Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 42 248,64 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 15 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок» та [PERSON] було укладено договір № 3314600107-493204 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту на умовах строковості, зворотності, платності, за яким відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених у договорі. Договір № 3314600107-493204 укладений за допомогою веб-сайту (https://koshelok.ua/), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Кошельок», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.Зазначений кредитний договір, як вбачається з його змісту, разом із правилами надання кредитів (надалі - правила) складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та за якими позичальник був попередньо ознайомлений. Так, позичальнику надано одноразовий ідентифікатор - «7135» для підписання кредитного договору 3314600107-493204 від 15 жовтня 2021 року, шляхом направлення позичальнику на номер телефону [NUMBER] (вказаного позичальником під час реєстрації в особистому кабінеті) електронного повідомлення смс-повідомлення. Відповідно до умов кредитного договору, ТОВ «Кошельок» взяло на себе зобов`язання надати відповідачці [PERSON] кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту, становить: 8 000,00 грн (п. 1.1. договору, р. 3., паспорту кредиту); початковий строк кредитування, становить:22 днів, (п. 2.1. договору, р. 3., р. 4 паспорту кредиту, п. 1. графіку розрахунків); відсоткова ставка, становить 1,85% на добу за початковий строк кредитування, визначений п. 2.3, п. 3.6., п. 3.7. договору (р. 4. паспорту кредиту, п. 1. п. 2. графіку розрахунків); сума кредиту та нараховані відсотки, за початковий строк користування позикою, на 22 днів, становить: 11 256,00 грн (8 000,00 грн - тіло кредиту + 3 256, 00 грн - відсотки за користування позикою за перші 22 днів, р. 4. паспорту кредиту, п. 1. п. 2 графіку розрахунків). Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці [PERSON] кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору та перерахував грошові кошти на банківську картку № [NUMBER] , яку відповідачка вказала в особистому кабінеті як банківська картка на яку кредитодавець повинен перерахувати кошти, згідно договору № 3314600107-493204 від 15 жовтня 2021 року. Відповідачка [PERSON] підтвердила виникнення своїх зобов`язань відповідно до умов укладеного кредитного договору шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме: отримавши кредитні кошти відповідачка не скористалася своїм правом протягом 14 календарних днів із дня укладання кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі у разі отримання нею грошових коштів (розділ 7 паспорту кредиту). Згідно п. 3.6. та п. 3.7. кредитного договору, строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів, тобто з 06 листопада 2021 року до 03 лютого 2022 року за ставкою 2,2% на добу. На момент подання позовної заяви у відповідачки [PERSON] виникла заборгованість за сплатою кредиту та відсотків за користування позикою у розмірі27 096,00 грн,з яких: 8000,00 грн- тіло кредиту; 3256,00 грн - відсотки за початковий строк користування позикою; 15840,00 грн - відсотки за продовжений строккористування позикою). Основна сума заборгованості за період з 07 лютого 2022 року по 15 січня 2025 року складає:27 096,00 грн. Інфляційні збитки за період з 03 лютого 2022 року по 15 січня 2025 року складають 12754,09 грн, а 3% річних, згідно зст. 625 ЦК України за період з 03 лютого 2022 року по 15 січня 2025 року - 2 398,55 гривень. Враховуючи викладене вище, загальна сума боргу, що підлягає стягненню за договором № 3314600107-493204 від 15 жовтня 2021 року станом на 15 січня 2025 року становить: 42 248,64 грн, яка складається з: 8 000,00 грн - заборгованість за сумою кредиту; 19 096,00 грн - заборгованість за відсотками за користування позикою; 12 754,09 грн - інфляційні збитки за період з 03 лютого 2022 року по 15 січня 2025 року; 2 398, 55 грн - 3% річних за період з 03 лютого 2022 року по 15 січня 2025 року. Також, позивач повідомляє, що відповідачка [PERSON] неодноразово користувалася послугами кредитування у ТОВ «Кошельок», а саме «3» рази, що свідчить про те, що їй достовірно були відомі всі істотні умови кредитування в ТОВ «Кошельок» та наслідки невиконання умов договору. Позивач вважає, що його позовні вимоги, викладені в цій позовній заяві є обґрунтованимита такими, що підлягають задоволенню судом в повному обсязі. Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 04 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак у поданій позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. У судове засідання представниця відповідачки адвокат Зизич Н.Ю. не з`явилася, через канцелярію суду подала письмові пояснення на вказану позовну заву про стягнення заборгованості, справу просила розглядати у їх відсутності, позовну заяву задовольнити частково, а саме: стягнути тіло кредиту, без відсотків, пені, штрафів, інфляційних витрат та 3% річних. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів у справі, які є належними, допустимими та достатніми у своїй сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом установлено, що 15 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок» та [PERSON] було укладено договір № 3314600107-493204 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до умов якого, відповідачцібув наданий кредит у сумі 8 000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки, на строк 22 днів, зі сплатою відсотків 1,85% на добу за початковий строк кредитування. Договір підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором - «7135». ПовідомленнямТОВ «Таскомбанк» від 15 листопада 2024 року №34858/47.1. підтверджено, що в рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам банком було здійснено переказ грошових коштів на рахунки одержувачів до яких емітовані електронні платіжні засоби, а саме: 15 жовтня 2021 року; картка отримувача: [NUMBER] ; сума: 8 000,00 грн; відправник: ТОВ «Кошельок». ПовідомленнямТОВ «ТАС ЛІНК» підтверджено, що 15 жовтня 2021 року через платіжну систему ТОВ «ТАС ЛІНК» було проведено успішне зарахування на карту клієнта, а саме: дата проведення операції: 15 жовтня 2021 року; сума операції: 8 000,00 грн; номер карти: [NUMBER] ; опис замовлення: видача кредитних коштів, договір займа №3314600107-493204. Згідно з детальним розрахунком заборгованості за договором № 3314600107-493204 від 15 жовтня 2021 року про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, залишок заборгованості відповідачки [PERSON] складає: 27 096,00 грн, з яких: 8 000,00 - заборгованість за тілом кредиту; 3 256,00 - заборгованість за відсотками в межах лояльного періоду; 15 840,00 грн - заборгованість за відсотками за продовжений строк користування позикою. Відповідно до розрахунку інфляційних збитків та 3% річних, згідно зі ст. 625 ЦК України,загальна сума боргу відповідачки за договором № 3314600107-493204 від 15 жовтня 2021 року станом на 03 лютого 2022 рокустановить: 27 096,00 грн; інфляційні збитки за період з03 лютого 2022 року по 15 січня 2025 року складають: 12 754,09 грн; 3% річних за період з 03 лютого 2022 року по 15 січня 2025 року складають:2 398,55 грн. Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Правовими нормами ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Статтею 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ч.ч. 3, 4, 6 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12 ст. 11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Правовими нормами ст. 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Позивачем ТОВ «Кошельок» зобов`язання за Договором № 3314600107-493204 від 15 жовтня 2021 року про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, виконані у повному обсязі та надані відповідачці [PERSON] грошові кошти в розмірі 8 000,00 грн.Відповідачка зобов`язання відповідно до умов указаного договору про надання коштів у позику не виконала і кредитні кошти в сумі 8 000,00 грн не повернула, чим не дотрималася договірних зобов`язань. Отже, з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ «Кошельок» підлягають стягненню грошові кошти за кредитним договором № 3314600107-493204 від 15 жовтня 2021 року в розмірі 42 248,64 грн, з яких: 8 000,00 грн - заборгованість за сумою кредиту; 19 096,00 грн - заборгованість за відсотками за користування позикою; 12 754,09 грн - інфляційні збитки за період з 03 лютого 2022 року по 15 січня 2025 року; 2 398,55 грн - 3% річних за період з 03 лютого 2022 року по 15 січня 2025 року. Договір № 3314600107-493204 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, що укладений 15 жовтня 2021 року між ТОВ «Кошельок» і відповідачкою [PERSON] , не визнаний у встановленому порядку недійсним, а тому в силу положень ст.ст. 6, 204, 207, 627, 629, 638, 639 і 642 ЦК України цей правочин є правомірним, чинним та обов`язковим для виконання. Щодо стягнення з відповідачки інфляційних збитків 3% річнихсуд зазначає наступне. Позивач надав розрахунок інфляційних збитків та 3 % річних нарахованих за період з 03 лютого 2022 року по 15 січня 2025 року, за яким інфляційні збитки за вказаний період становлять -12 754,09 грнта 3% річних становлять - 2 398,55 грн. Так, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В Постанові Пленуму Вищого Господарського суду України №14 від 17 грудня 2013 року зазначено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Сплата 3% річних від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом), так само як і інфляційні нарахування майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Так, Верховний суд у постанові від 18 березня 2019 року у справі №210/5796/16 прийшов до висновків, що інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та 3% річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові. Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX(набрав чинності 17 березня 2022 року)розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Отже, пунктом 2 частини 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2120-IX передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Таким чином, нарахування інфляційних втрат у розмірі 12 754,09 грн та 3% річних у розмірі 2 398,55 грн на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України не підлягають стягненню з відповідачки за період з 03 лютого 2022 року по 15 січня 2025 року. Суд вважає таке нарахування безпідставним, а позовну вимогу щодо нарахування такої суми, такою що не підлягає задоволенню. Отже, дослідивши надані позивачем ТОВ «Кошельок» докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Крім цього, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються, у разі часткового задоволення позову, на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з урахуванням наведених обставин та положень закону, витрати на сплату судового збору, які повинна сплатити відповідачка позивачу, становлять 1 1553,60 грн, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial