Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 2010 року позивачка перебувала у стосунках з відповідачем від яких у них народився син [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з позивачкою. Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 02.10.2020 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 28.07.2020 року і до досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] .Оскільки відповідач ухиляється від виконання рішення суду, станом на 31.10.2025 відповідно до розрахунку ДВС утворилася заборгованість зі сплати аліментів, яка складає 60568,21 грн. Згідно розрахунку пені за період з лютого 2022 року по 31 жовтня 2025 року її розмір складає 57223,70 грн, а тому просить суд стягнути з відповідача на користь позивачки пеню по сплаті аліментів у сумі 57223 грн 70 коп. В судове засідання позивачка та її представник не з`явилася, від представника надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи без його участі, підтримав відзив, поданий до канцелярії суду 16 січня 2026 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Відповідно до рішення Сумськогорайонного суду Сумської області від 02.10.2020 року з відповідача на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , мешканки [ADDRESS] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 28.10.2020 року і до досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Згідно рішення Сумського районного суду Сумської області від 20.12.2021 року з [PERSON] було стягнуто 7000,00 гривень неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів (а.с. 8-9). Відповідно до постанови Сумського апеляційного суду від 25.08.2022 року рішення Сумського районного суду Сумської області було змінено та стягнуто 30337,89 гривень неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів (а.с. 10-12). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів наданої Ковпаківським відділом державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за виконавчим провадженням ВП №63870200, починаючи з липня 2020 року станом на вересень 2025 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів становить 60568 грн. 21 коп (а.с. 13). Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Згідно Постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду уточнено висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 572/1689/16-ц (провадження № 61-311 св 17), де зазначено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками. Відповідач в своєму запереченні посилається як на підставу для зменшення розміру судом пені на те, що є непрацевлаштованим, має на утриманні непрацездатну матір. Судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, тривалий час не вживав ефективних заходів щодо належного виконання рішення суду в частині сплати аліментів, докази на які він посилається щодо поважності причин з яких своєчасно не сплачував аліменти не є такими, які слугували підставою для їх зменшення. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) викладені такі правові висновки про порядок нарахування пені за прострочення аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець встановив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, в який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, до дня, в який проведена сплата заборгованості, чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується в разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити та один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів прострочення х 1 %. За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Перебіг строку прострочення починається з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Згідно розрахунку пені, зазначеного позивачем в позовній заяві вбачається, що розмір пені за період з лютого 2022 року по жовтень 2025 року складає 57223,70 грн. (а.с. 14-15). Крім того, суд зауважує, що представник позивача в своєму розрахунку застосовує положення ст. 196 СК України, зменшуючи у відповідних місяцях суму пені, що підлягає до стягнення - до суми заборгованості по аліментах за відповідний період. Відповідачем вказаний розрахунок не спростований, а наданий ним розрахунок не відповідає методиці розрахунку пені(неустойки) по сплаті аліментів, а є арифметичним розрахунком суми аліментів, що підлягає до стягненню та сплачених боржником/стягнутих виконавцем коштів на погашення аліментів, і відповідно їх різниця. Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 1211,20 грн. за вимогу про стягнення пені.

Outcome: approved