Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із вказаним позовом. Позовні вимоги вмотивовані тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , по смерті якої залишилося спадкове майно, а саме - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . 24 грудня 1997 року від імені [PERSON] був посвідчений заповіт, згідно з яким все своє майно вона заповіла дочці [PERSON] . Інших спадкоємців немає. У зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів про право власності на вказане спадкове майно, позивачу було відмовлено в нотаріальному оформленні спадкових прав, а тому просила суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] . У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач Маневицька селищна рада Камінь-Каширського району Волинської області свого представника для участі в розгляді справи не направила, проте подали до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у відсутності їх представника, проти позовних вимог не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази у справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , від імені якої 24 грудня 1997 року було посвідчено заповіт, згідно з яким все своє майно вона заповіла [PERSON] (а.с. 7, 10). Із витягу з погосподарської книги № 1 за 2021-2025 роки та довідки виконавчого комітету Маневицької селищної ради Волинської області № 409 від 02 грудня 2025 року вбачається, що по особовому рахунку № [NUMBER] будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадкодавець [PERSON] до дня смерті постійно була зареєстрована за вказаною адресою разом із дочкою [PERSON] . 24 грудня 1997 року від імені [PERSON] . Черевахівською сільською радою був посвідчений заповіт на ім`я дочки [PERSON] . Інших спадкоємців немає. Згідно з висновком Маневицького архітектурно планувального підприємства від 27 січня 2025 року житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться в [ADDRESS] , відповідають діючим державним будівельним, санітарним і пожежним нормам (а.с. 16). За вимогами ч. 1 ст. 328, п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. Згідно зі ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235, ч. 1 ст. 1236 цього ж Кодексу заповідач може призначати своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати в майбутньому. Згідно з ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України унормовано, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 Цивільного кодексу України унормовано, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом установлено, що [PERSON] прийняла спадщину шляхом спільного проживання, проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 98/02-31 від 24 січня 2025 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на спадкове майно, а саме - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] (а.с. 15). Відповідно до повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України № 1132/01-16 від 10 листопада 2025 року, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведена спадкова справа № 38 за 2025 рік. 24 січня 2025 року з заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] (а.с. 26-29). Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги те, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину у встановлений законом строк та спосіб, суд приходить висновку про доцільність визнання за позивачем право власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved