Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Представниця позивачки [PERSON] подала до Полтавського районного суду Полтавської області позовну заяву [PERSON] до Виконавчого комітету Мачухівської сільської ради Полтавської області, третя особа приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Яковенко С.Ф., про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. В обгрунтування позову вказала, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на все належне його майно, а саме земельну ділянку кадастровий номер 5324283800:00:001:0014. 14.05.2025р. [PERSON] через свого представника за довіреністю, звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Роз`ясненням нотаріуса від 04.08.2025р. за № 242/02-14 повідомлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини та факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили, що відповідає п.4.4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про держану реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00031821495 від 27.07.2021р. та № 00031791669 від 23.07.2021р. вбачається наступна інформація: -15.07.1979 року Виконавчим комітетом Маломечетнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області складений актовий запис № 11 про реєстрацію шлюбу [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з [PERSON] на [PERSON] . -12.01.1985 року Кривоозерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) складено актовий запис № 3 про розірвання шлюбу; - 22.12.1985 року Плосківською сільською радою Решетилівського району Полтавської області складено актовий запис № 8 про реєстрацію шлюбу [PERSON] з [PERSON] . Прізвище після реєстрації шлюбу дружини змінено на [PERSON] ; - 26.09.2000р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Решетилівського районного управління юстиції Полтавської області складено актовий запис № 70 про розірвання шлюбу. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , батьками записані [PERSON] та матір [PERSON] . Відповідно до виписки від 11.08.2025р. № 02.3-06/157, виданої виконавчим комітетом Мачухівської сільської ради, згідно з погосподарської книги № 3 по селу Левенцівка Решетилівського району, Полтавської області за 1977-1979 рр., особовий рахунок № [NUMBER] , по земельній шнуровій книзі № 3, члени сім`ї [PERSON] становлять: 1. [PERSON] , [INFO] голова сім`ї; 2. [PERSON] , [INFO] дочка; 3. [PERSON] , [INFO] чоловік. Довідкою, виданою Виконавчим комітетом Мачухівською сільською радою від 11.08.2025р. № 02.3-06/156, надана інформація, [PERSON] проживав разом з [PERSON] з 1977 року по [INFO] за адресою: [ADDRESS] та вели спільне господарство. Отже, з вищевикладених документів убачається, що позивачка є донькою [PERSON] , яка з 1977 року по [INFO] проживала однією сім`єю з [PERSON] та вели спільне господарство, також позивачка була членом їх сім`ї відповідно до виписки. [INFO] [PERSON] померла, після смерті якої позивачка [PERSON] почала здійснювати нагляд за [PERSON] та згодом, враховуючи похилий вік [PERSON] , почала проживати за місцем його реєстрації та після його смерті здійснила поховання. На підставі викладеного представниця позивачки просила встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на день його смерті за адресою : [ADDRESS] . Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 05.09.2025 матеріали даної цивільної справи передано за підсудністю до Решетилівського районного суду Полтавської області. Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 07.10.2025 відкрито провадження у цивільній справі розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. 24.12.2025 до суду від представниці позивачки надійшла заява про виклик свідка, в якій просила викликати та допитати в якості свідків у судовому засіданні наступних осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою суду від 25.12.2025 підготовче провадження в даній справі закрито, справу призначено до судового розгляду, крім того, викликано у судове засідання свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Представниця позивачки в засідання суду не з`явилася, була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду. Позивачка в засіданні суду позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Зазначила, що її мати мешкала з [PERSON] . Вона проживала з ними також, коли мати почала відносини з [PERSON] їй було 13 років. З того часу вони постійно гарно спілкувалися, після смерті матері вона проживала і мешкала з [PERSON] . Відповідач в засідання суду не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, 26.01.2026 до суду направив заяву про розгляд справи без участі його представника, в якій вказав, що при розгляді справи покладається на розсуд суду, відзиву на позовну заяву не надав. Третя особа в засідання суду не з`явилася, була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, 13.01.2025 до суду направила заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі, при вирішенні спору покладалась на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення учасників справи [PERSON] , свідків та дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, зазначає наступне. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що 07 січня 2025 року зроблено відповідний актовий запис № 3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07 січня 2025 року, виданого Виконавчим комітетом Мачухівської сільської ради. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Яковенко С.І. відкрита спадкова справа, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 81164217 від 14.05.2025. Згідно доданого до позовної заяви державного акту про право власності на земельну ділянку у власності [PERSON] перебувала земельна ділянка площею 3,63 га кадастровий номер 5324283800:00:001:0014 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Плосківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області. З довідки Виконавчого комітету Мачухівської сільської ради від 11.08.2025р. № 02.3-06/156 вбачається, що [PERSON] проживав разом з [PERSON] з 1977 року по [INFO] за адресою: [ADDRESS] та вели спільне господарство. [PERSON] померла [INFO] , про що 17 грудня 2019 року зроблено відповідний актовий запис № 111, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.12.2019 року, виданого Виконавчим комітетом Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про держану реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00031821495 від 27.07.2021 року вбачається, що Виконавчим комітетом Маломечетнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області 17.07.1979р. складений актовий запис № 11 про реєстрацію шлюбу [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з [PERSON] на [PERSON] . 12.01.1985 року Кривоозерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) складено актовий запис № 3 про розірвання шлюбу Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про держану реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00031791669 від 23.07.2021р. вбачається, що 22.12.1985 року Плосківською сільською радою Решетилівського району Полтавської області складено актовий запис № 8 про реєстрацію шлюбу [PERSON] з [PERSON] . Прізвище після реєстрації шлюбу дружини змінено на [PERSON] . 26.09.2000р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Решетилівського районного управління юстиції Полтавської області складено актовий запис № 70 про розірвання шлюбу. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 02.09.1961 [PERSON] , [INFO] , батьками записані [PERSON] та матір [PERSON] . Таким чином, позивачка [PERSON] є дочкою [PERSON] , що померла [INFO] та згідно зазначеної вище довідки проживала разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та вели спільне господарство. Згідно виписки від 11.08.2025р. № 02.3-06/157, виданої виконавчим комітетом Мачухівської сільської ради, вбачається, що згідно з погосподарської книги № 3 по селу Левенцівка Решетилівського району, Полтавської області за 1977-1979 рр., особовий рахунок № [NUMBER] , по земельній шнуровій книзі № 3, члени сім`ї [PERSON] становлять: 1. [PERSON] , [INFO] голова сім`ї; 2. [PERSON] , [INFO] дочка; 3. [PERSON] , [INFO] чоловік. З роз`яснення приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Яковенко С.І. від 04.08.2025р. за № 242/02-14 вбачається, що 14.05.2025 позивачка [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа № 24/2025 після смерті [PERSON] , [INFO] , що постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Нотаріусом зазначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини та факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили, що відповідає п.4.4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , допитані у судовому засіданні, повідомили про те, що вони є сусідами заявниці та померлого [PERSON] , їм невідомо про наявність у померлого дітей, родичів чи інших спадкоємців, підтвердили, що позивачка [PERSON] здійснювала догляд за померлим [PERSON] після смерті своєї матері, коли померлий хворів. Крім того, свідки повідомили, що поховання померлого здійснювала позивачка [PERSON] . Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частин першої та другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу(спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до частин першої-третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, породжує юридичні наслідки лише факт постійного проживання разом із спадкодавцем. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Такий правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду: від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17, провадження № 61-39308св18; від 18 листопада 2020 року у справі № 523/19010/15-ц, провадження № 61-5777св20; від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19, провадження № 61-6290св20; від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19, провадження № 61-15380св20;від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19, провадження № 61-3620св21; від 19 квітня 2023 року у справі № 2-516/2007, провадження № 61-11834св22. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Водночас, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17, провадження № 61-44149св18; від 07 червня 2022 року у справі № 175/4514/20, провадження №61-2387св22; від 09 жовтня 2024 року у справі № 644/4646/23, провадження № 61-10383св24, від 05 березня 2025 року у справі № 643/12963/23. Відповідно до частин 1, 2, 3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із вимогами ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підтвердження факту постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] , який помер [INFO] , надано належні, допустимі та достовірні докази, які у своїй сукупності є достатніми для встановлення факту постійного проживання позивачки разом із [PERSON] . Крім того, відповідачем вказані обставини не спростовано і доказів того, що позивач фактично мешкав за іншою адресою, окремо від спадкодавця, суду не надано. Таким чином, з урахуванням норм матеріального та процесуального права, позицій Верховного Суду, повно та всебічно дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення свідків, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та можливості їх задоволення. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачкою сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1211,20 грн., що підтверджується доданою до позову квитанцією від 02.09.2025. Разом з тим, позивачкою в позовній заяві не ставиться питання щодо стягнення сплаченого судового збору з відповідача, у зв`язку з чим дане питання під час ухвалення рішення судом не вирішується. На підставі викладеного,

Outcome: approved