Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

У Заводський районний суд м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вимоги мотивовано тим, що 14 жовтня 2007 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу мають доньку: [PERSON] , [INFO] . Сторони мають різні погляди на сімейні цінності та життя. Шлюбні стосунки припинені. Позивач втратив відчуття поваги та кохання до відповідача, у зв`язку з чим подальше збереження шлюбу неможливе. Сторони не ведуть сумісне господарство більше трьох років. Примирення між неможливе. А тому позивач просив розірвати шлюб. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач просив справу розглянути за наявними матеріалами справи. Відповідачка подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнала, просила її прізвище « [PERSON] » залишити без змін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Судом установлено, що 14 жовтня 2007 року між [PERSON] а [PERSON] було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Новобузького районного управління юстиції Миколаївської області Україна, актовий запис №117. Від шлюбу Сторони мають доньку: [PERSON] , [INFO] . Однак, сторони мають різні погляди на життя, шлюбні стосунки не підтримують більше трьох років, спільне господарство не ведуть. Позивач втратив відчуття поваги та кохання до відповідача, у зв`язку з чим подальше збереження шлюбу неможливе. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. У частинах 3 та 4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на встановлені фактичні обставини, які полягають у відсутності між сторонами взаєморозуміння, відсутності бажання підтримувати сімейні стосунки, що призвело до формального існування шлюб, відсутність будь-якого прояву зацікавленості сторін у збереженні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечило б інтересам, зокрема позивача, що має істотне значення для справи, а тому суд дійшов висновку про задоволення позову. Позивач просив судові витрати залишити за ним. Відповідач просила після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] » не змінювати.

Outcome: approved