Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін у справі. Позивач ТзОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», у порядку представництва, котре здійснює адвокат Руденко К.В., сформувавши документ у системі «Електронний суд», 04.12.2025 року подав у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, в якій просить ухвалити рішення про стягнення на свою користь з відповідача [PERSON] заборгованості за укладеним ним з ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» договором № 3850641 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.07.2023 року, у загальному розмірі 96 900 грн. 00 коп.. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за подання вищевказаної позовної заяви у розмірі 2 422 грн. 40 коп., а також у сплаті коштів за надання професійної правничої допомоги у розмірі 10 000 грн. 00 коп., позивач ТзОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» при ухваленні рішення просить стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] .. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного договору № 3850641 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.07.2023 року між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (торгова марка «Credit7») та відповідачем [PERSON] , останній отримав кредит у розмірі 15 000 грн. 00 коп., строком на 360 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ КБ «ПРИВАТБАНК», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2 % від суми кредиту за кожен день користування (730 % річних). Вказаний кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора. Відповідно до пункту 9.7. вказаного кредитного договору, електронний підпис товариства створюється на договорі шляхом накладання аналогу власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами електронного копіювання, за зразком, попередньо узгодженим сторонами в укладеному договорі про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім товариству в ІТС товариства/ зазначений в цьому договорі. Введення клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис клієнта на договорі та вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. Відповідач [PERSON] відповідно до умов вказаного кредитного договору, пунктів 6.1.16, 6.1.17, 6.1.18 Правил, в особистому кабінеті в ІТС прийняв пропозицію укласти кредитний договір та підписав вказаний кредитний договір 26.07.2023 року о 18:04:15 год. шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, надісланим на номер телефону, що наданий відповідачем [PERSON] .. Кредитні кошти були перераховані відповідачеві [PERSON] 26.07.2023 року на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідно до пункту 1.4. вказаного кредитного договору, ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 2 % від суми кредиту за кожен день користування. Строк надання кредиту відповідно до пункту 1.3. кредитного договору, становить 360 днів. Відповідно до пункту 1.2. вказаного кредитного договору, відповідач [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до пункту 5.4.1. вказаного кредитного договору, відповідач [PERSON] зобов`язаний у встановлений у ньому строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором. Між тим, 24.04.2024 року між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та позивачем ТзОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» укладено договір факторингу № 24/04/24 від 24.04.2024 року, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 3850641 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.07.2023 року перейшло до позивача ТзОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС». У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань, заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 24.04.2024 року (дата переходу права вимоги до позивача ТзОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС») становить 96 900 грн. 00 коп., яка складається з: 1) 15 000 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом; 2) 81 900 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до пункту 1.4. кредитного договору за ставкою 2 % за кожен день користування кредитом (730 % річних) за період з 26.07.2023 року по 24.04.2024 року (включно), - підсумовує свій позов ТзОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС». Відповідач [PERSON] через канцелярію подав у запропоновані судом строк та порядку відзив на позовну заяву ТзОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором, який був зареєстрований в діловодстві Сколівського районного суду Львівської області 19.12.2025 року за вх. № 8841. За змістом поданого відзиву на позовну заяву відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги до нього частково і виключно в частині тіла отриманого ним кредиту в розмірі 15 000 грн. 00 коп., в іншій частині позовних вимог до нього категорично заперечив і не визнав, посилаючись на те, що він з 29.09.2023 року являється військовослужбовцем, призваним по мобілізації під час воєнного стану, а, відтак, на нього поширюються пільги, передбачені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідач [PERSON] до свого відзиву на позовну заяву долучив ряд копій його військових документів на підтвердження викладених ним обставин і аргументів. Позивач ТзОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», у порядку представництва, котре здійснює адвокат Руденко К.В., сформовавши документ в системі «Електронний суд», 24.12.2025 року подав відповідь на відзив на позовну заяву, за змістом якої фактично продублював вміст, аргументацію і доводи з посиланням на відповідні правові норми, що викладені цим же представником у пред`явленому позові. В прохальній частині поданої відповіді на відзив на позовну заяву просить суд долучити відповідь на відзив до матеріалів справи, стягнути з відповідача на користь ТзОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», заборгованість за договором № 3850641 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.07.2023 року станом на 24.04.2024 року у розмірі 96 900 грн. 00 коп., яка складається з: - 15 000 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом; - 81 900 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до пункту 1.4. кредитного договору за ставкою 2 % за кожен день користування кредитом (730 % річних) за період з 26.07.2023 року по 24.04.2024 року (включно), а також судові витрати у розмірі 2422 грн. 40 коп. та 10 000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу, розгляд справи провести за відсутності представника ТзОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС». Інших передбачених ЦПК України заяв по суті справи від її учасників до Сколівського районного суду Львівської області не надходило. Заяви та клопотання учасників справи. Заразом з позовною заявою позивачем ТзОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» заявлено також письмове клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заразом, у змісті позовної заяви, позивачем ТзОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» заявлено письмове клопотання про витребування доказів у справі. Так, вказаний позивач, посилаючись на неможливість самостійно отримати від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформації в силу того, що така містить банківську таємницю, просить витребувати в останнього інформацію про те, чи виписувалася банківська картка на ім`я відповідача [PERSON] , а також інформацію про зарахування та рух коштів у сумі 15 000 грн. 00 коп. (виписку) по вказаній банківській картці за період з 26.07.2023 року по 31.07.2023 року включно, та інформацію про фінансовий номер телефону за відповідним картковим рахунком. Листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 07.02.2026 року за № 20.1.0.0.0/7-260204/99261-БТ, котрий надійшов на адресу Сколівського районного суду Львівської області засобами поштового зв`язку 17.02.2026 року та був зареєстрований в діловодстві за вх. № 1171, на виконання ухвали судді від 09.12.2025 року у частині витребування доказів, надано інформацію щодо належності платіжної картки [NUMBER] відповідачеві [PERSON] , а також інформацію про зарахування коштів у сумі 15 000 грн. 00 коп. на вказану банківську картку [INFO] . Будь-яких інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи, котрі б залишалися не вирішеними у визначеному чинним ЦПК України порядку, до Сколівського районного суду Львівської області не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Оскільки відповідачем у вищевказаній позовній заяві зазначена фізична особа, який не має статусу підприємця, то суддею Сколівського районного суду Львівської області Микитиним В.Я., у відповідності до положень ч. 8 ст. 187 ЦПК України, з метою визначення підсудності, 09.12.2025 року було вжито заходів для отримання інформації з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи - відповідача [PERSON] .. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 09.12.2025 року, після отримання у встановленому порядку інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] який не має статусу підприємця, з-поміж іншого, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Визнано цю справу малозначною та вирішено розглянути її у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання, протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття у ній провадження, у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область. Витребувано від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію щодо належності платіжної картки [NUMBER], емітованої на ім`я відповідача [PERSON] , а також інформацію про зарахування та рух коштів у сумі 15 000 грн. 00 коп., (виписку) по вказаній банківській картці за період з 26.07.2023 року по 31.07.2023 року включно, та інформацію про фінансовий номер телефону за відповідним картковим рахунком. Інші процесуальні дії у цій справі Сколівським районним судом Львівської області не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно з частин 2, 3 та 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав ТзОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, а також причетність до порушення таких його прав відповідача [PERSON] , встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 3850641 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.07.2023 року між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (торгова марка «Credit7») та відповідачем [PERSON] , останній отримав кредит у розмірі 15 000 грн. 00 коп.. Відповідно до пункту 1.4. вказаного кредитного договору, ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 2 % від суми кредиту за кожен день користування. Строк надання кредиту відповідно до пункту 1.3. вказаного кредитного договору становить 360 днів. Відповідно до пункту 1.2. вказаного кредитного договору, відповідач [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до пункту 5.4.1. вказаного кредитного договору, відповідач [PERSON] зобов`язаний у встановлений у ньому строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором. Вказаний кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА». Відповідно до пункту 9.7. вказаного кредитного договору, електронний підпис ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» створюється на договорі шляхом накладання аналогу власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами електронного копіювання, за зразком, попередньо узгодженим сторонами в укладеному договорі про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім товариству в ІТС товариства/ зазначений в цьому договорі. Введення клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис клієнта на договорі та вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. Кредитні кошти погоджено перерахувати клієнту 26.07.2023 року на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» (копії містяться у справі, а. с. 14-33). Відповідно до повідомлення ТзОВ «ПАЙТЕК УКРАЇНА» від 26.04.2024 року за вих. № 20240426-1181, ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було успішно перераховано кошти на платіжну картку відповідача [PERSON] 26.07.2023 року на суму 15 000 грн. 00 коп. (копія міститься у справі, а. с. 42). Листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 07.02.2026 року за вих. № 20.1.0.0.0/7-260204/99261-БТ, надано інформацію щодо належності платіжної картки [NUMBER] відповідачеві [PERSON] , а також інформацію про зарахування коштів у сумі 15 000 грн. 00 коп., на вказану банківську картку 26.07.2023 року (міститься у справі, а. с. 96-98). Згідно з розрахунком заборгованості ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за договором № 3850641 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.07.2023 року, заборгованість відповідача [PERSON] станом на 24.04.2024 року не погашена та складає 96 900 грн. 00 коп., яка складається з тіла кредиту 15 000 грн. 00 коп. і нарахованих відсотків 81 900 грн. 00 коп. (копія міститься у справі, а. с. 44-49). Судом також встановлено, що 24.04.2024 року між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та позивачем ТзОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» укладено договір факторингу № 24/04/24 від 24.04.2024 року, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 3850641 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.07.2023 року перейшло до позивача ТзОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС». Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 24/04/24, позивач ТзОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 96 900 грн. 00 коп. (копія міститься у справі, а. с. 34-41 і 43). Відтак, позивач ТзОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», з урахуванням передачі права вимоги за укладеним договором факторингу, виконав свої зобов`язання, надавши відповідачеві [PERSON] кошти за кредитним договором у встановленому в цьому договорі розмірі та на узгоджених між ними умовах, однак останній в односторонньому порядку відмовився від виконання взятих на себе зобов`язань у наведеній частині, у зв`язку з чим допустив спірну заборгованість. Відповідно до військового квитка на бланку серії [NUMBER] , відповідач [PERSON] призваний у Збройні Сили України 29.09.2023 року на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 65/2022 (копія міститься у справі, а. с. 81-83). Релевантні норми і джерела права, застосовані судом при ухваленні рішення. Встановлені судом цивільні правовідносини щодо порушення боржником грошового зобов`язання й застосування кредитором відповідних наслідків цього, у тому числі й за кредитними договорами, регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року й протоколами до неї, Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України), Законами України «Про електронну комерцію», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про захист прав споживачів», «Про споживче кредитування», іншими актами цивільного законодавства. Так, згідно положень ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини. Згідно з частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених у ст. 11 цього Кодексу. Своєю чергою, системний аналіз статей 524-526, 533-535 ЦК України дає підстави стверджувати про те, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Порушенням зобов`язання, як встановлено у ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно ч. 1 ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В силу ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Щодо укладення договору в електронній формі. Відповідно до пункту 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор, відповідно до пункту 12 ч. 1 ст. 3 цього Закону, це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до частин 3, 4, 6 ст. 11 цього Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Щодо цесії (переходу права вимоги, факторингу). Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ч. 2 ст. 517 ЦК України). Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Щодо стягнення кредитної заборгованості з діючих військовослужбовців. Згідно з положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року та триває по теперішній час. За змістом ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII, визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Законом України від 20.05.2014 року № 1275-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" ст. 14 Закону № 2011-XII було доповнено пунктом 15 такого змісту: "Військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом, не нараховуються". Згідно з пояснювальною запискою до проекту Закону № 1275-VII його було розроблено з метою удосконалення системи проведення мобілізації, проведення в стислі терміни заходів часткової мобілізації в країні, підвищення обороноздатності Збройних Сил України, інших військових формувань, захист Батьківщини та її територіальної цілісності, а метою його прийняття є, зокрема, захист громадян України, які призвані під час мобілізації, від штрафних санкцій за фінансовими зобов`язаннями. У подальшому Законами України від 21.03.2024 року № 3621-IX, від 11.04.2024 року № 3633-IX, від 14.01.2025 року № 4213-IX було внесено зміни та викладено пункт 15 ст. 14 в наступній редакції: військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Разом з цим, пункт 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26.12.2018 року за єдиним унікальним номером судової справи 522/12270/15-ц та від 11.12.2019 року за єдиним унікальним номером судової справи 521/7927/16-ц. У постанові Верховного Суду від 15.07.2020 року за єдиним унікальним номером судової справи 199/3051/14 (номер провадження 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 ч. 3 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. Із змісту згаданої постанови Верховного Суду вбачається, що позовні вимоги в частині стягнення процентів не можуть бути задоволенні судом, якщо буде встановлено (шляхом доведення обставин), що боржник (позичальник) має право на пільги згідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а без встановлення наявності у позичальника пільг є всі підстави для стягнення процентів. Узагальнена оцінка доводів та аргументів за результатами розгляду цієї справи. Вочевидь, між сторонами у справі (з урахуванням переходу до позивача ТзОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» на підставі договору факторингу, укладеного з ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА») було досягнуто згоди з усіх істотних умов за договором № 3850641 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.07.2023 року, такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК України, створює презумпцію його правомірності, у зв`язку з чим такий правочин, згідно з вимогами ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів ст. 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов цього договору, натомість відповідач [PERSON] не виконав зобов`язань за цим договором, допущену заборгованість ним у встановленому порядку та сумі не погашено. Відповідач [PERSON] поданим відзивом на позовну заяву підтвердив факт укладення вказаного кредитного договору та отримання ним кредитних коштів, як й виникнення заборгованості за несвоєчасне виконання ним кредитного зобов`язання. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач [PERSON] суду не надав, також не подав належних доказів на спростування наданого позивачем ТзОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» розрахунку заборгованості чи контррозрахунку суми заборгованості. Поза тим, відповідачем [PERSON] на підтвердження обставин поширення на нього положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» було надано копію військового квитка серії [NUMBER] , за змістом якого він призваний у Збройні Сили України 29.09.2023 року на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року №65/2022 і перебуває на військовій службі за призовом по мобілізації у воєнний час з 29.09.2023 року. Отож, починаючи з 29.09.2023 року, і на весь період проходження відповідачем [PERSON] військової служби, відсотки за ще чинним договором № 3850641 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.07.2023 року, не підлягали нарахуванню. Таким чином, суд за результатом судового розгляду висновує про відсутність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТзОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» заборгованості за відсотками за договором № 3850641 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.07.2023 року, оскільки на відповідача [PERSON] з цієї дати поширюється дія положення ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відтак, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню відсотки, нараховані позивачем ТзОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» з 26.07.2023 до 28.09.2023 року, які складають 19 200 грн. 00 коп., натомість інша частина відсотків, що нарахована цим кредитодавцем з 29.09.2023 року, у розмірі 62 700 грн. - не підлягає стягненню. З огляду на вказане, суд дійшов висновку що позовні вимоги ТзОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають до часткового задоволення. Відтак, з відповідача [PERSON] на користь позивача ТзОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» підлягає до стягнення заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту), яка становить 15 000 грн. 00 коп. і заборгованість за нарахованими до 28.09.2023 року відсотками у сумі 19 200 грн. 00 коп.. Суд також враховує, що, як неодноразово вказував Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення від 09.12.1994 року у справі «Ruiz Toriya v. Spaine», серія A № 303-A, параграф 29-30). Щодо розподілу судових витрат у справі. Відповідно до ч. 1, пунктів 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті позивачем ТзОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру у розмірі 2 422 грн. 40 коп. які підтверджується відповідною випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають до стягнення на користь зазначеного позивача з відповідача [PERSON] , пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто у сумі 854 грн. 96 коп.. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. позивач ТзОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» надав суду: договір про надання юридичних послуг № 02/08/2024 від 02.08.2024, укладений між ТзОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» та адвокатом Руденком К.В.; акт приймання-передачі наданих послуг № 109 до договору № 02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024, яка складається з підготовки позовних заяв про стягнення заборгованості за боржниками ТзОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» згідно реєстру № 1 від 25.09.2025 у загальній сумі 10 000 грн. 00 коп.; витяг з реєстру № 1 від 25.09.2025 до акту приймання-передачі наданих послуг № 109 до договору № 02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024 року, яка складається з підготовки позовної заяви про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] за договором № 3850641 про надання споживчого кредиту у загальній сумі 10 000 грн; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (копії містяться у справі. а. с. 12-13, 64-67). Відповідачем [PERSON] не надано суду заперечення щодо витрат позивача ТзОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. 00 коп. (зокрема у відзиві на позовну заяву та/чи у запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву), відтак вказані витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача ТзОВ «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 3 529 грн. 41 коп.. Доказів понесення сторонами інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: partial