Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

ТОВ «Бізнес позика» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору у загальному розмірі 15825,04 грн. В обґрунтування позову зазначається, що 21 вересня 2022 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір № 454305-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію». 21 вересня 2022 року ТОВ «Бізнес позика» було направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 454305-КС-001 про надання кредиту, яку відповідач 21.09.2022 року прийняв. ТОВ «Бізнес Позика» направило відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор, котрий боржником було введено/відправлено. За умовами договору відповідач отримав від позичальника ТОВ «Бізнес Позика» грошові кошти у розмірі 5000 грн., шляхом перерахування на банківську картку Позичальника. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконав, надав відповідачу грошові кошти у визначеному договором розмірі шляхом перерахування на банківську картку позичальника, котрий позичальник вказав в особистому кабінеті. Відповідач не виконав зобов`язання за Договором, у зв`язку з чим станом на лютий 2026 року утворилася заборгованість в сумі 15825,04 грн., яка складається з: 5000 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту; 10075,04 грн. сума прострочених платежів по процентах; 750 грн. сума прострочених платежів за комісією. Враховуючи, що заборгованість не погашена, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 454305-КС-001 у розмірі 15825,04 грн., стягнути понесені судові витрати по справі.. Справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, на підставі ч. 1 ст. 274 ЦПК України, із викликом сторін у судове засідання. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, з підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідача звернувся до суду із заявою про розгляд справи за їх відсутності, при цьому зазначив, що відповідач позов визнає в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 5000 грн. та 1600 грн. за нарахованими процентами, оскільки договір кредитування відповідач укладав на 16 днів, інші строки договору між позивачем та відповідачем не узгоджувались, а тому проценти нараховані поза цим строком є такими, що нараховані із порушенням умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Крім того, відповідно до ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 статті 8, не може перевищувати 1% в день. Таким чином відповідачу не зрозуміло з яких підстав застосовано завищену процентну ставку 2 % та здійснено нарахування протягом 16 тижнів, в той час як термін кредитування складав 16 днів та був наданий на інших умовах.. Представник позивача у відповіді на відзив зазначив, що позивач умови кредитування протягом строку дії договору не змінював, всі умови договору були викладені в оферті та підписані позичальником, відсотки за кредитом нараховувались лише протягом строку дії договору, тобто протягом 16 тижнів та відповідно до умов договору кредитування підписаного відповідачем. Таким чином, відсутні підстави для зменшення суми заборгованості, а тому позивач просить задовільнити позов у повному обсязі, на підставі наданих до суду доказів та розрахунку заборгованості. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Бізнес позика» у повному обсязі. Судом встановлено, що 21 вересня 2022 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір № 454305-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 2.1 вищевказаного договору ТОВ «Бізнес Позика» надало позичальнику грошові кошти в розмірі 5000,0 грн., строк кредитування 16 тижнів, стандартна процентна ставка 2,0 % в день, комісія за надання кредиту 750 грн., термін дії договору до 11.01.2023 року. Договір про надання кредиту від 21 вересня 2022 року № 454305-КС-001 відповідачем [PERSON] підписано електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) UA-2594, 21.09.2022. Перед укладанням договору кредитування, відповідачем було оформлено заяву на отримання кредиту, після цього він отримав оферту із умовами кредитування, паспорт споживчого кредитування, в яких було викладено умови кредитування. Також в договорі та в заяві на укладення договору кредитування відповідачем було надано всі особисті дані та згоду на отримання всієї інформації в електронному вигляді. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало останньому кредит в загальній сумі 5000,0 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на його банківську картку № [NUMBER] , яку вказано відповідачем самостійно під час заповнення анкети в особистому кабінеті. Відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків та комісії, а тому станом на лютий 2026 року за ним утворилась заборгованість в розмірі 15825,04 грн., з яких: 5000,0 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту; 10075,04 грн. сума прострочених платежів по процентах; 750 грн. сума прострочених платежів за комісією.. Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Так, відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Частиною другою статті 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі N732/670/19, від 23.03.2020 року у справі N404/502/18, від 07.10.2020 року N127/33824/19. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір- це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Положення ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Так, відповідно до ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що Договір відповідачем укладено через офіційний сайт ТОВ «Бізнес позика», за допомогою електронного підпису. Відповідач самостійно вніс до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства свої особисті дані, шляхом заповнення анкети, а також підтвердив ознайомлення зі всіма умовами кредитування ТОВ «Бізнес позика». Після вчинення всіх дій на картку відповідача зазначену в анкеті були зараховані кошти, що підтверджується відповідним розрахунковим документом, згідно якого кошти були перераховані на картку відповідача у розмірі 5000 грн. та не оспорюється відповідачем. (а.с. 37) Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у товариства виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача виникло зобов`язання з оплати послуг товариству, що виникають в результаті отримання коштів, та повернення кредиту. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, наданими стороною позивача доказами спростовується твердження відповідача про те, що договір кредитування укладено на 16 днів та, що позивач змінив умови кредитування після їх узгодження із відповідачем. Відповідно до Договору кредитування (п. 2.1-2.12), Пропозиції (оферти) на укладення договору (п. 2.1 2.12), Прийняття (акцепту) пропозиції (оферти), Паспорту споживчого кредитування, які підписано відповідачем електронним підписом, між сторонами узгоджено, що кредит надається [PERSON] у розмірі 5000 грн, строк кредитування 16 тижнів, із фіксованою процентною ставкою 2 %, із оплатою Комісії у розмірі 750 грн., термін дії Договору до 11.01.2023 року. За таких даних позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що [PERSON] був обізнаний щодо вартості кредиту, строку кредитування та інших умов кредитування. Розрахунок заборгованості позивачем проведено у відповідності до зазначених умов кредитування, тобто вимоги ТОВ «Бізнес Позика» обґрунтувало належними та допустимими доказами. Також, є безпідставним посилання представника відповідача на ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», оскільки зміни в означеній статті на які посилається представник щодо граничного розміру відсотків за користування кредитними коштами були внесенні в закон лише 22 листопада 2023 року, тобто після укладання кредитного договору між позивачем та відповідачем. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно із ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Боржник, відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого грошового зобов`язання. Враховуючи викладене, а також той факт, що відповідач взяті на себе за договором зобов`язання не виконує, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог товариства та необхідність їх задоволення. Документально підтверджені судові витрати позивача складають 2422,40 грн.

Outcome: approved