Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 656828828 від 10.02.2022 у розмірі 10808,20 грн гривень, витрат з оплати судового збору у розмірі 2422,40 гривень та витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 гривень. Позовна вимога про стягнення заборгованості обґрунтована тим, що 10.02.2022 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» укладений договір про споживчий кредит № 656828828, згідно з умовами якого відповідач отримав 6500,00 гривень, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Відповідачем не було сплачено кредитні кошти, комісію і проценти за користування кредитом у строк встановлений кредитним договором. 05.05.2022 між первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладений договір відступлення прав вимоги № 28/1118-01. Відповідно до умов договору відбулося відступлення права вимоги, та позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб визначених в реєстрі боржників включно з правом вимоги і за кредитним договором № 656828828 від 10.02.2022, що укладений між кредитодавцем та відповідачем. Сума заборгованості відповідача становить 6986,20 гривень. Також, 27.05.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 27/0524-01. 14.03.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» уклали договір факторнгу № 140325-У відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників за договором факторингу № 140325-У від 14.03.2025 від ТОВ «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 10808,20 грн. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані для розгляду судді Чорнусі Ю.В. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.06.2025 відкрите провадження у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання на 10.09.2025. У судове засідання 10.09.2025 учасники справи не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Розгляд справи відкладено на 25.11.2025 у зв`язку з неповерненням доказів повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи. У судове засідання 25.11.2025 учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Розгляд справи відкладено на 24.12.2025 У судове засідання 24.12.2025 учасники справи не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.Розгляд справи відкладено на 03.02.2026 у зв`язку з неповерненням доказів повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи. У судове засідання 03.06.2026 учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 (провадження № 61-22682св19) зазначив про те, що у разі, коли наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Оскільки судом вжито всіх заходів для забезпечення належного сповіщення учасників справи про судовий розгляд, однак учасники справи до суду не з`являлись, про причини неявки до суду не повідомляли, з метою недопущення затягування строків розгляду справи судом, суд дійшов висновку про необхідність розглядати справу по суті за відсутності учасників справи, повідомлених про дату, час і місце розгляду справи. У зв`язку з неявкою у судові засідання учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. На підставі ч.1 ст. 244 ЦПК України суд 03.02.2026 перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 13.02.2026. Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України). Приписами ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Положеннями ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 1055 ЦК України встановлює вимоги до форми кредитного договору, зокрема кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України). Згідно з п. п. 6, 7 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" (далі - Закону України № 675-VIII) електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 11 Закону України № 675-VIII). Згідно з ч. ч. 3, 12 ст. 11 Закону України № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (абз. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України № 675-VIII). Суд встановив, що 10.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (товариство) та [PERSON] (позичальник) укладено договір кредитної лінії № 656828828, Суд встановив, що 10.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (товариство) та [PERSON] (позичальник) укладено договір кредитної лінії № 656828828, (надалі по тексту Договір кредитної лінії), згідно умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 6500,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога». Сума кредитного ліміту, вказана в п. 1.1. Договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Згідно п. 1.3. Договору кредитної лінії кредитодавець надає перший транш за Договором в сумі 6500,00 гривень (шість тисяч п`ятсот гривень 00 коп.) одразу після укладення Договору, який має бути повернено до 12.03.2022 р. Зі змісту п. п. 1.5., 1.6. Договору кредитної лінії вбачається, що загальна сума кредиту за цим Договором складається з сум кредиту (траншів) отриманих протягом всього строку дії Договору. Позичальник має право користуватись кредитом від дати фактичного отримання суми кредиту за кожним траншем та до закінчення строку дії Договору чи його дострокового розірвання. Кредитна лінія надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання кредиту позичальником (далі - «Дисконтний період»), а саме до 12.03.2022 р. У випадку надання першого траншу не день укладення Договору, строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого траншу за Договором (п. 1.7. Договору кредитної лінії). Відповідно до п. 1.8. Договору кредитної лінії сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. Договору строк Дисконтного періоду та, відповідно, строк надання Кредитної лінії може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена. Порядок сплати процентів за користування кредитом визначається п. 1.9. Договору кредитної лінії. Згідно п. 1.10. Договору кредитної лінії позичальник зобов`язаний не пізніше останнього дня Дисконтного періоду (в термін платежу), з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. цього Договору, оплатити всі фактично нараховані на термін платежу проценти за користування кредитом протягом Дисконтного періоду. Зі змісту п. 2.1. та п. 2.2. Договору кредитної лінії, якими визначаються права та обов`язки кредитодавця та позичальника вбачається право кредитодавця вимагати від позичальника повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених цим Договором, а також обов`язок позичальника здійснювати повернення суми кредиту та сплату нарахованих процентів на банківський рахунок кредитодавця, що вказаний в реквізитах Договору, у строки передбачені Договором. Згідно п. 3.6. Договору кредитної лінії закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення його умов, яке мало місце під час дії Договору. Як вбачається з матеріалів справи Договір кредитної лінії підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 10.02.2022 що є підставою для обчислення початку строку дії цього Договору, згідно п. 4.2. Договору кредитної лінії. З довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» від 31.05.2024 вбачається, що підписання Договору № 656828828 від 10.02.2022 одноразовим ідентифікатором MNV2R55R відбулось 10.02.2022 о 13:57:47. У матеріалах справи міститься заявка відповідача на отримання грошових коштів в кредит від 10.02.2022 та платіжне доручення від 10.02.2022 про переказ коштів [PERSON] платником ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на суму 6500,00 гривень. З листа АТ "Сенс Банк" вих. № 8614-БТ-32.3/2025 від 27.06.2025 та банківської виписки АТ "Сенс Банк" по рахунку [PERSON] вбачається, що 10.02.2022 на рахунок відповідача були зараховані грошові кошти у сумі 6500,00 гривень з призначенням платежу: переказ MoneySend з карткового раухнку (кредит). Отже, факт отримання відповідачем від кредитодавця грошових коштів на підставі кредитного договору у сумі 6500,00 гривень підтверджується належними і допустимими доказами. 28.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (фактор) укладено Договір факторингу № 28/1118-01, згідно положень якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» право вимоги до третіх осіб боржників. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який є невід`ємною частиною договору. З наявного у матеріалах справи витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 27.05.2024, вбачається відступлення права вимоги до [PERSON] від Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс». 27.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (клієнт) укладено Договір факторингу № 27/0524-01, згідно положень якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» права вимоги зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. З наявного у матеріалах справи реєстру прав вимоги № 1 від 30.10.2023, вбачається відступлення права вимоги до [PERSON] від Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». 14.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (клієнт) укладено Договір факторингу № 140325-У, згідно положень якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» права вимоги , строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суми основного зобов`язання (суми позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інших платежів, право на одержання яких належить Клієнту. З наявного у матеріалах справи реєстру боржників до договору факторингу № 140325-У від 14.03.2025, вбачається відступлення права вимоги до [PERSON] від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» Товариству з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал». Згідно наданої позивачем виписки заьборгованість відповідача за тілом кредиту становить 6500,00 гривень, за відсотками - 4308,20 гривень, всього - 10808,20 гривень. Відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, надати докази на спростування тверджень, наведених у позовній заяві, подати контррозрахунок заборгованості. У матеріалах справі відсутні докази повернення відповідачем у повному обсязі коштів, отриманих від кредитодавця в межах поновлюваної кредитної лінії (ліміту). За таких обставин з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у сумі 10808,20 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. ч. 3-4ст. 137 ЦПК Українидля визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вонибули фактичнимиі неминучими,а їхнійрозмір -обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20). Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved