Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Позивач, ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал», звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовує позов тим, що 23.08.2023 року фінансова установа ТОВ «Авентус Україна» уклала з [PERSON] електронний договір №6993775 про надання споживчого кредиту. Згідно умов кредитного договору позичальнику надано кредит в сумі 4500 грн., строком на 360 днів. Встановлено періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (17.08.2024) вказані в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконав та надало йому кредит в сумі 4500 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача № [NUMBER] . 27.05.2024 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» уклали договір факторингу №27.05/24-Ф, на підставі якого до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги до відповідача за укладеним кредитним договором. Заборгованість за кредитним договором відповідача склала 12738,60 грн., з яких: сума кредиту - 4500 грн., сума процентів за користування кредитом - 8238,60 грн. До складу заборгованості також додатково включено проценти, нараховані фактором за 82 календарних днів в розмірі 7343 грн. 10 коп. Таким чином, всього заборгованість за кредитним договором склала 20081,70 грн. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 20081,70 грн., судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позову позивач просив судовий розгляд проводити без участі свого представника, заперечень проти заочного розгляду не висловив. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про місце та час судового розгляду повідомлена належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Судова кореспонденція повернулася без вручення з поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а тому вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки. (Пункт 3, 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України, Постанови ВС від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17) Отже, відповідачка вважається такою, що про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що представник позивача не висловив заперечень проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Стаття 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 23.08.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , шляхом підписання останньою електронним підписом одноразовим ідентифікатором С2226, укладено договір №6993775 про надання споживчого кредиту. Суд враховує, що Закон України «Про електронну комерцію» передбачає можливість укладення електронних договорів. При цьому, згідно ст.12 вказаного Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно п.12 ч.1 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Враховуючи, що кредитний договір підписаний [PERSON] в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, такий правочин слід вважати укладеним. Про допустимість такої форми укладення правочинів також зазначено у численних правових позиціях Верховного Суду, зокрема, у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 234/7163/20,у постанові від 12 червня 2023 року у справі №263/3470/20. Відповідно до умов договору [PERSON] надано кредит у сумі 4500 гривень, строком на 360 днів, з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, із встановленим у таблиці обчислення вартості кредиту терміном повернення до 17.08.2024 року. Стандартна процентна ставка встановлена у розмірі 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. /а.с.70-74, 75/ Договір також передбачає можливість застосування зниженої процентної ставки 1,095% на день якщо споживач до 22.09.2023 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. (п.1.5.2 договору) Відповідачем також підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором паспорт споживчого кредиту, де також визначені перелічені умови кредитування. /а.с.78-79 на звороті/ Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно довідки надавача платіжних послуг ТОВ «ПЕЙТЕК Україна» 23.08.2023 року ТОВ «Авентус Україна» перерахувало відповідачці кошти в сумі 4500 грн. на картку, маска картки [NUMBER] . /а.с.23-25/ Крім того на виконання ухвали суду про витребування доказів, АТ «Універсал Банк» надало інформацію, з якої вбачається, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в банку емітовано картку, на яку 23.08.2023 року зараховані кошти у сумі 4500 грн. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після розстрочення. Відповідачка порушила умови кредитного договору, покладені на неї обов`язки щодо своєчасного погашення кредиту та процентів належним чином не виконувала. В період з 23.08.2023 року до 23.11.2023 року утворилася заборгованість в сумі 12738,60 грн., з яких 4500 грн. заборгованість кредитом, 8238 грн. 60 коп. заборгованість за процентами, що підтверджується розрахунком заборгованості первісного кредитора. /а.с.82-87/ Судом також встановлено, що 27.05.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, згідно якого ТОВ «Авентус Україна» відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до боржників, зазначених в реєстрі боржників. /а.с.52-64/ Відповідно до витягу з реєстру боржників, який є додатком № 1 до договору факторингу № 27.05/24 -Ф від 27.05.2024 р., ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12738,60 грн., з яких: 4500 грн. - заборгованість за основним боргом, 8238,60 грн. - сума заборгованості за процентами. /а.с. 63 на звороті/. Подібне відступлення права вимоги відповідає положенням чинного цивільного законодавства, зокрема, статті 1077 ЦК України, згідно якої за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). На підставі рішення №251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25.11.2024, відбулася зміна найменування позивача, згідно якого попереднє найменування змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» та проведена відповідна державна реєстрація. /а.с.22/ Таким чином, ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» на законних підставах набуло право грошової вимоги до [PERSON] . Заборгованість залишається непогашеною. Крім того, позивач ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» нарахував відповідачці проценти за користування кредитом за 82 календарних дні в межах строку дії договору (360 днів) за період з 28.05.2024 року по 17.08.2024 року, що становить 7343,10 грн. /а.с.88/ Таким чином, відповідачка має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» за кредитним договором №6993775 від 23.08.2023 року, в сумі 20081,17 грн., що складається з наступного: 4500 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8238,6 грн. - заборгованість за відсотками, 7343,10 грн. - заборгованість за відсотками, що нараховані фактором за 82 календарних дні. Вказане, підтверджується розрахунком заборгованості. 22.11.2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі - Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, починаючи з 24.12.2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22.04.2024 року - не більше 1,5%, з 20.08.2024 року - не більше 1%. Відповідно до п.2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Оскільки, строк дії укладеного до набрання чинності вказаними законодавчими змінами кредитного договору не продовжувався, то відповідно законодавче обмеження по встановленню денної процентної ставки на вказаний кредитний договір не поширюється. За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за наданим кредитом є обґрунтованими. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, те, що відповідач в добровільному порядку не погашає заборгованість, розмір заборгованості підтверджено документально, заперечень проти її розміру не надійшло, позов слід задовольнити. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача у відповідності до положення ст.141 ЦПК України. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 10000 грн., суд виходить з наступного. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження надання правничої допомоги та понесених витрат на правничу допомогу позивачем додано до позову договір про надання правничої допомоги від 10 грудня 2024 року, укладений з адвокатом Столітнім М.М., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію ордера на надання правничої допомоги, акт №11498 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), а також рахунок на оплату по замовленню. /а.с.30-31, 46, 76, 81, 90/ З акту прийому-передачі убачається, що вартість зустрічі адвоката та клієнта для надання первинної консультації та аналізу даних документів 0,5 год. - 440 грн., дослідження наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи 0,5 год. 840 грн., аналіз чинного законодавства, судової практики Верховного суду 0,5 год. 440 грн., підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту права та інтересів клієнта 1 год. 840 грн., проведення адвокатом заходів спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів у цивільному процесі 1 год. - 840 грн., складання позовної заяви 2 год. 1640 грн., складання та оформлення додатків до позовної заяви 1 год. - 840 грн., складання та оформлення процесуальних документів необхідних для розгляду цивільної справи 2 год. 1640 грн., представництво інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства 2 год. -1640 грн., а всього 10 000 грн. Частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно частини 6 вказаної статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з тим, при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі №530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони. Суд звертає увагу, що наданий договір про надання правничої допомоги стосується широкого виду та невизначеного обсягу послуг, а не конкретно стягнення кредитної заборгованості з відповідача. Водночас, поданий позов про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором не є унікальним за своєю суттю, не торкається виключних правових проблем, і зважаючи на вузькоспеціалізований вид діяльності позивача, ймовірно не є поодиноким. Зважаючи на типовий характер спірних правовідносин, що виникли, викликає сумнів те, що аналіз практики та правових позиці Верховного Суду не охоплювався процесом складання позовної заяви і потребував окремого часу та окремої оплати. Крім того, до акту прийому-передачі виконаних робіт включено участь у судових засіданнях, хоча у цій справі адвокат не з`явився в судове засідання, обмежившись клопотанням у позовній заяві про розгляд справи без його участі. Враховуючи наведене, виходячи з принципів співмірності та розумності судових витрат, суд доходить висновку про необґрунтованість та неспівмірність заявленої вартості витрат на правничу допомогу і вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», з 10000 грн. до 3000 грн.

Outcome: approved