Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Позивач - Орган опіки та піклування Синельниківської міської ради звернувсяз позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на території [ADDRESS] , проживала сім`я [PERSON] , [INFO] , яка має дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] мати-одиначка, документів, які посвідчують особу, не має. Її співмешканець [PERSON] знищив її документи та документи дітей. За інформацією патрульних Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області 14 липня 2025 року у вечірній час доби було виявлено родину [PERSON] , яка зі своїм співмешканцем збиралася ночувати під відкритим небом разом з трьома малолітніми дітьми. При виїзді на місце події було встановлено, що вже одну ніч родина провела на вулиці. Діти були голодні, брудні, мали неприємний запах, покусані комахами. Зі слів [PERSON] було встановлено, що вона не може знайти житло для оренди, посилаючись на фінансові труднощі. Раніше [PERSON] попадала в поле зору працівників служби і характеризується як особа, яка схильна до вживання алкогольних та наркотичних речовин. Неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за статтею 184 КУпАП. Дітей було негайно забрано з місця події та влаштовано до матері співмешканця [PERSON] , а [PERSON] запевнила, що вони із співмешканцем знайдуть житло. 15 липня 2025 року [PERSON] без повідомлення службі віддала дітей матері [PERSON] . Того ж дня о 22-30 годин надійшов дзвінок від співробітників поліції, що знову ж на тому місці біля водойми знайдено дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Де перебувала мати [PERSON] невідомо. Дітей забрано з небезпеки, про що складено акт про підкинуту чи знайдену дитину та влаштовано у сім`ю знайомої [PERSON] . 17 липня 2025 року [PERSON] звернулася до служби у справах дітей Синельниківської міської ради для з`ясування долі своїх дітей. Матері було повідомлено про те, що перебування дітей у нічний час поблизу водойми становить загрозу їхньому життю. [PERSON] надано консультацію щодо дій та умов за яких вона зможе забрати дітей та наголошено на тому, що до Синельниківського міськрайонного суду буде подано заяву на позбавлення її батьківських прав відносно її малолітніх дітей. Інших звернень від [PERSON] не було. [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків. Постійні профілактичні бесіди зі сторони служби у справах дітей Синельниківської міської ради Синельниківського міського центру соціальних служб та ювенальної превенції Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області позитивного результату не дали. [PERSON] на постійній основі зловживає алкогольними напоями, не займалася дітьми, постійно вчиняла конфлікти та сварки зі своїм співмешканцем [PERSON] на очах дітей. Постійне психологічне насилля над дітьми призвело до морального та фізичного виснаження дітей. З урахуванням вищевикладеного, позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з неї аліменти на утримання малолітніх дітей на користь осіб, на утриманні яких будуть перебувати діти, в розмірі 1200,00 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Представник позивача Сітало Н.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні просила не позбавляти її батьківських прав, обіцяла виправитися. При цьому пояснила, що на даний час її співмешканця закодували від алкоголю, вона спиртні напої також вже не вживає, мати співмешканця обіцяла залишить їм свій житловий будинок, де вони будуть жити з дітьми. Позовні вимоги про стягнення з неї аліментів на утримання дітей визнала. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав не визнав і просив надати відповідачці шанс виправитися. У судовому засіданні в присутності законного представника і спеціаліста-психолога була заслухана малолітня [PERSON] , яка вела себе спокійно, розкуто, була весела, жваво та із задоволенням відповідала на питання та розповіла, що на даний час вона проживає з мамою [PERSON] , має книжечки та іграшки. Разом з ними також проживають її маленькі братики. Свою біологічну матір називає просто « [PERSON] », каже, що з нею жити було погано, [PERSON] її била та кричала. З ними також жив [PERSON] , який бив маму. Вони з [PERSON] пили горілку та пиво, по ночам кричали і не давали їм спати. Коли вони сварилися та билися їй було дуже страшно. Спочатку вони проживали по [ADDRESS] , звідки їх вигнали. Потім вони ночували на ставку, спали на ковдрі на землі, їх кусали комарі. В подальшому проживати з мамою [PERSON] вона не бажає, їй добре з новою мамою, до них приходять інші дітки гратися. Суд, заслухавши поясненням представника позивача, відповідача, її представника, пояснення дитини, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов такого висновку. Згідно з матеріалами справи [PERSON] народилася [INFO] та її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26 липня 2025 року. [PERSON] народився [INFO] та його батьками у повторному свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 26 липня 2025 року зазначені [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] народився [INFO] та його батьками у повторному свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 26 липня 2025 року зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відомості про батька дітей внесені відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Згідно з Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , від 29 квітня 2025 року вона проживає разом з трьома дітьми. Умови проживання незадовільні, в будинку є меблі, які старі і зламані з неприємним запахом, запасів продуктів харчування немає, засоби гігієни відсутні. Для дітей умови проживання не створені, відсутній запас одягу, взуття, діти неохайні, з педикульозом. У сім`ї постійні конфлікти, сварки. Мати зловживає алкогольними напоями, не здійснює належного догляду за дітьми, не забезпечує їх усім необхідним, вночі залишає дітей на бабусю [PERSON] . В результаті проведеного обстеження [PERSON] було винесено письмове попередження, що у випадку виявлення повторного факту неналежного утримання і виховання дітей вона буде притягнута до адміністративної відповідальності з подальшим вирішенням питання щодо позбавлення її батьківських прав. Згідно з Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , від 15 травня 2025 року умови проживання незадовільні, в кімнатах безлад, брудно, неприємний запах, відсутні продукти харчування та засоби гігієни, відсутня побутова техніка. Для дітей умови проживання не створені, їх одяг має неприємний запах, відсутній навчальний матеріал, у дітей педикульоз. На час обстеження умов проживання [PERSON] знаходилася у стані алкогольного сп`яніння. В результаті проведеного обстеження [PERSON] було винесено письмове попередження, що у випадку виявлення повторного факту неналежного утримання і виховання дітей вона буде притягнута до адміністративної відповідальності з подальшим вирішенням питання щодо позбавлення її батьківських прав. Відповідно до Актів органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 15 липня 2025 року цього дня о 22-30 годин біля водойми у м.Синельникове було знайдено дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Де перебувала їх мати невідомо. Дітей забрано з небезпеки. Згідно з довідками лікаря Синельниківської ЦМЛ виявлені діти знаходилися у брудному одязі та множинними укусами комах на шкірі обличчя, кінцівок і тулуба. Також згідно повідомлення мешканця м.Синельникове [PERSON] на ім`я начальника служби у справах дітей від 02 квітня 2025 року діти [PERSON] повернулися до м.Синельникового, діти не відвідують навчальний заклад, їздять на підробітки, мають постійний педикульоз. [PERSON] проживає разом з [PERSON] , діти голодують, не мають постійного місця проживання. 30.04.2025 та 07.05.2025 службою у справах дітей Синельниківської міської ради були надіслані звернення до Благодійної організації «Надія і житло для дітей» та Синельниківського міського центру соціальних служб з прохання залучити фахівця для надання послуг та допомоги родині [PERSON] в рамках кейс-менеджменту та здійснення оцінки потреб сім`ї. Згідно з висновком оцінки потреб сім`ї від 14.05.2025 встановлено, що [PERSON] має низький виховний потенціал, діти не завжди доглянуті, часто залишає їх на свою матір, недостатньо приділяє увагу всебічному розвитку дітей. Під час спілкування мала ознаки вживання алкогольних напоїв. 17.07.2025 [PERSON] надано пояснення, згідно з якими її діти в нічний час доби перебували на берегу водойми та були вилучені. Зобов`язується знайти постійне житло, влаштуватися на роботу, не вживати алкогольні напої. 18 серпня 2025 року виконавчим комітетом Синельниківської міської ради було прийнято рішення за №364/0/8-25 про негайне відібрання дітей від матері [PERSON] та затверджено висновок органу опіки та піклування Синельниківської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР №798 від 27 лютого 1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 статті 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до приписів ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст.152 СК України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно з ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). Аналіз зазначених положень закону, практики Європейського суду з прав людини дає можливість зробити висновок, що підставою позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї обставин, коли батьки внаслідок свідомої, винної поведінки не виконують своїх обов`язків щодо виховання, утримання, розвитку дітей, їх навчання та лікування і коли таку ситуацію неможливо виправити іншими заходами. Позбавлення батьківських прав, відповідно до ст.166 СК України, є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька та матері, так і для дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частин другої, третьої статті 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Озвучена думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки її думка не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона в силу малолітнього віку неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї. У контексті віку дитини при її опитуванні ВС у постанові від 25 березня 2019 року у справі № 165/2240/16-ц (провадження № 61-29942св18) зауважив, що при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини надається належна увага згідно з її віком і зрілістю. Надаючи оцінку поясненням малолітньої [PERSON] , суд враховує її психологічний та емоційний стан , у якому вона перебувала , коли згадувала про її проживання з біологічною матір`ю, її відношення до матері, небажання проживати разом з нею, та виходить з найкращих інтересів дитини, яка почуває себе захищеною та спокійною в новій родині. На думку суду, з урахуванням наведених вище норм Закону, встановлено, що позивачем по справі надано достатньо переконливих і зважених аргументів, які можуть вважатись виправданими для розірвання сімейних зв`язків між матір`ю та дітьми і будуть відповідати інтересам дітей. Матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст.ст.12, 81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідач байдуже ставиться до своїх дітей Позивачем доведено ті обставини, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не сприяє забезпеченню дітей необхідним медичним доглядом, не забезпечує харчуванням, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання. Відповідач не надала суду жодного доказу на підтвердження неможливості виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню дітей. За період з квітня 2025 року по теперішній час відповідачка жодним чином не намагалася виправити своє становище та змінити своє ставлення до виховання дітей, а лише запевняла, що вона знайде житло та забезпечить дітей усім необхідним, хоча жодних дій за весь цей час вона не вчинила, не надала суду доказів на їх підтвердження, навіть не намагалася відновити свої документи та документи дітей. Таким чином, судом встановлено, що відповідач злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своїх малолітніх дітей, її поведінка є незмінною, тому наявні всі підстави для позбавлення її батьківських прав. У зв`язку з цим, підлягають також задоволенню вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, відповідно до наступних норм права. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач є працездатною, має можливість утримувати своїх малолітніх дітей, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей в розмірі 1200,00 грн. на кожну дитину є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: approved