Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

1.Описова частина В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходилась вищевказана цивільна справа з такими вимогами: -визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане [PERSON] 13.01.2007 року Броварською районною державною нотаріальною конторою, про право власності на житловий будинок [ADDRESS] . -визнати недійсним договір дарування житлового будинку, укладений 24 липня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Поповичем В.С. та зареєстрований в реєстрі за №91. Збільшивши позовні вимоги на відповідній стадії процесу, позивач змінила предмет позову, доповнивши вимоги визначити [PERSON] додатковий строк три місяці для прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] . 1.1. Стислий виклад позиції позивача Позовні вимоги мотивовані тим, що батьками [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Батько [PERSON] помер [INFO] , після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] . Вказану спадщину прийняла мати сторін у справі [PERSON] . Окрім дружини, іншим спадкоємцем померлого був брат позивачки [PERSON] , який відмовився від спадкування на користь матері. За наслідками, [PERSON] 13.01.2007 року Броварською районною державною нотаріальною конторою, було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, №1-37, зареєстроване в Броварському міжміському бюро технічної інвентаризації, на право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Після чого, 24.07.2007 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування вищевказаного будинку, посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Поповичем В.С. №91. Представником позивача зазначено, що [PERSON] не була обізнана про спадкове майно після смерті батька, тому не звернулась із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а її рідні мати та брат не повідомили їй про це. Нотаріус також не направив їй повідомлення про виклик спадкоємця, тому вона була позбавлена права на спадкування. Подальше дарування спадкового будинку також вважає проведеним незаконно без її участі як спадкоємця у ньому. Наприкінці 2022 року позивачу стало відомо про дійсну належність будинку [ADDRESS] [PERSON] , тому 23.04.2024 року вона звернулась до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини після смерті її померлого батька [PERSON] , який помер [INFO] . Листом державного нотаріуса №1031/02-14 від 23.04.2024р. позивача було повідомлено про пропуск нею 6-місячного строку звернення для прийняття спадщини та роз`яснено право звернення до суду для надання додаткового строку для прийняття спадщини. Посилаючись на положення статей 1268, 1272, 1280 та 1301 ЦК України позивач звернувся до суду із вказаними вище позовними вимогами. 1.2. Стислий виклад позиції відповідача Представником відповідача у встановлений строк було подано відзив на первісну позовну заяву та відзив на заяву про зміну предмету позову. За змістом яких - зазначено про незгоду з позовними вимогами, оскільки відсутні докази щодо необізнаності позивача про наявність спадкового майна після смерті батька. Звернуто увагу суду на дату смерті спадкодавця 01.08.2003 року та дату отримання оскаржуваного свідоцтва про право на спадщину 13.01.2007 року, а також дату звернення позивача з заявою про прийняття спадщини 23.04.2024р. Також на той факт, що позивач та відповідач проживали окремо від спадкодавця та мали рівні можливості звернення до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, та такою можливістю позивач не скористувалась. Просить відмовити у основній позовній вимозі [PERSON] у визнанні недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, а також відмовити у похідній позовній вимозі щодо визнання недійсним договору дарування спірного будинку у зв`язку із їх не доведенням належними та допустимими доказами. 1.3. Заяви, клопотання учасників справи Представником позивача подано до суду заяву про витребування доказів спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] . Представником позивача було подано відповідь на відзив, за змістом було підтримано заявлені позовні вимоги та заперечно посилання відповідача на відсутність відомостей про місцезнаходження [PERSON] , долучені письмові докази щодо оформлення нею відпусток для догляду за хворим батьком [PERSON] . Представником відповідача подано заяву про застосування наслідків спливу позовної давності у справі, посилаючись на обізнаність позивача про існування спадщини після смерті батька [PERSON] на момент 2017-2018 року, що вбачалось з постанови Київського апеляційного суду від 20.04.2021р. у справі №361/2275/20. Від третьої особи Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області - надійшла заява про розгляд справи без її участі. 1.4.Процесуальні дії у справі Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.04.2024 головуючим суддею у справі визначений суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Писанець Н.В. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02.05.2024 відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 04.07.2024. 01.07.2025 до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла копія спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , заведена Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області. 24.07.2025 закрите підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 03.10.2025. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] показала, що позивач є її матір`ю та вона обізнана, що вона доглядала за своїми батьками [PERSON] та [PERSON] . Похованням також займалась мати і родичі. Спадкове майно будинок [ADDRESS] повинен був залишитись матері, оскільки для її брата відповідача у справі було побудовано інший будинок. Мати розповідала, що [PERSON] їй повідомила, що спірний будинок оформлений на її ім`я, тому мати почала займатись спадщиною після смерті бабусі. Допитана у якості свідка у судовому засіданні [PERSON] показала, що є сусідкою померлих [PERSON] та [PERSON] . Бачила, що їх донька [PERSON] регулярно відвідувала та доглядала їх, здійснювала організацію поховання. 2.Мотивувальна частина 2.1.Фактичні обставини, встановлені судом Суд встановив, що батьками [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Батько [PERSON] помер [INFO] , після його смерті відкрилась спадщина у вигляді у тому числі - частини житлового будинку [ADDRESS] . Вказану спадщину прийняла мати сторін у справі [PERSON] . Окрім дружини, іншим спадкоємцем померлого був брат позивачки [PERSON] , який відмовився від спадкування на користь матері, подавши відповідну заяву 11.01.2007 року до Броварської районної державної нотаріальної контори. З наданої спадкової справи вбачається, що державний нотаріус Броварської районної державної нотаріальної контори 12.10.2005 року прийняв заяву [PERSON] про прийняття спадщини і видачу свідоцтва про право власності на частину житлового будинку [ADDRESS] . Спадкова справа також містить заяву [PERSON] від 13.01.2007 року про відсутність у неї інформації про місце реєстрації та перебування доньки [PERSON] [PERSON] 13.01.2007 року Броварською районною державною нотаріальною конторою, [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, №1-37, зареєстроване в Броварському міжміському бюро технічної інвентаризації, на право власності на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] . 24.07.2007 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування вищевказаного будинку, посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Поповичем В.С. №91. 23.04.2024 року [PERSON] звернулась до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини після смерті її померлого батька [PERSON] , який помер [INFO] . Листом державного нотаріуса №1031/02-14 від 23.04.2024р. позивача було повідомлено про пропуск нею 6-місячного строку звернення для прийняття спадщини та роз`яснено право звернення до суду для надання додаткового строку для прийняття спадщини. 2.2. Мотиви, з яких виходить суд при ухвалені рішення та застосовані норми права Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У статті 1258 ЦК України зазначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї (статті 1268, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, що передбачено частиною першою статті 1296 ЦК України. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1296 ЦК України). Порядок визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину врегульовано статтею 1301 ЦК України, згідно з якою свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 судам роз`яснено, що відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним лише за рішенням суду. Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Крім цього, іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Подібні висновки щодо застосування статті 1301 ЦК України викладені в постановах Верховного Суду від 14.11.2018 в справі № 2-1316/2227/11, від 23.09.2020 в справі № 742/740/17, від 11.11.2020 у справі № 752/8119/17-ц. Отже, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших заінтересованих осіб, які в установленому законом порядку прийняли спадщину, є самостійною підставою для визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсними. Згідно із статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 3. Висновки суду [PERSON] в позові зазначає, що вона, як донька померлого [PERSON] , є спадкоємцем першої черги за законом. Причиною звернення до суду з цим позовом стало те, що вона, станом на 01.08.2003 року - не була обізнана про наявність спадщини, оскільки була введена в оману з боку інших спадкоємців матері [PERSON] та рідного брата [PERSON] . Згідно з ч.1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін. При вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі ст. 230 ЦК України суди повинні мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем факту обману. Обман - це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді наступити не можуть. При цьому, особа, яка діяла під впливом обману, повинна довести не лише факт обману, а й наявність умислу в діях відповідача та істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суб`єктом введення в оману є сторона правочину, як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю (постанова Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 910/18600/19). Позивач не надає ніяких доказів, що її невчасне звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини обумовлена обманом з боку [PERSON] та [PERSON] . Посилання позивача на наявність у спадковій справі щодо майна померлого [PERSON] заяви [PERSON] від 13.01.2007 року про відсутність у неї інформації про місце реєстрації та перебування доньки [PERSON] не може свідчити про навмисний характер дій [PERSON] щодо усунення таким чином від спадкування [PERSON] , оскільки така заява датована вже 13.01.2007 р., у той час як спадщина відкрилась [INFO] , та у судовому засіданні стороною позивача підтверджувалась обізнаність позивача про сам факт настання смерті [PERSON] , участі у його похованні та здійсненні догляду за ним протягом тривалого часу до смерті, надавались письмові докази про це та допитувались свідки. Суд вбачає при цьому, що позивач, достовірно знаючи про дату настання смерті [PERSON] , про факт свого проживання та реєстрації за іншою, ніж знаходиться спадкове майно адресою, була не позбавлена права звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений 6 місячний строк. При цьому, необізнаність [PERSON] про місцезнаходження [PERSON] станом вже на 13.01.2007р. не була спростована позивачем у судовому засіданні. Позивач не надає ніяких доказів, що пропуск нею строку прийняття спадщини обумовлена обманом з боку матері та брата. Крім того, навіть у разі існування домовленості сторін щодо певного порядку спадкування майна, суд не вбачає у цьому ознак незаконності дій відповідача [PERSON] . Таким чином, відсутні підстави для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Визнання недійсним договору дарування є похідними вимогами, тому задоволенню також не підлягають. Строк позовної давності застосовується судом лише у разі встановлення судом порушення прав позивача. Відтак в даному разі цей строк не застосовується. 4.Судові витрати Згідно пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що у задоволенні позові відмовлено, судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed