Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

23.12.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп» (далі ТОВ «Деал фінанс груп») звернулися до суду та просили постановити рішення суду, яким стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № ДП 0012742 у розмірі 6546,00 грн, витрати за сплатою судового збору у розмірі 2422,40 грн та 4500 грн витрат на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги мотивує тим, що 23.03.2025 між ТОВ «ФК «Майбіз» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № ДП 0012742 у електронній формі, відповідно до умов якого останньому були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 3000,00 грн. Обумовлено розмір відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 0,9 % за кожен день користування кредитом, визначено строк кредитування 98 днів, визначено розмір комісії у розмірі 30 % від суми наданого кредиту. Проте відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 6546,00 грн, з яких 3000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 2646,00 грн заборгованість за відсотками, 900,00 грн заборгованість за комісією. Згідно з договором факторингу від 14.10.2025 позивач набув права вимоги за кредитним договором № ДП 0012742 від 23.03.2025 до відповідача. З метою захисту своїх майнових прав змушені звернутись до суду. Ухвалою Звягельського міськрайонного суду Житомирської області 26.12.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Ухвалою суду від 26.12.2025 задоволено клопотання позивача про витребування доказів у справі у АТ КБ «Приватбанк». У заявах представник позивача просила розгляд справи проводити без її присутності, наполягала на задоволенні позову, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а. с. 64, ). Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному провадженні не подавав. У судові засідання 26.01.2026, 16.02.2026 учасники справи не з`явилися. Про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином (відповідач згідно з положеннями п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України). Оскільки відповідач не повідомив про поважність причин повторної неявки в судове засідання та враховуючи позицію представника позивача суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Зважаючи на викладене суд згідно із положеннями ч. 1 ст. 223 ЦПК України вважає за доцільне розглянути справу по суті за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд виснує наступне. Судом встановлено, що 23.03.2025 між ТОВ «ФК «Майбіз» та відповідачем [PERSON] укладено Договір про надання кредиту № ДП 0012742, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн на строк 98 днів, а саме до 28.06.2025, зі сплатою процентів у розмірі 0,9 % від суми кредиту за кожний день ним користування (п. 5) та сплатою комісії у розмірі 30 % від суми кредиту, що становить 900,00 грн (п. 10). Кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування на картку із реквізитами [NUMBER] (а. с. 10-16). Договір підписаний [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором із використанням мобільного телефону 23.03.2025 о 11:57:22 (а. с. 28). На виконання ухвали суду про витребування доказів від АТ КБ «Приватбанк» надійшло повідомлення, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , емітована картка № [NUMBER] , та відповідно до виписки із вказаного рахунку 23.03.2025 на карту було зараховано кошти на суму 3000,00 грн, повідомлено фінансовий номер телефону (а. с. 89-91). Також 14.10.2025 між ТОВ «ФК «Майбіз» та ТОВ «Деал фінанс груп» укладено Договір факторингу № 14/10/25, відповідно до умов якого ТОВ «Деал фінанс груп» набуває за плату права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі прав вимог (а. с. 34-44). До договору долучено Реєстр прав вимог від 14.10.2025, де зазначено, що заборгованість [PERSON] за договором № ДП 0012742 від 23.03.2025 становить 6546,00 грн, з яких 3000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 2676,00 грн заборгованість за процентами, 900,00 грн заборгованість за комісією, копія квитанції про розрахунок між учасниками угоди від 14.10.2025. При вирішенні спору по суті суд керується наступними нормами права. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статтей 525-526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Також відповідно до положень ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Основоположним принципом цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, який закріплений положеннями статей 12, 81 ЦПК України, та полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналізуючи фактичні обставини справи, суд доходить до висновку, що між сторонами склалися договірні правовідносини. Кредитний договір № ДП 0012742 від 23.03.2025 укладений між первісним позикодавцем та [PERSON] у електронній формі відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Сторони обумовили істотні умови договору як то розмір кредиту та суму відсотків, комісії, що підлягають сплаті за користування кредитними коштами, строк дії договору, тощо. Також позивачем доведено факт виконання первісним кредитодавцем обов`язку щодо перерахування грошових коштів у сумі 3000,00 грн на картковий рахунок відповідача на виконання умов договору. Вказане підтверджується як повідомленням ТОВ «ФК «Майбіз» від 10.12.2025, договором про надання фінансових платіжних послуг між первісним позикодавцем та ТОВ «ПрофітГід», а також інформацією з АТ КБ «Приватбанк» щодо повного номеру картки, емітованої банком на ім`я відповідача та випискою про рух коштів за вказаним рахунком станом на дату видачі кредиту. Також позивачем доведено наявність правових підстав для набуття права вимоги за вказаним кредитним договором відповідно до договору факторингу від 14.10.2025 із доданими до нього документами. Оскільки сторони досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання кредитного договору Цивільного кодексу України та уклали цей договір, у якому передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню. На підтвердження розміру заборгованості за договором № ДП 0012742 від 23.03.2025 позивачем долучено розрахунок заборгованості, який відповідачем не спростовано. Суд звертає увагу на той факт, що проценти нараховані у межах строку кредитування, за відсотковою ставкою, узгодженою сторонами у договорі від 23.03.2025. Також узгодженою є і сума комісії у розмірі 900,00 грн. Відтак позивачем доведено порушення його майнових прав відповідачем. За таких обставин суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому підлягають стягненню із відповідача на користь позивача 2422,40 грн судового збору. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то суд виснує наступне. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду: копію ордеру від 22.08.2025; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; договір про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025; акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги відповідно до договору від 22.08.2025; витяг із акту приймання-передачі від 01.12.2025; копію платіжної інструкції від 11.12.2025 про оплату договору про надання правничої допомоги від 01.12.2025 (а. с. 45-52). Виходячи із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та зважаючи на фінансовий стан обох сторін, враховуючи, що справа є малозначною, розглянута судом у спрощеному позовному провадженні, без присутності учасників справи, кількість процесуальних документів, виготовлених представником при поданні позову, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд доходить висновку про доцільність і необхідність відшкодування вартості професійної правничої допомоги у розмірі 3500,00 грн.

Outcome: approved