Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Короткий зміст позовним вимог У липні 2025 року позивач ТОВ "ФК "Вектор Плюс" звернувся до Деснянського районного суду міста Києва із позовом, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 850039,93 грн. з яких: 658558,56 грн. - інфляційні витрати на прострочену заборгованість; 191481,37 грн. - 3% річних, нараховані на прострочену заборгованість по кредиту, стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 10200,48 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначають, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року у справі №754/4708/14-ц задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] , [PERSON] , стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 11240362000 від 12 листопада 2007 року в сумі 1287121,58 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 3654,00 грн., всього - 1290775,58 грн. Рішення набрало законної сили і на його виконання видані виконавчі листи. Між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» 31 травня 2019 року укладено договір № 1463/К про відступлення прав вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 11240362000 від 12.11.2007 та договором поруки № 157103 від 12.11.2007 року. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 18.08.2023 року у справі № 754/4708/14-ц (провадження 6/754/246/23) замінено стягувача у виконавчих листах. Посилаючись, що в результаті не виконання рішення суду впродовж тривалого проміжку часу у відповідачів виникла заборгованість, розрахована на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішенням суду яка станом на 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 850039,93 грн., яку позивач, просить стягнути солідарно з відповідачів. Рух справи Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 16 вересня 2025 року матеріали справи направлені за підсудністю до Оболонського районного суду міста Києва. 10 листопада матеріали надійшли до Оболонського районного суду міста Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 листопада 2025 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 17 листопада 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено до підготовчого розгляду на 12 січня 2026 року. Ухвалою суду, занесеною до журналу судового засідання 12 січня 2026 року закрито підготовчий розгляд, та призначено справу до судового розгляду на 16 лютого 2026 року. Представник позивача в судове засідання 16 лютого 2026 року не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Наполягав на задоволенні позову, проти заочного розгляду не заперечував. Відповідачі в судові засідання 12 січня 2026 року та 16 лютого 2026 року не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. Судова повістка, копія позовної заяви та ухвала суду про відкриття провадження надсилалась відповідачам на останнє відоме зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] . Судова кореспонденція повернулася з відміткою «адресат відсутній». Клопотання про відкладення розгляду справи до суду відповідач не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Також відповідачі сповіщалися шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті «Судова влада». Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки заперечення представника позивача щодо заочного розгляду справи відсутні. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що 12 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладений Договір про надання споживчого кредиту № 11240362000, за умовами якого позичальник отримала в кредит 100000, 00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 505000,00 грн. на строк до 12 листопада 2037 року зі сплатою за користування кредитними коштами 12,90 річних. 12 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки №157103, за умовами якого останній прийняв на себе зобов`язання відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] зобов`язань за договором кредиту, та несе солідарну відповідальність перед позивачем за невиконання умов кредитного договору. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року у справі №754/4708/14-ц задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] , [PERSON] . Стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 11240362000 від 12 листопада 2007 року в сумі 1287121,58 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 3654,00 грн., всього - 1290775,58 грн. Рішення набрало законної сили і на його виконання видані виконавчі листи. Між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» 31 травня 2019 року укладено договір № 1463/К про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого права вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 11240362000 від 12 листопада 2007 року та договором поруки № 157103 від 12 листопада 2007 року. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 18 серпня 2023 року у справі № 754/4708/14-ц (провадження 6/754/246/23) замінено стягувача у виконавчих листах, виданих на виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року по справі № 754/4708/14-ц. Згідно з розрахунком заборгованості, який наданий позивачем за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року заборгованість, яка нарахована в порядку ст.625 ЦК України за несвоєчасність виконання грошового зобов`язання становить 850039,93 грн. з яких: 658558,56 грн. - інфляційні витрати на прострочену заборгованість; 191481,37 грн. - 3% річних, нараховані на прострочену заборгованість по кредиту. Між сторонами виник спір про стягнення з відповідачів, які прострочили виконання грошового зобов`язання за рішенням суду, встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом статей 610, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд зазначає, що за змістом ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, перевіривши правильність наданого позивачем розрахунку, погоджується із ним, вважає вірним, заперечень від відповідачів не надходило. Заборгованість за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року становить 850039,93 грн. з яких: 658558,56 грн. - інфляційні витрати; 191481,37 грн.- 3% річних, які нараховані на заборгованість по кредиту в розмірі 1287121,58 грн., яка визначена та стягнута рішенням суду. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно дост. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як встановлено з наявної в матеріалах справи платіжної інструкції №12405 від 23 червня 2025 року позивачем при зверненні до суду з позовом сплачений судовий збір в розмірі 10200,48 грн. З урахуванням задоволення позовних вимог з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню витрати зі сплати судового збору в рівних частках по 5100,24 грн, з кожного.

Outcome: approved