Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Звернувшись до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на вказані житлові будинки позивач дізнався, що видача таких свідоцтв не можлива, оскільки у свідоцтві про право на спадщину, виданого щодо будинку розташованого у с. Новопетрівське є помилки щодо написання номеру будинку, а відносно будинку, що розташований в м. Нова Одеса відсутній оригінал правовстановлюючого документа, а також не вірно зазначено його адресу. Тому, посилаючись на викладене та неможливість реалізації своїх спадкових прав у інший спосіб, позивач просив суд про визнання за ним права власності на вказане вище нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Позивач у судове засідання не з`явився, але від його представника адвоката Біленського А.Г. до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Представник відповідача Новоодеської міської ради Миколаївського району Миколаївської області у судове засідання не з`явився, надавши до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав, справу просив розглядати за його відсутності. Представник відповідача Костянтинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області у судове засідання не з`явився, надавши до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав, справу просив розглядати за його відсутності. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом, у відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вивчивши доводи позову, матеріали справи та спадкові справи, заведені до майна померлого [PERSON] , судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 442). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 20.12.2006 року державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори Миколаївської області та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1485, за життя [PERSON] належала 1/2 частка житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . При цьому у вказаному свідоцтві про право на спадщину за заповітом номер спірного будинку записано наступним чином: «33(тридцять)». Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14025906 від 27.03.2007 року, [PERSON] являвся власником 1/2 частки житлового будинку в [ADDRESS] . Також, відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 14.05.1986 року державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 822, за життя [PERSON] належав житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , який 25.04.1995 року було зареєстровано в Вознесенському бюро технічної інвентаризації за № 562. При цьому у вказаному договорі адреса будинку зазначена, як « [ADDRESS] . Згідно довідки комунального підприємства «Новоодеське бюро технічної інвентаризації» Новоодеської міської ради від 14.05.2024 року № 167, назву [ADDRESS] було змінено на « [PERSON] », відповідно до рішення Костянтинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області № 3 від 19.10.2023 року. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 3/2022, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , [PERSON] 11.01.2022 року звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . Дружина покійного [PERSON] - [PERSON] 11.01.2022 року звернулася до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 05.07.2024 року державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області та зареєстрованого в реєстрі за № 4-98, [PERSON] успадкував земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,6503 га., після смерті [PERSON] . Свідоцтва про право на спадщину за законом чи заповітом на вищевказані об`єкти нерухомості не видавалися. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини до органів нотаріату не зверталися. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1268-1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи відсутність у позивача оригіналів документів, якими засвідчується право власності спадкодавця на спірне майно, відсутність таких документів у спадковій справі, та допущені у правовстановлюючих документах помилки, суд вважає, що позивачем доведено відсутність у нього умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтв про право на спадщину. Відтак, суд вважає підтвердженою відсутність у позивача можливості оформити спадщину в позасудовому порядку, у зв`язку з чим позовна заява підлягає до задоволення частково, оскільки матеріалами справи доведено, що спадкодавцю [PERSON] належала лише 1/2 частка спірного будинку в [ADDRESS] , що дозволяє визнати за позивачем право власності на даний будинок лише у такій частці.

Outcome: partial