5416091 від 21.01.2022 року у розмірі 7 839,20 гривень та заборгованість за договором №8953791 від 21.01.2022 року у розмірі 11 900 гривень, що разом становить 19 739,20 гривень. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.ст.133, 141 ЦПК України, враховуючи розмір та види судових витрат по справі, ступінь доведеності факту їх понесення позивачем, а також результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати у справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 гривень. Щодо вирішення судом питання про судові витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою судом встановлено наступне. Відповідно до ч.ч.3-4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт(наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав суду: договір №02-07/2024 про надання правничої допомоги від 02.07.2024 укладений між АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», заявку на надання юридичної допомоги №196 від 03.11.2025 року та витяг з акта №23 про надання юридичної допомоги від 28.11.2025 року з описом наданих послуг та їх ціною. Відповідно до правового висновку, який наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Оскільки вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у його постанові від 02 червня 2022 року у справі № 873/108/20 (подібний у постанові від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17), відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Тобто, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, пункт 107 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21, пункт 7.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Враховуючи наведене, суд вважає, що заявлені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн за участь у даній справі, не можуть вважатись розумними та співмірними зі складністю справи та ціною позову, їх необхідністю для постановлення судового рішення. Написання позовної заяви здійснено у типовій категорії справ, а тому не потребує значних затрат часу на виконання таких робіт крім того відповідно до прас-листа адвокатського об`єднання фіксована ціна на складення позовної заяви становить - 3000,00 гривень. Також суд вважає що надання детальної консультації Замовнику тривалістю 2 години (враховуючи неодноразове звернення позивача за правовою допомогою до адвокатського об`єднання та масовістю позовів) не відповідає критерію необхідності. Таким чином, з урахуванням принципу співмірності, складності справи, ціни позову, обсягу виконаної адвокатом роботи та її необхідності для постановлення даного судового рішення, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в даній справі повинні складати 5000,00 гривень.

Outcome: approved