Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

23.12.2025 року представник позивача звернувся до суду, через систему «Електронний суд», з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав що, між позивачем та відповідачем 19.02.2025 укладено кредитний договір № 19.02.2025-100000100, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн строком на 140 днів, з фіксованою процентною ставкою у розмірі 1 % за один день користування кредитними коштами та неустойки за невиконання зобов`язання у розмірі 40 грн за кожен день невиконання зобов`язання, а також комісія за надання кредиту у розмірі 800 грн. Банк виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, внаслідок чого допустила виникнення заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 12400,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4000,00 грн. заборгованості за відсотками у розмірі 5600,00 грн, комісії у розмірі 20% від суми кредиту, що дорівнює 800,00 грн та неустойки у розмірі 2000,00 грн. Також просив суд стягнути понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 25.12.2025 відкрито провадження по справі, справу призначено до судового розгляду за правила спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив суд розглядати справу за відсутності представника позивача та не заперечував проти ухвалення заочного рішення суду (а.с. 8 зворот). Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково, а саме заперечив вимоги щодо стягнення неустойки в розмірі 2000,00 грн. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 19.02.2025 укладено кредитний договір № 19.02.2025-100000100, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн строком на 140 днів, з фіксованою процентною ставкою у розмірі 1 % за один день користування кредитними коштами та неустойка за невиконання зобов`язання у розмірі 40 грн за кожен день невиконання зобов`язання. Сторони погодили, що проценти розраховуються шляхом множення кредиту/залишку кредиту (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. Крім того, сторони визначили комісію (плата за надання кредиту) у розмірі 20 % від суми кредиту, що дорівнює 800,00 грн нараховується та обліковується у день видачі кредиту. Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е294 (а.с. 55-61). Крім того, відповідач попередньо, з використанням електронно-цифрового підпису, прийняв пропозицію про укладення кредитного договору (оферта), ознайомилася з паспортом споживчого кредиту, заповнила анкету позичальника та підтвердила укладення кредитного договору. Відповідач не заперечував факт укладення договору, отримання кредиту та обов`язку щодо повернення кредиту, сплати відсотків. Відповідач умови Кредитного договору не виконав, у зв`язку із чим утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача, а саме: 4000,00 грн за тілом кредиту, 5600,00 грн. заборгованості по процентах, комісії у розмірі 800,00 грн., неустойки в розмірі 2000,00 грн, що підтверджується наданим позивачем розрахунком. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом (ст.ст. 610, 612 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідач, в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах визначених договором, кредитні кошти не повернув, внаслідок чого за ним рахується заборгованість в сумі 4000,00 грн. за тілом кредиту, 5600,00 грн. заборгованості по процентах, комісії в розмірі 800,00 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком, та в сумі становить 10400,00 грн, яку відповідач не заперечив. Відповідач у заяві від 19.04.2026 не заперечив неналежного виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, розрахунок заборгованості не спростував, але просив відмовити в частині позовних вимог щодо неустойки. Суд вважає слушними та такими, що заслуговують на увагу заперечення відповідача щодо стягнення з нього на користь позивача неустойки в розмірі 2000 грн, виходячи з наступного. Так, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже в силу прямої норми закону, банк (фінансова установа) зобов`язаний був списати боржнику заборгованість за неустойкою (штрафом) в сумі 2000 грн, адже вона нарахована за кредитним договором укладеним у період дії воєнного стану, що нині триває. Однак кредитор списання неустойки не здійснив, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, що включає неустойку. Вказане суперечить вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені є такими, що не підлягають задоволенню. В цій частині в задоволені позову суд вважає за необхідне відмовити. Таким чином, на підставі наведеного, виходячи із принципів законності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом у загальному розмірі 10400 грн. (4000,00 грн + 5600,00 грн + 800,00 грн.). В іншій частині позову відмовити. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 2031,67 гривень (10400,00 грн х100 %/: 12400,00 грн = 83,87 % задоволених позовних вимог; 2422,40 грн х 83,87 % /100 % = 2031,67 грн).

Outcome: partial