Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

18 вересня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] , у якій остання прохає шлюб між нею та ним [PERSON] , зареєстрований 22 червня 2019 року Кобеляцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 27, - розірвати; після розірвання шлюбу її прізвище залишити « [PERSON] ». Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22 червня 2019 року між ними укладено шлюб, який зареєстрований у Кобеляцькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 27, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають одну спільну дитину: сина [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 13, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.08.2019, який знаходиться на утриманні та вихованні позивачки. Вони проживали спільно однією сім`єю як дружина та чоловік до березня 2025 року. Через сварки та непорозуміння вони припинили подружні відносини. Вони неодноразово намагалися вирішити свої особисті сімейні проблеми, але ніяких результатів це не дало. В сімейних стосунках нічого не змінилося, їхні відносини переросли в ще більш ворожі. В результаті спільних розмов позивачка прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них обох побудувати нове життя та зберегти нормальне бачення про сім`ю їхньої дитини. За таких обставин збереження їхніх подружніх відносин з відповідачем є неможливим та суперечить як її особистим інтересам, так і інтересам їхнього малолітнього сина. Підстави, які б перешкоджали звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, зокрема вагітність або ж недосягнення дитиною одного року, - відсутні. Спору про місце проживання малолітнього сина [PERSON] між ними немає, дитина залишається проживати з позивачкою. Заходи досудового врегулювання спору не проводилися, оскільки розірвання шлюбу за таких обставин можливе лише за рішенням суду. Заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не здійснювалися. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями 18.09.2025 справу передано на розгляд головуючому судді Макарчуку С.М. Відповідно до відповіді Виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 09 жовтня 2025 року позов прийнятий до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, призначено судове засідання на 11 листопада 2025 року. Ухвалою від 11 листопада 2025 року за клопотанням представника відповідача адвоката Титаренка С.О. надано сторонам строк для примирення два місяці. Ухвалою від 20 січня 2026 року провадження у справі за позовом поновлено, призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 16 лютого 2026 року. У судове засідання 16 лютого 2026 року сторони не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Представником позивачки адвокатом Галушко С.С. до суду подано заяву про розгляд справи без участі позивачки та її представника. Позовні вимоги підтримують та прохають задовольнити. Відповідач будь-яких інших заяв чи клопотань не подавав. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За змістом речення 2 ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 22 червня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22.06.2019, виданим Кобеляцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 27 (а.с.5). Від цього шлюбу сторони мають одну дитину сина: [PERSON] , народився [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.6). Відомостей про існування спору про поділ майна чи визначення місця проживання дитини позовна заява не містить. Розірвати шлюб через органи державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки сторони мають малолітню дитину. Позивачка не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем. Позивачка прохає задовольнити позовну заяву про розірвання шлюбу. Відповідач свого ставлення до позову та збереження шлюбу не висловив, відзив на позов не подав. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Разом з тим, наданий строк для примирення сплив, однак примирення не відбулося і позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки, це суперечило б інтересам сторін. Статтею 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Суд, вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони припинили шлюбні стосунки і відновлювати їх позивач не має наміру. В зв`язку з вищевикладеним, враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді подружжя, а позивачка не бажає продовжувати шлюбні стосунки, тому збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, в зв`язку з чим, шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка прохає залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 3 ст. 115 СК України). Питання розподілу судових витрат сторонами не ставилося.

Outcome: approved