Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ«АРТЕМІДА-Ф» 10.12.2025 звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути на свою користь із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 447986 від 16.01.2020 у сумі 25860 грн. 03 коп., судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. та витрати професійну правничу допомогу у сумі 7000 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 16.01.2020 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 447986, відповідно до якого товариство надало відповідачці грошові кошти у сумі 7000 грн., а остання зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Кредитор свої обов`язки за договором виконав у повному обсязі та надав кредит шляхом безготівкового перерахування коштів, а відповідачка порушила умови договору та у встановлені строки кошти не повернула. 22.02.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» укладено договір факторингу № 015-220221, згідно якого ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», включно і до [PERSON] за договором № 447986 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 16.01.2020 У подальшому 22.08.2024 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «АРТЕМІДА-Ф» укладено договір факторингу № 20240822/1, згідно якого ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» отримало право грошової вимоги до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», в тому числі й до [PERSON] за договором № 447986. Станом на 04.12.2025 до суду з позовом сума боргу відповідачки складає 25860,03 грн., з яких: 7000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 15080 грн. - заборгованість за відсотками, 3780,03 грн. інфляційне збільшення. Ухвалою судді 08.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, постановлено розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» в судове засідання не з`явився, у позові просив про проведення розгляду справи без його участі. Відповідачка про дату, час та місце розгляду справи сповіщалась шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Причини неявки в судове засідання не повідомила, заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подала. Враховуючи, що відповідачка згідно із ст. 128 ЦПК України повідомлена, відзив не подала, причини неявки в судове засідання не повідомила, суд відповідно до ст.280, 281 ЦПК розглядає справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 16.01.2020 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір № 447986 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах споживчого кредиту (а.с.13-15). Відповідно до п. 1.1., 1.2 договору товариство надає клієнту грошові кошти в розмірі 7000 грн. на строк 30 днів, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Пунктом 1.3 договору передбачено наступну процентну ставку: - акційна процентна ставка становить 1,90% від суми позики за кожен день користування позикою, у межах надання строку позики; - стандартна процентна ставка складає 1,90% від суми позики за кожний день користування позикою. Згідно п. 1.6 позика надається шляхом перерахування товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, вказаний клієнтом. Відповідно до п. 9.8 договору цей договір укладається шляхом направлення його тексту, підписаного з боку товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами копіювання, в особистий кабінет клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім товариству в ІТС товариства. Введення клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. Також відповідачкою підписано Додаток № 1 до Договору - Графік платежів та Паспорт споживчого кредиту, що містить основні умови кредитування, з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача (а.16-17). Крім того, між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] 14.02.2020 укладені Додаткові договори 638705, 638757 та 14.03.2020 Додатковий договір 83577 до Договору № 447986, якими продовжено строк користування позикою, встановлено дату повернення кредиту та сплати нарахованих процентів не пізніше 14.04.2020, а також погоджено процентну ставку за користування позикою в розмірі 1,60% від суми позики за кожен день користування позикою у межах строку повернення позики (а.с.6зворот-11). Договір, додаток № 1 до договору, паспорт споживчого кредиту, Додаткові договори підписані [PERSON] електронним підписом. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Отже, кредитний договір між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] був укладений в електронній формі. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Докази на підтвердження недійсності вищезазначеного кредитного договору відсутні. Згідно з ч. 1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 16.01.2020 ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», на підставі договору № ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», здійснило перерахування коштів у сумі 7000 гривень на платіжну карту № [NUMBER] (а.с.33) Вказане свідчить про те, що кредитодавець виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши [PERSON] кредитні кошти. Як вбачається з розрахунку заборгованості ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на 21.02.2021 складала 11361 грн. (а.с. 34зворот-36). Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У ст.1077 ЦК України зазначено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. 22.02.2021 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ» укладено договір факторингу № 015-220221, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «Сіроко фінанс» за плату, а ТОВ «Сіроко фінанс» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказані в реєстрі боржників (а. с. 17зворот 20). Згідно з витягом з реєстру прав вимог № 015-220221/01 від 22.02.2021 до ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 22080 грн., із яких: 7000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 15080 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом (а.с. 32). 21.10.2024 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» укладено договір факторингу № 20241021/1, відповідно до умов якого ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» передає (відступає) ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» за плату, а ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» приймає належні ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» права вимоги до боржників, вказані в реєстрі боржників (а. с. 24-27). Згідно витягу з реєстру прав вимог № 20241021/1 до ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 22080 грн, із яких: 7000 грн. залишок заборгованості за тілом кредиту; 15080 грн залишок заборгованості за процентами за користування кредитом (а. с. 32 зворот). Відповідно до детального розрахунку заборгованості заборгованість [PERSON] за договором № 447986 про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 16.01.2020 станом на 04.12.2025 складає 25860,03 грн., із яких: 7000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 15080 грн. заборгованість за процентами, 3780,03 грн. інфляційне збільшення. (а. с. 33зворот -34). Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідачка не надала суду у встановленому порядку заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву на позов, доказів щодо обставин, які ураховуються при визначенні розміру суми заборгованості, у зв`язку з чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням цих процесуальних дій, в даному випадку - ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, позов ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню у повному обсязі. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд враховує наступне. Позивач просить стягнути з відповідачки на його користь судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Бачинський О.М. на підставі договору про надання правничої допомоги № 211090047 від 02.12.2025. Згідно акта № 1 приймання-передачі наданих послуг від 02.12.2025 вартість послуг адвоката за представництво інтересів клієнта у судовій справі про стягнення заборгованості з [PERSON] становить 7 000 грн. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Враховуючи викладене, проаналізувавши опис наданих адвокатом позивачу послуг, час, витрачений на їх надання, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, враховуючи складність справи, що така розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, наявність сталої судової практики в такій категорії справ, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу в даній справі в сумі 4000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved