Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом, відповідно до якого просить стягнути з відповідачів на свою користь матеріальну та моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 червня 2025 року, перебуваючи в квартирі за місцем її проживання, за адресою: [ADDRESS] , відповідачі, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, почали наносити їй руками та кулаками хаотично удари по всьому тілу, в результаті чого спричинили їй тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта №105 від 14.07.2025 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Вину відповідачів встановлено вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14.08.2025 року у справі №398/4854/25, яким [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.1 ст.125 КК України, та призначено їм покарання у виді штрафу. Вказаними діями відповідачів їй заподіяно матеріальну та моральну шкоду. Так, у зв`язку з спричиненими їй тілесними ушкодженнями вона була змушена звертатися за медичною допомогою до ортопедо-травматологічного відділення поліклініки КП «Центральна міська лікарня м. Олександрії», де їй було діагностовано закриту травму грудної клітини справа, множинні осадження верхніх та нижніх кінцівок. В подальшому, у зв`язку з раптовими приступами головного болю на фону стресу, їй було рекомендовано зробити дослідження МРТ, яке вона пройшла 02.07.2025 року. За дане дослідження вона сплатила 1 800,00 грн. Тож, розмір спричиненої їй матеріальної шкоди становить 1 800,00 грн. Крім того, діями відповідачів їй також завдано немайнових витрат, спричинених моральними стражданнями, які потягли негативні зміни у її житті, це фізичний біль, негативні переживання та спогади, тривога, певний період складність у виконанні повсякденних обов`язків, неможливість працювати, займатись домашніми справами, сім`єю. Майже два тижні її тіло було вкрите синцями та саднами, а це не лише фізичний біль, а й негарний зовнішній вигляд. Вона соромилась виходити на вулицю та зустрічатись з людьми, була змушена змінювати свої плани та залишатись вдома, не могла нормально працювати. Вона є матір`ю двох неповнолітніх дітей, які проживають разом з нею, але на час події гостювали у свого батька. Щоб не травмувати дітей своїм зовнішнім виглядом, вона була змушена на тиждень залишити їх з батьком, хвилювалась за них та сумувала. Крім того, напад на неї відбувся в її житлі. Вона не очікувала такої поведінки від відповідачів, не була готова до цього та відчуває глибоке приниження та образу. І навіть, незважаючи на те, що з часу події сплинуло декілька місяців, вона відчуває вдома тривожність, не почувається у безпеці, змушена приймати заспокійливі засоби. Також, у зв`язку з неправомірними діями відповідачів, вона була змушена витрачати свій час на спілкування з працівниками поліції, дізнавачем, прокурором, звертатись за правничою допомогою до адвоката. Спричинену їй моральну шкоду з урахуванням тривалості, тяжкості та глибини страждань, істотності змін у житті та обсягу додаткових зусиль, необхідних для відновлення стану здоров`я та організації життя, вона оцінює у 25 000,00грн. Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідачів на свою користь матеріальну шкоду в сумі 1 800,00 грн та моральну шкоду в сумі 25 000,00грн, а також витрати на правничу допомогу в сумі 3 500,00грн. Ухвалою суду від 07.11.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 04.12.2025 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Бугайченко Т.А. подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого [PERSON] визнає позовні вимоги частково, на суму 3 000 грн, тому з метою забезпечення принципу змагальності у цивільному судочинстві, відповідач [PERSON] бажає пояснити наступне. [PERSON] являється двоюрідною сестрою [PERSON] та [PERSON] по лінії батька [PERSON] . Батько відповідачів є рідним братом матері позивачки. Іще у 2020 році, позивач, разом зі своєю матір`ю забрали до себе проживати їхню спільну рідну бабусю [PERSON] . При цьому будинок, який належав бабусі та у якому проживала остання, [PERSON] із своєю матір`ю привели у непридатний для проживання стан (вирізали труби для опалення, демонтували котел), у 2014 році продали належний бабусі земельний пай, кошти від продажу паю та іншого майна бабусі витратили на власні потреби. Бабуся вигляділа дітей [PERSON] , віддала їй та її матері усе своє майно, а потім стала не потрібна. Зокрема, до дати події, що мала місце, бабуся протягом двох місяців періодично телефонувала батькові [PERSON] та просила щоб він її забрав, оскільки [PERSON] та мати останньої виганяли бабусю із квартири. 26.06.2025 року бабуся знову, у сльозах та вкрай збентежена, зателефонувала до батька відповідачів та повідомила, що її знову виганяють із квартири. Під час телефонної розмови бабусі із батьком відповідачів, [PERSON] прокричала у слухавку, що у батька є 24 години щоб забрати бабу. Її речі вже зібрані. Звичайно від такої несправедливості та відношення [PERSON] та її матері до їх з позивачем рідної бабусі, емоції взяли верх. [PERSON] із сестрою - [PERSON] , приїхали до квартири [PERSON] та під час розмови між ними сталась обопільна бійка. Внаслідок бійки, і [PERSON] і [PERSON] , також отримали від [PERSON] тілесні ушкодження та обидві мали синці і на руках і на ногах. [PERSON] вирвала у [PERSON] шмат волосся. Але свої тілесні ушкодження, які їм завдала [PERSON] , відповідачі не фіксували та до лікарні і до поліції, за наслідком їх нанесення [PERSON] , не звертались, оскільки і подумати не могли, що усе це дійде до суду. Адже у всіх сім`ях трапляються неприємні ситуації. Усі твердження позивачки про те, що дана подія змінила її звичайний спосіб життя, що вона страждала, переживала і тривожилась, не підтверджені жодними доказами, як того вимагає ст. 81 ЦПК України. Судово-психологічна експертиза не проводилась, отже заявлена вимога до відповідачів про стягнення моральної шкоди у розмірі 25 000 грн, є нічим іншим, як бажання позивача покращити своє матеріальне становище. Дана обставина підтверджується також тим, що окрім моральної шкоди позивач просить суд стягнути із відповідачів матеріальні витрати у розмірі 1800 грн, які позивач ніби то понесла на оплату дослідження МРТ. Разом із тим позивач жодним доказом не підтвердила, що дане дослідження їй було призначено лікарем та було їй необхідне. Медичне направлення на дослідження МРТ у справі відсутнє. Також слід звернути увагу на ту обставину, що за наслідками МРТ у [PERSON] жодних патологій, травм, змін - виявлено не було. Крім того, як вбачається із медичного висновку МРТ, виданого на ім`я [PERSON] , дане дослідження було проведено 02.07.2025 року. При цьому, квитанція про оплату вказаних медичних послуг датована 24.09.2025 року. Тож виникає питання кому належить вказана квитанція та де її позивач взяла, а також стає очевидним, що дана квитанція долучена до позову лише з метою безпідставного стягнення із відповідачів грошових коштів. Адже жодні медичні дослідження у нашій країні без попередньої оплати не проводяться. І це є загальновідомий факт. Крім того, звертає увагу, що відповідачі нігті [PERSON] не зривали, коли вона отримала травму пальця на нозі та для чого долучила вказаний фотознімок до справи не зрозуміло. Адже вироком суду та медичною документацією, які наявні у матеріалах справи, не підтверджено тілесне ушкодження пальця на нозі [PERSON] під час бійки, яка мала місце 26.06.2025 року. За вказаних обставин, просить суд, з метою ухвалення справедливого та законного рішення у справі, ретельно дослідити та проаналізувати надані позивачем докази на підтвердження понесених матеріальних витрат та на підтвердження моральної шкоди у розмірі 25000 грн. Також просить суд врахувати дійсні обставини справи та той факт, що бійка, яка мала місце 26.06.2025 року, була обопільною і спровокованою самою [PERSON] . Відповідач [PERSON] вважає розмір компенсації моральної шкоди необґрунтовано великим та не доведеним належними доказами. Якщо суд, за наслідками розгляду справи по суті, дійде до переконання про задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, вважає, що сума у 3000 грн є достатньою для того щоб компенсувати [PERSON] її тривоги і переживання. На підставі викладеного, просить суд при постановленні рішення у справі, виходити із принципів розумності, виваженості та справедливості. У разі задоволення позову стягнути із відповідачів на користь позивача 3000 грн моральної шкоди, а у задоволені вимог про стягнення матеріальної шкоди, відмовити у повному обсязі. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позові, та пояснила, що вина відповідачів у вчинені кримінального правопорушення встановлена вироком суду, проте хоче додати, що навіть не уявляла, що такі дії можуть вчинити відносно неї двоюрідні сестри, тим паче в її житлі. Вона працює відеомейкером, тому через отримані тілесні ушкодження не могла повноцінно працювати. Не виконала приблизно п`ять замовлень, а це 5 тис. гривень. Також не брала нові замовлення. В іншому надала пояснення аналогічні тим, що зазначені у позові. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позицію останньої, також надала пояснення аналогічні тим що викладені у позові. Зазначила, що понесені позивачем судові витрати збільшились, зокрема, це витрати на правничу допомогу адвоката за представництво інтересів позивача в судовому засіданні, про що будуть надані відповідні докази, після ухвалення рішення по суті позовних вимог в порядку ч. 1 ст. 246 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась причини неявки суду не повідомила. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Бугайченко Т.А. надала суду пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на позов. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст .4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Одними із способів захисту цивільного права є відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до вироку Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14.08.2025 року [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.28, ч.1 ст.125 КК України, та кожній призначено покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00грн. Згідно вказаного вироку суду, 26 червня 2025 року, приблизно, о 15 годині 00 хвилин [PERSON] разом з [PERSON] перебувала в приміщенні квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] за місцем проживання [PERSON] . В цей час між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] виник словесний конфлікт. В ході сварки на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, [PERSON] та [PERSON] діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на заподіяння умисних тілесних ушкоджень, групою осіб без попередньої змови між собою, передбачаючи настання можливих суспільно небезпечних наслідків та свідомо бажаючи цього, [PERSON] почала наносити удари [PERSON] , а саме [PERSON] нанесла не менше трьох ударів в область лівого передпліччя та хаотично наносила удари по всьому тілу [PERSON] . В цей час коли [PERSON] перебувала поруч з [PERSON] , яка перебувала в положенні сидячи на дивані, нанесла останній не менше п`яти ударів кулаком правої руки в область всієї довжини правої та лівої ноги, крім того хаотично наносила удари по всьому тілу [PERSON] . Під час того як [PERSON] завдавала удари [PERSON] , [PERSON] також наносила удари [PERSON] , тобто вони разом наносили тілесні ушкодження, таким чином, завдавали удари відкритою долонею рук та кулаками рук, в область лівого передпліччя, нижніх кінцівок та хаотично наносили неакцентовані удари по всьому тілу. Відповідно до висновку експерта №105 від 14 липня 2025 року, згідно наданої медичної документації у [PERSON] малися тілесні ушкодження у вигляді: осаднення верхніх та нижніх кінцівок. Зазначені тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Тобто, [PERSON] обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного діяння у сфері кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи, а саме у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, вчиненого групою осіб, якщо у ньому брали участь декілька (два або більше) виконавців без попередньої змови між собою, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 125 КК України. 26 червня 2025 року, приблизно, о 15 годині 00 хвилин [PERSON] разом з [PERSON] перебувала в приміщенні квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] за місцем проживання [PERSON] . В цей час між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] виник словесний конфлікт. В ході сварки на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин [PERSON] та [PERSON] , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на заподіяння умисних тілесних ушкоджень, групою осіб без попередньої змови між собою, передбачаючи настання можливих суспільно небезпечних наслідків та свідомо бажаючи цього почали наносити удари [PERSON] , а саме [PERSON] перебувала поруч з [PERSON] , яка перебувала в положенні сидячи на дивані, та нанесла останній не менше п`яти ударів кулаком правої руки в область всієї довжини правої та лівої ноги, крім того наносила хаотично наносила удари по всьому тілу [PERSON] . [PERSON] також нанесла не менше трьох ударів ногою в область верхньої частини спини, в область лівого передпліччя та хаотично наносила удари по всьому тілу [PERSON] . Під час того як [PERSON] завдавала удари [PERSON] , [PERSON] також наносила удари [PERSON] , тобто вони разом наносили тілесні ушкодження, таким чином, завдавали удари відкритою долонею рук та кулаками рук, в область лівого передпліччя та хаотично наносили неакцентовані удари по всьому тілу. Відповідно до висновку експерта № 105 від 14 липня 2025 року, згідно наданої медичної документації у [PERSON] малися тілесні ушкодження у вигляді: осаднення верхніх та нижніх кінцівок. Зазначені тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Зі змісту вироку вбачається, що при розгляді кримінального провадження цивільний позов потерпілою [PERSON] не заявлявся. Вказаний вирок суду набрав законної сили. Відповідно до довідки КП «Центральна міська лікарня м.Олександрії» Олександрійської міської ради від 09.10.2025 року №3161, [PERSON] 26.06.2025 року звернулась за медичною допомогою до ортопедо-травматологічного відділення поліклініки даного підприємства і їй було встановлено діагноз: закрита травма грудної клітки справа, множинні осадження верхніх та нижніх кінцівок. Зі слів потерпілої 26.06.2025 року о 15год 00хв її в приміщенні побили відомі їй особи. У відповідності до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Таким чином, враховуючи визначений ч. 6 ст. 82 ЦПК України принцип обов`язковості обвинувального вироку суду у питанні вини відповідачів, позивачка в силу того, що цивільний позов в рамках вказаного вище кримінального провадження нею не заявлявся, обґрунтовано звернулася до суду із даним позовом у порядку цивільного судочинства про відшкодування шкоди, завданої злочинними діями [PERSON] та [PERSON] , і саме вони мають нести відповідальність за завдану позивачці майнову та моральну шкоду. Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. У свою чергу, загальні підстави відшкодування майнової шкоди визначені ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Позивачем на підтвердження понесених нею матеріальних витрат надано копію висновку МРТ головного мозку. МРА, проведеного ФОП [PERSON] , та копію квитанції про оплату вартості послуг МРТ, наданих ФОП [PERSON] , в сумі 1 800,00грн. Разом з тим, як вбачається з вказаного висновку МРТ головного мозку, його було проведено 02.07.2025 року, натомість квитанція про оплату послуг в сумі 1 800,00грн датована 24.09.2025 року. Крім того, з надана позивачем копія квитанції не містить відомостей про те, коли та кому саме було проведено магнітно-резонансну томографію ФОП [PERSON] - [PERSON] та хто здійснив оплату наданих послуг. Також позивачем не надано доказів того, що проведення МРТ було їй зроблено за призначенням лікаря та як наслідок в результаті тілесних ушкоджень, отриманих нею з вини відповідачів. Отже, з огляду на викладене, позивачем не надано належних доказів понесення нею матеріальних витрат, пов`язаних з спричиненням відповідачами їй тілесних ушкоджень, тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити. Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідачів моральної шкоди в сумі 25 000 гривень, суд встановив наступне. Статтею 1167 ЦК України, закріплено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з п. 3,4 постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з п. 9 вищевказаної постанови №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлено, що позивач отримала тілесні ушкодження, які їй були спричиненні відповідачами, що встановлено вироком суду. Вона зазнала моральних страждань та фізичного болю. Суд визнає, що протиправні винні дії відповідачів дійсно завдали позивачу моральної шкоди, оскільки права позивача на безпечне життя і здоров`я були порушені, при цьому, логічним є те, що будь-яка особа у такій ситуації зазнає моральної шкоди, що виражається у душевних стражданнях, яких особа зазнає в зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Окрім того, позивачка у зв`язку з неправомірним втручанням у нормальний уклад її життя була вимушена тимчасово відмовитись від звичайних та професійних справ, брати участь у слідчих діях, та в кінцевому випадку добиватися відшкодування завданої їй шкоди в окремому провадженні по даній цивільній справі. У відповідності до положень ст.263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які були посилання як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, з урахуванням вимог справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, підлягають частковому задоволенню в сумі 20 000,00 гривень, які підлягають стягненню по 10 000,00 грн з кожного з відповідачів. Щодо вимог про стягнення з відповідача 3 500 гривень судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно із статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. До позовної заяви позивачем долучено договір про надання професійної правничої допомоги №04.10 від 02.10.2025 року, укладений між позивачем та адвокатом Гулян Я.В; детальний опис робіт, що надані адвокатом Гулян Я.В. в процесі надання правничої допомоги за Договором про правничу допомогу №04.10 від 02.10.2025 року; квитанцію №255660 від 02.10.2025 року про оплату позивачем вартості послуг за Договором про правничу допомогу №04.10 від 02.10.2025 року в сумі 3 500,00грн. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що розмір вказаних позивачем витрат на правничу допомогу, є співмірним обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, а тому вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню в повному обсязі в сумі 3 5000 грн. Оскільки позивачка, звільнена від сплати судового збору на підставі п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідачів судовий збір на користь держави, відповідно до ст.141ЦПК України у розмірі 1064,96 грн пропорційно задоволеним вимогам (20 000,00грн/25 000,00грн х 1331,20 грн) за вимогу про стягнення моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення. Судовий збір за вимогу про стягнення матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, у сумі 1331,20 грн, віднести за рахунок держави, так як позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial