Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ»), звернулося до суду із вказаним позовом за яким просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 26 443,16 грн., яка складається із 7422,66 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 19 020,50 грн. заборгованості по відсоткам. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 06 лютого 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 741446985, а 19 лютого 2021 року останніми укладено додаткову угоду до вказаного договору, у відповідності до яких відповідачу було надано кредит у розмірі 9 000 грн, а останній, у свою чергу, зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором і додатковою угодою. Крім того позивач вказує, що на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», Додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 року до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 741446985. 20.10.2022 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до якого позивач набув право вимоги за кредитними договорами, що існували на дату відступлення право вимоги, в т.ч. і відносно вищевказаного кредитного договору. Оскільки, [PERSON] на порушення умов договору, свої зобов`язання щодо своєчасного повернення отриманого кредиту та сплатити відсотків не виконує, позивач, як правонаступник ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», просив стягнути з останнього вказану вище заборгованість, а також витрати по сплаті судового збору. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін. Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 24 листопада 2025 року було відкрито провадження по справі яку призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. В матеріалах справи міститься заява представника позивача Король В.Д. про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи просив провести у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] будучі належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився без поважних причин, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим, суд в силу ст. 280 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. За наведених обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, згідно ч.8 ст.178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, слід зазначити про наступне. Судом встановлено, що 06.02.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Договір № 741446985 відповідно до п.1.1. якого Товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму 6 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п.1.4 цього Договору. Відповідно до п.1.2 Договору строк його дії визначено 17 (сімнадцять) днів. Згідно з п.1.4.3. цього Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 1,70 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку Кредиту. 3 врахуванням положень п.1.4 Договору Позичальник сплачує Товариству проценти за користування Кредитом за фактичний час користування Кредитом з розрахунку 620,50 процентів річних. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору невід`ємною частиною цього договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надані позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позивальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua. Цей договір є електронним документом створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму (п. 4.15 Договору). Розрахунок сукупної вартості Кредиту та Термін платежу зазначені в Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору та долучений до матеріалів справи. Судом також встановлено, що 19 лютого 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду до Договору № 741446985 від 06.02.2021 року, у відповідності до умов якої, сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 3000 грн., тобто загальна суму кредиту становить 9000 грн. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтями 7 та 8 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення. Згідно зі ст.10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до ч. 3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 даного Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Як вбачається зі змісту кредитного договору №741446985 від 06.02.2021 року, зазначений договір був підписаний відповідачем шляхом підписання аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора «MNV4AX68» 06 лютого 2021 року о 01:42:05 год. З урахуванням вищенаведеного, суд знаходить встановленим, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 06.02.2021 року уклало із [PERSON] кредитний договір в електронній формі. На виконання умов вищевказаного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 06.02.021 року перерахувало на рахунок платіжної картки відповідача [PERSON] за №5168-75хх-хххх-0080, грошові кошти у сумі 6000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3cddd9b7-836f-4f73-b1c5-b398db8e1f37 від 06.02.021 року. На виконання умов додаткової угоди від 19.02.021 року до Договору №741446985 від 06.02.2021 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило переказ коштів на картковий рахунок відкритий на ім`я [PERSON] за №5168-75хх-хххх-0080 у сумі 3000 грн., про що свідчить платіжне доручення №a8a7efb5-df4b-4f62-ad03-4a6d245897f9 від 19.02.021 року. З досліджених письмових доказів вбачається, що відповідач порушив умови кредитного договору, оскільки не здійснив належного погашення кредиту та відсотків за його користування, у зв`язку з чим станом на 27.04.2021 року за ним рахується заборгованість на загальну суму 26 443,16 грн., яка складається із 7422,66 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 19 020,50 грн. та заборгованості по відсотках. На підтвердження заявлених вимог позивач надав розрахунок заборгованості за договором № 741446985, здійснений ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», який відображає порядок нарахувань та містить відомості про часткове погашення відповідачем заборгованості 19.02.2019 року на суму 1 576,80 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, а 31 грудня 2020 року укладено Додаткову угоду № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року. В подальшому, 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 20102022 відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах, а фактор зобов`язується їх придбати за плату. Відповідно до даних витягу із Реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 до Договору ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув право вимоги, яке перейшло від ТОВ «Таліон плюс» до [PERSON] за кредитним договором № 741446985 на загальну суму 26 443,16 грн., яка складається із 7422,66 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 19 020,50 грн. та заборгованості по відсотках. Також позивачем надано копію Платіжного доручення на підтвердження здійснення плати за відступлення вимоги, згідно Реєстру прав вимог № 1 від 21.10.2022 до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року. Відтак, ураховуючи що позичальник відповідач [PERSON] , отримав та використав кредитні кошти та в обумовлені договором строк добровільно їх не повернув, з огляду на положення ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, то суд знаходить вимогу позивача як правонаступника ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 7422,66 грн. обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. Оскільки відповідачем не спростовано розмір заборгованості за нарахованими відсотками на загальну суму 19 020,50 грн., які нараховані Банком у відповідності з узгодженими сторонами умовами кредитування, то така заборгованість також підлягає стягненню у судовому порядку, тобто в цій частині вимога позивача також підлягає задовольнянню. Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved