Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

У листопаді 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з 18.01.2020 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 21.01.2022 року. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Зазначила, що самостійно не може забезпечити належний рівень життя доньці, оскільки є фізичною особою-підприємцем і щомісяний дохід біля 15 000 грн, а батько, відповідач [PERSON] , який є працездатним, може сплачувати аліменти на рівні 1/4 з усіх видів заробітку, оскільки працює на ПРАТ Юженергобуд столяром, з щомісячною зарплатою 20000 грн. Тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 25% частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Також позивач просить судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 04.12.2025 позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви. 09.12.2025 від позивача [PERSON] надійшла заява про усунення недоліків, якою усунено недоліки, зазначені в ухвалі суду від 05.12.2025. Ухвалою суду від 15.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, також зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву про визнання позовних вимог щодо стягнення з нього аліментів у визначеному позивачем розмірі, просив провести розгляд справи без його участі, відзив на позовну заяву не надав. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши докази в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області (а.с.10). Дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади від 04.08.2025 (а.с. 6, 11). Відповідач [PERSON] є працездатним, на утриманні інших осіб не має, матеріальне становище та стан здоров`я дозволяють йому сплачувати аліменти на дитину. Доказів протилежного суду не надано. Відповідно до ч. 1 та 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так само і положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу- із дня подання такої заяви. При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, суд повинен врахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини, дослідивши матеріали справи, суд враховує передбачений законом мінімум на дитину відповідного віку і ту обставину, що обов`язок утримання дитини покладається в рівній мірі на обох батьків, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, але не менш ніж 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 24.11.2025 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Оскільки згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, та у зв`язку з визнанням позову відповідачем, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 50 відсотків судового збору в сумі 605,60 грн (1211,20:2=605,60). На підставі викладеного,

Outcome: approved