Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

До суду 22.08.2025 надійшла позовна заява органу опіки та піклування виконавчого комітету Рахівської міської ради до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Покликаючись на статті 150, 164, 165, 166 Сімейного кодексу України, позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав стосовно трьох неповнолітніх дітей - дочок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування позовних вимог зазначає, що на обліку служби у справах дітей Рахівської міської ради з 2021 року перебуває [PERSON] , [INFO] , з двома малолітніми дітьми як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах. [INFO] мати [PERSON] народила дівчинку в КНП «Pахівська районна лікарня», однак у зв`язку із передчасними пологами дитину направлено до КНП «Обласна дитяча лікарня», матір [PERSON] у телефонному режимі повідомили про те, що дитина підлягає виписці, однак мати не з`явилася, про що 14.01.2025 за № 124/08-04 складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, інших закладах. На час подання позову новонародженій дитині було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування від 25.02.2025 № 14 на підставі акту про покинуту дитину, та влаштовано під опіку до потенційного опікуна - рішення Великобичківської селищної ради від 30.06.2025 за № 81 «Про встановлення опіки над дитиною, позбавленої батьківського піклування» з подальшим усиновленням. 20.11.2024 згідно з графіком проведення рейдів-перевірок умов проживання дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах на території Рахівської міської ради, працівниками служби у справах дітей Рахівської міської ради, виявлено неналежне утримання та виховання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживали за адресою: [ADDRESS] . На момент обстеження діти знаходились самі вдома, без нагляду дорослих. Того ж дня працівниками служби у справах дітей складено акт обстеження умов проживання, а малолітніх дітей було вилучено та тимчасово влаштовано до закладу «Добрий самаритянин» до вирішення подальшої долі малолітніх дітей. По сьогоднішній день діти перебувають в закладі, а мати жодного разу не відвідала дітей. 3 матір`ю [PERSON] неодноразово було проведено роз`яснювально-профілактичну бесіду щодо неналежного виконання нею своїх батьківських обов`язків, про те, що вона не забезпечила належними умовами проживання дітей та не займається вихованням та розвитком своїх малолітніх дітей. Також проводились бесіди щодо підвищення виховного потенціалу сім`ї, надавались рекомендації по догляду за дітьми щодо необхідності створення відповідних умов для повноцінного розвитку дітей, було роз`яснено про батьківські обов`язки та наслідки їх не виконання. Протягом усієї роботи з даною родиною не досягнуто позитивних результатів та будь-яких змін: діти не були забезпечені одягом, іграшками, постільною білизною, часто залишалися самі вдома, в будинку антисанітарія, брудно. Вихованню дітей мати не приділяла уваги, зловживала спиртними напоями. Надані рекомендації не виконувала, до порад не прислухалася, тенденції на покращення ситуації в сім`ї відсутні. Діти вилучені з середовища, яке загрожує їх життю та здоров`ю, оскільки умови проживання та поведінка матері створили загрозу життю та здоров`ю дітей. Службою у справах дітей Рахівської міської ради питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей винесено та заслухано 18.07.2025 на комісії з питань захисту прав дитини Рахівської міської ради. Ухвалюючи висновок, комісія з питань захисту прав дитини про позбавлення батьківських прав [PERSON] , врахувала, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Рішенням виконавчого комітету Рахівської міської ради від 01.08.2025 за № 97 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Відповідачка своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та піклуватися про дітей до досягнення ними повноліття не виконує протягом тривалого часу, фактично мати самоусунулася від догляду та виховання малолітніх дітей. Така її поведінка свідчить про свідоме ухиляння від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та відповідача, їх відношення до своїх прав та обов`язків. За таких обставин вважає, що наявні підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав. Ухвалою від 27.08.2025 відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження на 25.09.2025, у зв`язку із неявками відповідачки відкладалось на 28.10.2025, 01.12.2025, коли було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 13.01.2026. У зв`язку із неявкою відповідачки судовий розгляд справи відкладено на 10.02.2026, коли суд дослідив матеріали справи, перейшов до стадії ухвалення судового рішення, з урахуванням складності справи відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 9:30 год 20.02.2026. Представник позивача Савляк І.І. через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, повідомлялась шляхом направлення судових повісток на адресу проживання, відсутня за вказаною адресою, а також шляхом публікації відповідних оголошень на офіційному веб-порталі судової влади України. У зв`язку із недосягненням дітьми, стосовно матері яких вирішується питання про позбавлення батьківських прав, такого віку й рівня розвитку, що могли б висловити свою думку з приводу предмету позову (досягли віку 8 років, 6 років і 1 рік відповідно), а також їх перебуванням за межами району, тривалим проживанням окремо від матері, судом указані діти не викликались, у даному випадку з урахуванням обставин справи позов може бути вирішено без урахування їх думки. Суд дослідив матеріали справи, оцінив їх у сукупності та взаємозв`язку і встановив такі обставини. Згідно з витягом із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження за № 00052503754 від 19.07.2025, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , та [PERSON] , при цьому відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження за № 00052503622 від 19.07.2025, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , та [PERSON] , відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Витягом із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження за № 00049277934 від 06.02.2025 стверджено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , УНЗР [NUMBER] та [PERSON] , відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Аналогічні відомості (окрім уточнення щодо порядку внесення відомостей про батька) наведені у повторно виданих свідоцтвах про народження вказаних дітей серії [NUMBER] від 16.07.2025, серії [NUMBER] від 16.07.2025, серії [NUMBER] від 28.01.2025 відповідно. Актом обстеження умов проживання від 06.07.2022, складеним комісійно, стверджено, що умови проживання сім`ї [PERSON] та двох її малолітніх дітей [PERSON] , 2017 р.н., [PERSON] , 2019 р.н., є задовільними, для дітей в наявності є харчі, засоби особистої гігієни та речі, з [PERSON] проведено профілактичну бесіду. Наказами Служби у справах дітей Рахівської міської ради за №№ 12, 13 від 07.07.2022 «Про взяття на облік дитини як такої, що опинилася в складних життєвих обставинах» взято на облік [PERSON] та [PERSON] відповідно як таких, що опинилися в складних життєвих обставинах через невиконання батьками своїх батьківських обов`язків. Відповідно до акта обстеження умов проживання дітей та матері [PERSON] від 20.11.2024, складеного комісією у складі начальника Служби у справах дітей Рахівської міської ради Савляк І.І., спеціалістів [PERSON] , [PERSON] , умови проживання незадовільні і не відповідають загальноприйнятим нормам, у дітей немає окремої кімнати для задоволення індивідуальних потреб, немає місця для навчання, відпочинку, відсутні іграшки, сезонних одяг. Під час бесіди діти не дуже йдуть на контакт, соромилися, були замкнені. Зі слів сусідів, мати часто залишає дітей вдома одних. Під час розмови з`ясовано: мати [PERSON] часто залишає дітей одних, сама ходить підробляє, щоб забезпечити дітей харчуванням і одягом. Діти донедавна проживали зі своїм дідусем за цією адресою, однак дідусь захворів і його розмістили в Ясінянський територіальний центр надання соціальних послуг. Мати безробітна і їй важко утримувати дітей, тому написала заяву про тимчасове влаштування малолітніх дітей у зв`язку з тяжким матеріальним становищем. Висновок: комісійно вирішили тимчасово влаштувати малолітніх дітей до закладу «Добрий самаритянин» та вилучити їх у матері. а також повідомити голову органу піклування і винести дане питання на розгляд комісії із захисту прав дитини. щодо подальшої долі дітей. Як стверджено актами про факт передачі дитини від 21.11.2024, дітей [PERSON] та [PERSON] передано Службою у справах дітей до закладу «Добрий самаритянин». Наказом Служби у справах дітей Рахівської міської ради за № 32 від 31.12.2024 взято на первинний облік дитину, яка залишилась без батьківського піклування [PERSON] . Актом закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я, складеним комісійно 14.01.2025 в м. Мукачеві, констатовано, що 13.01.2025 у КНП «Обласна дитяча лікарня» Закарпатської обласної ради виявлена покинута дитина жіночої статі [PERSON] , [INFO] , уродженка Рахівського району, яка поступила до закладу охорони здоров`я 14.09.2024 за електронним направленням, виданим 14.09.2025 лікарем КНП «Рахівська районна лікарня» [PERSON] , доставлена в реанімаційне відділення, з 17.09.2024 у зв`язку з покращенням загального стану переведена до відділення постінтенсивного догляду та патології новонароджених, де перебуває до цього часу. Лікуючий лікар неодноразово у телефонному режимі повідомляв матері про те, що дитина підлягає виписці із стаціонару, мати обіцяла забрати дитину додому, але на протязі останніх трьох тижнів не з`являється за дитиною та не відповідає на телефонні дзвінки. З часу влаштування дівчинки до лікувального закладу мати відвідала дитину один раз, дитяче харчування, памперси не передавала, лікуванням та станом здоров`я доньки не цікавиться. Рішенням виконавчого комітету Рахівської міської ради № 14 від 25.02.2025 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування [PERSON] , [INFO] , уродженці селі Ділове, в зв`язку із залишенням в КНП «Обласна дитяча лікарня» ЗОР м. Мукачево, доручено Службі у справах дітей вжити заходів щодо влаштування дитини до сімейних форм виховання. Рішенням виконавчого комітету Великобичківської селищної ради за № 81 від 30.06.2025 встановлено опіку над дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON] , призначено її опікуном [PERSON] , мешканку с. Верхнє Водяне. Відповідно до Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Рахівської міської ради за № 97 від 01.08.2025, орган опіки та піклування, діючи в інтересах малолітніх дітей, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . До встановлених обставин справи суд застосував такі норми права. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч.ч. 1- 4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Як передбачено ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них (ч. 3 ст. 164 СК України). Частиною 1 статті 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої про живає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків, а згідно зі ст. 12 Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Частиною 1 статті 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У рішенні від 16.07.2015 у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09, п. 100) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника (особи, щодо якої вирішується питання про позбавлення батьківських прав) та його поведінці (рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, п. 57). У ч. 4 ст. 19 СК України визначено, що під час розгляду судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодиться з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). З урахуванням обставин справи та застосованих норм права суд дійшов таких висновків. Звертаючись до суду з позовом, позивач як орган опіки та піклування посилався на те, що мати [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та піклуватися про дітей до досягнення ними повноліття, самоусунулась від догляду та виховання малолітніх дітей. Конкретна підстава, передбачена відповідним пунктом (пунктами) ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, для позбавлення матері батьківських прав у позові не вказана. У матеріалах відсутні докази щодо того, що мати [PERSON] жорстоко поводиться з дітьми; є хронічними алкоголіком або наркоманом; вдається до будь-яких видів експлуатації дітей, примушує їх до жебракування та бродяжництва; засуджена за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Фактично, представник позивача посилається, що [PERSON] протягом понад 6 місяців не забрала дитину [PERSON] із закладу охорони здоров`я (п. 1 ч. 1 ст. 164 СК України), а стосовно дітей [PERSON] та [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Передусім, суд погоджується, що тривале залишення матір`ю [PERSON] своєї молодшої дитини [PERSON] в лікувальному закладі, повна відсутність до неї інтересу в подальшому за обставин даної справи є підставою для позбавлення матері батьківських прав стосовно цієї дитини відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 164 СК України. Між матір`ю і молодшою дитиною фактично відсутній та взагалі не існував будь-який зв`язок, із часу доставки дитини до лікувального закладу мати взагалі не цікавилась її долею, не піклувалася про неї, спільно не проживали. Разом з тим, тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Проте, у даному випадку, обставини справи не підтверджують, що мати умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно двох малолітніх дітей - старших дочок, не піклується про них, сам факт проживання цих дітей окремо ще не свідчить про таке. З матеріалів убачається, що хоча [PERSON] і проживає у тяжких матеріальних умовах, однак намагається підзаробляти, щоб забезпечити сім`ю, періодично працює по найму без укладення трудового договору. Відомості про зловживання алкоголем або наркотиками, аморальну поведінку матері у справі відсутні. Хоча у матеріалах і містяться певні відомості щодо можливого неналежного виконання батьківських обов`язків (виключно у частині матеріального забезпечення), однак у даному випадку такі відомості не є безумовною підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав, так як відсутні відомості про неналежне спілкування, перешкоджання у відвідуванні закладів освіти, насадження аморальної поведінки тощо. У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 роз`яснено, і знайшло своє відображення у численних постановах Верховного Суду, що не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших незалежних від неї причин. У даному випадку, позивач не довів, що мати не виконує (неналежно виконує) батьківські обов`язки стосовно двох своїх дітей умисно, свідомо ними нехтує, не може змінити свою поведінку у кращий бік у разі покращення свого матеріального становища. Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду від 29.07.2021 у справі № 686/16892/20, від 07.12.2022 у справі № 562/2695/20, від 03.08.2022 у справі № 306/7/20, від 11.01.2023 у справі № 461/7447/17. Від висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав суд має право мотивовано відступити, такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом (постанова Верховного Суду від 06.05.2020 у справі № 753/2025/19). Суд із наведених вище підстав лише частково погоджується з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, а саме в частині позбавлення батьківських прав стосовно дочки [PERSON] , [INFO] , та не погоджується в частині позбавлення батьківських прав стосовно дочок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Такий висновок є недостатньо обґрунтованим та передчасним, а тому не може бути беззаперечним доказом для підтвердженням необхідності застосування до відповідачки такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав стосовно двох старших дітей, у ньому відсутні думки дітей та інформація про застосовані заходи для налагодження контакту між матір`ю та дітьми, а сама мати навіть не викликалась на засідання органу опіки та піклування. Відібрання дітей у матері без позбавлення її батьківських прав у порядку статті 170 СК України, у даному випадку може бути достатнім заходом впливу, однак про це позивач не просив, діти і так не знаходяться з матір`ю. У матеріалах відсутня достатня доказова база, яка б свідчила про загрозу здоров`ю, психічному або фізичному розвитку старших дітей з боку матері, яка на даний час проживає окремо (постанова Верховного Суду від 12.01.2026 у справі № 708/1440/24). За таких обставин, наявні підстави для позбавлення матері [PERSON] її батьківських прав стосовно однієї дитини, а у позбавленні батьківських прав стосовно двох інших дітей слід відмовити. Першочергово позбавлення батьківських прав [PERSON] здійснюється судом в інтересах дитини, які превалюють над всіма іншими обставинами та інтересами. Разом з тим, суд враховує, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Вирішення питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Суд враховує, що позивачем не ініціювалось питання про стягнення аліментів, тому наразі не вирішує таке питання. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а ч. 6 цієї ж статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позов задоволено частково (в одній третій частині) при поданні позову позивачем судовий збір у розмірі 1 211,20 грн (за одну позовну вимогу немайнового характеру) не сплачувався на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», такий підлягає стягненню з відповідачки на користь держави у розмірі 407,07 грн (1 211,20 / 3).

Outcome: partial