Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дрогобицьке швейне підприємство «ЗОРЯ», Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори Львівської області про зняття заборони на нерухоме майно. Свій позов обгрунтовує тим, що 18 лютого 2025р. їй стало відомо, що Першою Дрогобицькою державною нотаріальною конторою 18 квітня 2007р. було накладено заборона на нерухоме майно: реєстраційний номер 4827163, адреса: [ADDRESS] , реєстраційний номер 4827283, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] ; підстава обтяжень: повідомлення, не вказано, 25 квітня 1972 р„ Дрогобицька швейна фірма "Зоря"; додаткові дані: архівний документ № 114142-120 від 25 квітня 1972 р.; заявник: Перша Дрогобицька державна нотаріальна контора. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 15 липня 2025 р. (справа № 442/4838/25, головуючий суддя О.В.Крамар), яке вступило в законну силу, скасовано обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об 'єктів нерухомого майна, а саме: заборону на нерухоме майно за реєстраційним номером 4827163: зареєстровано 18.04.2007 року Першою Дрогобицькою державною нотаріальною конторою: об`єкт обтяження: квартира [ADDRESS] , власник: [PERSON] : архівний документ № 114142-120 від 25.04.1972 року та виключено вказаний запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Дане судове рішення виконано, скасовано обтяження та виключено відповідний запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, однак як випливає з витягу з Державного реєстру речових прав № 449814671 від 29 жовтня 2025 р. обтяження на заборону нерухомого майна, реєстраційний номер 4827283, адреса: [ADDRESS] , не виключений запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна не скасовано, а тому виникла необхідність звернутися до суду. Ухвалою суду від 02 грудня 2025 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику) сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Представник позивача [PERSON] адвокат Вошик В.Б. до суду не прибув, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідно ч.8 ст.128, п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України відповідачам будо направлено ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками до неї та роз`яснено їх право подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі. Відповідачі у встановлений строк відзив на позов не подали, правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідачі не скористалися, про наслідки ненадання учасників справи заяв по суті справи у встановлений судом строк були повідомлені в ухвалі про відкриття провадження у справі, та відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. . Також, до суду не надходило клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами, при цьому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1ст. 319 ЦК України). Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В Постанові Верховного Суду від 30 квітня 2025 року, справа № 932/6999/21 зазначено: Згідно із абзацом першим пункту 5 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших осіб, яких законом уповноважено накладати відповідну заборону (обмеження), або такі, що виникли з правочину. У постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11 зазначено, що: «суд апеляційної інстанції підставно врахував те, що наявність протягом тривалого часу (майже 10 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. На підставі зазначеного колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про те, що не зняття ДВС арешту з майна боржника у виконавчому провадженні саме за обставинами цієї справи є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, і порушене право особи підлягає захисту шляхом зобов`язання ДВС зняти арешт з майна боржника». У постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 362/2317/21 вказано, що оскільки накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, то ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Зі змісту наведених норм права випливає, що в разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. При цьому відсутні підстави для відмови у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю реального порушення боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання на момент пред`явлення відповідної вимоги; факт порушення основного зобов`язання, яке забезпечене іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя і не пов`язується з його існуванням, а отже, й порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки». Такі обставини свідчать про порушення прав позивача, гарантованих статтею 41 Конституції України, статтями 317, 319 ЦК України. Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. За змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини другої статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної немайнової) шкоди, визнання Незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно положень ст. 317. Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно положень ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно положень ч.2 ст. 319 Цивільного кодексу України Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, отже внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обмежує мої законні права як власника нерухомого майна, щодо вільного розпорядження майном: унеможливлює укладення договорів відчуження, здачі в оренду, тощо належного позивачу житлового майна, а тому у суду не виникає сумніву, що Першою Дрогобицькою державною нотаріальною, конторою порушено вимоги ст.5 Закону України "Про нотаріат". Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст.3 ЦПК України). Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню ( ст.386 ЦК України). Судом не оспорюється той факт, що 18 лютого 2025р. Першою Дрогобицькою державною нотаріальною конторою було накладено заборона на нерухоме майно: реєстраційний номер 4827163, адреса: [ADDRESS] , реєстраційний номер 4827283, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] ; підстава обтяжень: повідомлення, не вказано, 25 квітня 1972р. «Дрогобицька швейна фірма "Зоря»; додаткові дані: архівний документ №114142-120 від 25 квітня 1972 р.; заявник: Перша Дрогобицька державна нотаріальна контора. Як вбачається із Рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 15 липня 2025р. скасовано обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об 'єктів нерухомого майна, а саме заборону на нерухоме майно за реєстраційним номером 4827163: зареєстровано 18.04.2007 року Першою Дрогобицькою державною нотаріальною конторою: об`єкт обтяження: квартира [ADDRESS] , власник: [PERSON] та виключено вказаний запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 18.02.2025р., сформованої приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Ілик Г.М., на квартиру за [ADDRESS] накладено заборону (реєстраційний номер обтяження 4827283, власник : [PERSON] . Як вбачається із Витягу з Державного реєстру речових прав від 29.10.2025р., на квартиру за [ADDRESS] , на підставі рішення суду від 15.07.2025р. обтяження припинено. Відповідно до ст.74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Пункт 5.1. глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України містить вичерний перелік документів на підставі яких нотаріус знімає заборону відчуження майна, а саме за повідомленням: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу відкриття спадщини на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувана за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Згідно із ч.1 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, а оскільки на квартиру за [ADDRESS] , на підставі рішення суду від 15.07.2025р. обтяження припинено, відтак не виникає сумніву у обґрунтованості заявлених позовних вимог. Згідно із ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації прав зокрема підлягають іпотека, заборона відчуження нерухомого майна. У відповідності ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», подання та отримання документів за заявою про внесення змін до записів Державного реєстру прав здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав. Згідно зі ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», передбачений перелік підстав для державної реєстрації прав та обтяжень. Зокрема, відповідно до ч.2 ст. 27 вищевказаного Закону України, державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили. Відповідно до Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 9 червня 1999 p. N 31/5 підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є заява про реєстрацію (вилучення) обтяження об`єкта нерухомого майна, що подається вичерпним колом осіб, а саме: державною нотаріальною конторою та приватним нотаріусом, судами і слідчими органами, органами державної виконавчої служби. Відповідно до п.75. Постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав па нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про Права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав; нерухоме майно - земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення; обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади. їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. Згідно з п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику ( речове право на чуже майно). Виходячи із наведеного вище, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог і необхідність їх задоволення, оскільки відсутні підстави для існування арешту майна, а тому позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved