Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Позивач ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду з позовною заявою, де просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором № 100174971 від 07.09.2021 у розмірі 8725 грн, заборгованість за договором № 3410277 від 11.09.2021 у розмірі 64290 грн, понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 25000 грн. На обґрунтування позову зазначив, що 07.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір № 100174971 в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором. За умовами договору відповідачу було надано кредит у розмірі 1000 грн, який він зобов`язувався повернути у встановлений строк зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. 30.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір № 30-11-65, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у том числі за договором № 100174971. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у том числі за договором № 100174971. У порушення умов договору № 100174971відповідач зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого за договором № 100174971 виникла заборгованість у розмірі 8725 грн, з яких: 1000 грн заборгованість за тілом кредиту та 7525 грн - заборгованість по нарахованим процентам на дату відступлення права вимоги та 200 грн заборгованість за комісіями. Окрім того, як зазначив позивач, 11.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір № 3410277. За умовами договору відповідачу було надано кредит у розмірі 8000 грн, який він зобов`язувався повернути у встановлений строк зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. 15.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір № 15/12-2021-22, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у том числі за договором № 3410277. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у том числі за договором № 3410277. У порушення умов договору № 3410277відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 64920 грн, з яких: 8000 грн заборгованість за тілом кредиту, 55400 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги та 1520 грн. заборгованість за комісіями. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за договорами, заборгованість за договорами не погашає, представник позивача звернувся до суду за захистом прав ТОВ «Коллект Центр». Представник позивача ТОВ «Коллект Центр» у судове засідання не з`явився, згідно з заявою позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутність та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позову заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч.8 ст. 178 ЦПК України, вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, проводити заочно. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч.1ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладання мелектронного підпису завершується створення електронного документа (ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". З врахуванням викладеного наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст.12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіхі стотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторонни укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст.640 ЦК договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ст. 642 ЦК відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу. Судом встановлено, що 07.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 100174917, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 1000 грн. (п.1.2 договору). Пунктом 1.3 договору передбачено, що кредит надається строком на 15 днів з 07.09.2021. Згідно з п.1.5.1 договору комісія за надання кредиту становить 200 грн, яка нараховується за ставкою 20,00 % від суми кредиту одноразово. Відповідно до п.1.5.2 договору проценти за користування кредитом становлять 225,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Пунктом 1.6 договору встановлено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. У відповідності до п.2.2.2 договору нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування з урахуванням особливостей, передбачених п.2.2.3 договору. Пунктом 2.2.3 договору передбачено, що проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначені п.1.6 договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій тощо, визначена і п.1.5.2 процента ставка протягом первісного строку кредитування, визначеного п.1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п.1.6 договору; якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах з п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6 договору. Умовами договору передбачена пролонгація строку кредитування. Відповідно до п.2.3.1 договору продовження, вказаного у п.1.3 договору, строку кредитування може відбуватися на пільгових або стандартних (базових) умовах наступним чином: пролонгація на пільгових умовах (п.2.3.1.1) позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством (далі-Правила), що розміщені на веб-сайті товариства tengo.ua (далі сайт товариства) за посиланням https://tengo.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього договору; для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію з управління та обслуговування кредиту та певну часту заборгованості по кредиту; можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту, що наведені у таблиці; якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою, визначеною п.1.5.2 договору. Пунктом 2.3.1.2 договору визначена пролонгація на стандартних (базових умовах): позичальник має збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій); таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів; у випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишились до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів; користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту); якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6 договору; у випадку, якщо позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Договір був укладений в електронній формі, відповідає вимогам законодавства щодо укладення правочинів в електронній формі, підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором V57526 (а.с.44). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем за договором позики виконало та надало йому кредит в сумі 1000 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, що не спростовано відповідачем. 30.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 30-11-65, за умовами якогоТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників. Відповідно до п. 2.1 договору за цим договором клієнт первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у визначеній сумі, а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування у порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом та боржниками. Згідно з п.6.1.4 договору право вимоги переходить до фактора після здійснення оплати фінансування з моменту підписання сторонами акту приймання-передавання реєстру боржників (додаток № 2), який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги. Акт приймання-передавання реєстру боржників сторонами підписаний 30.11.2021. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 30-11-65 від 30.11.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] та право стягнення за договором № 100174917 у загальній сумі 4425 грн., з яких: 1000 грн заборгованість за тілом кредиту, 3225 грн. заборгованість по процентам та 200 грн комісія. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги за № 10-01/2023, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» за плату належні йому права вимоги до боржників. Пунктом 7.1 договору сторони домовилися, що за відступлення права вимоги за договорами позики (кредитними договорами) відповідно до цього договору новий кредитор сплачує первісному кредитору грошові кошти у домовленій сторонами сумі. Згідно з п. 5.2 цього договору права вимоги вважаються відступленими первісним кредитором та набутими новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді. Акт приймання-передачі реєстру боржників в друкованому вигляді підписано сторонами 10.01.2023. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги за № 10-01/2023 від 10.01.2023 ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] та право стягнення за договором № 100174917 у загальній сумі 8725 грн, з яких: 1000 грн заборгованість за тілом кредиту та 7525 грн - заборгованість по нарахованим процентам на дату відступлення права вимоги та 200 грн заборгованість за комісіями. Окрім того, 11.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 3410277 за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 8000 грн. (п.1.2 договору). Пунктом 1.3 договору передбачено, що кредит надається строком на 15 днів з 11.09.2021. Згідно з п.1.5.1 договору комісія за надання кредиту становить 1520 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 % від суми кредиту одноразово. Відповідно до п.1.5.2 договору проценти за користування кредитом становлять 3000,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Пунктом 1.6 договору встановлено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. У відповідності до п.2.2.2 договору нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування з урахуванням особливостей, передбачених п.2.2.3 договору. Пунктом 2.2.3 договору передбачено, що проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначені п.1.6 договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій тощо, визначена і п.1.5.2 процента ставка протягом первісного строку кредитування, визначеного п.1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п.1.6 договору; якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах з п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6 договору. Умовами договору передбачена пролонгація строку кредитування. Відповідно до п.2.3.1 договору продовження вказаного у п.1.3 договору, строку кредитування може відбуватися на пільгових або стандартних (базових) умовах. Пунктом 2.3.1.2 договору визначена пролонгація на стандартних (базових умовах): позичальник має збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій); таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів; у випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишились до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів; користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту); якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6 договору; у випадку, якщо позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Договір був укладений в електронній формі, відповідає вимогам законодавства щодо укладення правочинів в електронній формі, підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Z32916 (а.с.23). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем за договором позики виконало та надало йому кредит в сумі 8000 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, що не спростовано відповідачем. 15.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 15/12-2021-22, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників. Відповідно до п. 2.1 договору за цим договором клієнт первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування у порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом та боржниками. Згідно з п.6.1.4 договору право вимоги переходить до фактора після здійснення оплати фінансування з моменту підписання сторонами акту приймання-передавання реєстру боржників (додаток № 3), який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги. Акт приймання-передавання реєстру боржників сторонами підписаний 15.12.2021. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 15/12-2021-22 від 15.12.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] та право стягнення за договором № 3410277 у загальній сумі 36520 грн., з яких: 8000 грн заборгованість за тілом кредиту, 27000 грн. заборгованість по процентам та 1520 грн комісія. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги за № 10-01/2023, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» за плату належні йому права вимоги до боржників. Згідно з п. 5.2 цього договору права вимоги вважаються відступленими первісним кредитором та набутими новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді. Акт приймання-передачі реєстру боржників в друкованому вигляді підписано сторонами 10.01.2023. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги за № 10-01/2023 від 10.01.2023 ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] та право стягнення за договором № 3410277 у загальній сумі 64920 грн, з яких: 8000 грн заборгованість за тілом кредиту, 55400 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги та 1520 грн. заборгованість за комісіями. Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Правомірність набуття права вимоги відповідачем не спростована. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст. 530 ЦПК якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.536 ЦПК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільногозаконодавства. Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи те, що відповідач належним чином не виконує обов`язки за кредитними договорами, не надав суду жодного доказу на спростування вказаної заборгованості, не оспорював правильність проведених розрахунків, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором № 100174971 від 07.09.2021 у розмірі 8725 грн та заборгованість за договором № 3410277 від 11.09.2021 у розмірі 64290 грн,. у межах позовних вимог. Згідно з ч.ч.1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір при подачі позову до суду у розмірі 2422,40 грн. Згідно з ч.1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частинами 3,4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі з розподілу судових витрат, яка за своєю суттю є заявою про стягнення на користь позивача з відповідача витрат на правову допомогу. Аналіз чинного цивільного процесуального законодавства дає підстави стверджувати, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат за наявності заперечень учасника справи, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копію договору № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024; копію заявки про надання юридичної допомоги за № 1516 від 01.08.2025 з найменуванням послуг та суми вартості даних послуг, згідно якої вартість правничої допомоги згідно договору про надання правової допомоги становить 25000 грн. Відповідач заперечень щодо співмірності та розумності витрат на оплату послуг адвоката не висловив. За таких обставин, за відсутності заперечень відповідача, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 25000 гривень.

Outcome: approved