Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 28 червня 2024 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 1598395 про надання коштів в розмірі 29900 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, які відповідач зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування коштами, відповідно до умов договору. Позивач виконав своє зобов`язання за договором та надав відповідачу кошти в розмірі передбаченим договором на банківську картку № [NUMBER] . Але відповідач зобов`язання за договором не виконав і сума заборгованості відповідача за договором № 1598395 від 28 червня 2024 року складає 184333 грн. 50 коп., з яких 29900 грн. 00 коп. сума заборгованості за сумою кредиту, 139483 грн. 50 коп. сума заборгованості за процентами за користування кредитом, 14950 грн. 00 коп. сума заборгованості за штрафними санкціями, тому позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості в примусовому порядку. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, згідно наявного в справі клопотання просив проводити розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував (а. с. 39-40 зворот, 89 зворот). Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився причини неявки суду не повідомив (а. с. 89). Суд постановив проводити заочний розгляд справи. Представником позивача заявлено клопотання про витребування доказів, судом відмовлено в задоволені вказаного клопотання, з підстав не відповідності змісту клопотання вимогам ст. 84 ЦПК України. З`ясувавши обставини по справі, дослідивши докази, що маються у справі надані позивачем на підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 28 червня 2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», як позикодавцем, та відповідачем, як позичальником, був укладений договір №1598395 про надання коштів у кредит, відповідно до якого відповідач отримав у кредит кошти в сумі 29900 грн. 00 коп. терміном на 360 днів зі сплатою відсотків за користування коштами, які передбачені в п.п. 1.5.1-1.11 договору, а також сплатою штрафу за неналежне виконання зобов`язань відповідно до п. 6.4 (а. с. 9-12). Відповідно до листа ТОВ «ПЕЙТЕК» №20250410-86 від 10 квітня 2025 року, 28 червня 2024 року було проведено успішне зарахування на карту клієнта 29900 грн. 00 коп., номер карти [NUMBER] (а. с. 13). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № 1598395 від 28 червня 2024 року заборгованість відповідача складає 184333 грн. 50 коп., з яких 29900 грн. 00 коп. сума заборгованості за кредитом, 139483 грн. 50 коп. сума заборгованості за процентами, 14950 грн. 00 коп. сума заборгованості за штрафними санкціями (а. с. 13 зворот-16). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» - пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. З`ясувавши обставини, якими обґрунтовує свої вимоги позивач, та дослідивши докази подані позивачем на їх підтвердження, суд вважає, що між позивачем та відповідачем виникли кредитні правовідносини, за якими відповідач отримав кошти в кредит від позивача і їх не повернув, тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми простроченої заборгованості за договором в розмірі 184333 грн. 50 коп. в межах пред`явлених позовних вимог, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір сплачений ним під час звернення з позовом до суду (а. с. 6, 28). Крім того, позивач вказує, що ним понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30150 грн. 03 коп. На підтвердження понесених витрат позивач надав суду договір про надання правової (правничої) допомоги від 10 березня 2025 року, укладений між позивачем та адвокатським об`єднанням «СВК ПАРТНЕРС», рахунок на оплату №216 від 22 квітня 2025 року,, акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 29 квітня 2025 року та платіжну інструкцію №14043 від 28 квітня 2025 року (а. с. 66-6). Враховуючи зазначене, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30150 грн. 03 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 526-530, 533, 536, 549, 598, 610-615, 624-626, 638-643, 1046-10561 ЦК України;

Outcome: approved