Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

[PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] , звернулася в суд із заявою про видачу обмежувального припису. Уточнивши свої вимоги, дану заяву підтримала та суду пояснила, що вона та її чоловік - [PERSON] , проживали разом по [ADDRESS] . Також з ними проживали їхні двоє неповнолітніх дітей. Вказаний будинок належав її бабі [PERSON] . Під час їхнього спільного проживання з [PERSON] , останній завдавав тілесних ушкоджень, здійснював психологічний тиск та погрожував. 07.01.2026 року коли [PERSON] вкотре наніс їй тілесні ушкодження та розбив телевізори, мобільний телефон, кухню та створив безлад в будинку вона звернулась в поліцію. По даному факту було внесено відомості до ЄРДР та зареєстровано кримінальне провадження № 12026096240000004 від 14.01.2026 року з кваліфікацією за ч. 1 ст. 125 КК України. За результатами вказаного кримінального провадження Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено вирок у справі № 353/44/26 від 22.01.2026 року, яким [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 125 КПК України. Після нанесення їй чоловіком тілесних ушкоджень, вона була змушена залишити своє місце проживання та певний час проживати у сестри. 19.01.2026 року нею було подано заяву до поліції про те, що [PERSON] пошкодив майно, яке було нажите ними у шлюбі. Таким чином вона є особою, яка зазнала домашнього насильства. Враховуючи, те що домашнє насильство вчинялось [PERSON] протягом тривалого часу, а також те, що його дії реально загрожують життю та здоров?ю їй як потерпілій та його неправомірні дії завдають їй моральних страждань, що полягають в душевному болі, постійному переживанні за своє здоров?я, приниженні її честі та гідності, а також пережитих фізичних стражданнях, що викликають побоювання за власну безпеку, аби уникнути повторних випадків домашнього насильства, просила видати обмежувальний припис [PERSON] на строк 1 місяць із заборонами щодо: перебування у місці спільного проживання (реєстрації) із нею за адресою [ADDRESS] ; наближатися на 500 м до будинку за адресою: [ADDRESS] , в якому вона проживає; особисто і через третіх осіб розшукувати її як постраждалу особу, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися із нею; вести листування, в тому числі за допомогою телефонних месенджерів, телефонні переговори або контактувати із нею через інші засоби зв`язку як особисто, так і через третіх осіб. У судове засіданнія заявник [PERSON] та її представник адвокат Баран В.В. не зявилися, однак заявник 16.02.2026 року через канцелярію суду подала заяву, у якій вказала, що уточнену заяву підтримує повністю та просила розгляд справи здійснювати без її участі (а.с. 33). Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в порядку ч. 9 ст. 128 ЦПК України, шляхом здійснення телефонограми (а.с. 30, на звороті) та в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 31). 12.02.2026 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку окремого провадження. Дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази,приходить до переконання, що заява підлягає до задоволенняз наступних підстав. Відповідно до ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Судом встановлено, що заявник та [PERSON] з 27.01.2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі,що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] року (а.с. 9). Вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 22.01.2026 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, щодо заявниці [PERSON] (а.с. 7-8). Крім того, із копії талону-повідомлення єдиного обліку № 134 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 19.01.2026 року, яка видана ВП № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, вбачається, що 19.01.2026 року в чергову частину поступила протокол-заява [PERSON] про те, що з 07.01.2026 року по даний час чоловік [PERSON] регулярно умисно пошкоджує майно, яке подружжя спільно нажила в шлюбі (а.с. 17). До матеріалів справи додано фотосвітлини на яких зображено гематоми на обличчі та коліні у заявниці [PERSON] та пошкодженні речі у будинковолодінні (а.с. 10-14). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 2026/000965112 від 20.01.2026 року заявниця [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). Домоволодіння по вищезазначеній адресі на праві приватної власності належить [PERSON] , яка є бабою заявниці [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с. 16), копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] (а.с. 34, 38) та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 37, на звороті). Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких колишнє подружжя. Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: - домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; - психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; -фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18). На підставі викладеного, проаналізувавши та оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи звернення заявника з приводу вчинення домашнього насильства, постановлення вироку, суд дійшов висновку про те, що наразі існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства [PERSON] відносно [PERSON] , тому суд приходить до висновку про задоволення заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] строком на 1 (один) місяць, із встановленням заходу тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язку, а саме: заборони на строк 1 місяць перебувати у місці проживання (реєстрації) [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; заборони на строк 1 (один) місяць наближатися на 500 м до будинку за адресою: [ADDRESS] , в якому [PERSON] проживає; заборони на строк 1 (один) місяць особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , як постраждалу особу, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися із нею; заборони на строк 1 (один) місяцьвести листування, в тому числі за допомогою телефонних месенджерів, телефонні переговори або контактувати із [PERSON] через інші засоби зв`язку як особисто, так і через третіх осіб. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Відповідно до ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника. На підставі наведеного, відповідно до ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,

Outcome: approved