Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 28.02.2020 року, посилаючись на те, що спільне життя між ними не склалось, відповідач неодноразово вдавався до фізичного насильства щодо неї, через що вона вимушена була звертатись до поліції з відповідними заявами. Подружні відносини припинені, спільне господарство не ведуть. Подальше підтримання шлюбних відносин та примирення вважає неможливим. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу просить повернути їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Також просить стягнути з відповідача втрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. Ухвалою суду від 16.12.2025 року провадження по справі відкрито, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином оповіщеною про день та час розгляду справи. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання також повторно не з`явився, будучи у встановленому законом порядку повідомленим про день та час розгляду справи. Причини неявки не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, задовольняє позов, вважаючи його обґрунтованим, і при цьому виходить з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 28.02.2020 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб, виданим 28.02.2020 р. Виконавчим комітетом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 02. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Позивач примирення з відповідачем вважає неможливим. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що їх сім`я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Таким чином, встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення. Відповідно до ст. 113 СК особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд, враховуючи відсутність доказів порушення прав позивача з боку відповідача, розподіляє судові витрати між сторонами порівну та стягує з відповідача на користь позивача 50% понесених нею витрат по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved