Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

10 грудня 2025 року до Київського райсуду міста Одеси звернулась заявниця з вищевказаною заявою, в подальшому цивільна справа була направлена до Овідіопольського районного суду Одеської області, в порядку ст. 27,31 ЦПК України. В обґрунтуванні своєї заяви, заявниця зазначила, що на час подання заяви вона перебуває у шлюбі з [PERSON] , при цьому подана позовна заява до суду про розірвання шлюбу, в період шлюбу та [PERSON] систематично вчиняв насильницькі дії відносно [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] морально та економічного характеру, ображав її та неповнолітнього сина, принижував як особистість та має намір до цих пір позбавити її права користування садовим будинком та земельною ділянкою, площею 0.0093 га, розташованого за адресою : [ADDRESS] і, кадастровий номер № 5123755800:01:02:4106 (далі по тексту нерухоме майно), який вона побудувала за свої власні кошти придбавши земельну ділянку. Зацікавлена особа [PERSON] постійно приїжджає до об`єкту нерухомого майна [PERSON] , морально психологічно тисне на неї з мето. переоформлення нерухомого майна на нього ,здійснюючи на неї моральний тиск . Заявниця такий тиск сприймає реально, зацікавлена особа [PERSON] має інше постійне житло в місті Одесі, а тому заявниця просить суд : -примусово виселити зацікавлену особу [PERSON] з нерухомого майна ; -заборонити відповідачу перебувати у нерухомому майну. Видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк 6 (шість) місяців , яким встановити наступні тимчасові обмеження його відносно заявниці [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а саме: - заборонити наближення до неї та неповнолітнього сина на 100 метрів, по місцю її та його сина, проживання за адресою : [ADDRESS] і , кадастровий номер № 5123755800:01:02:4106 , - заборонити наближення до неї та неповнолітнього сина на 100 метрів, по місцю її роботи за адресою: [ADDRESS] , - заборонити наближення до неї та неповнолітнього сина на 100 метрів, по місцю навчання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , Одеський ліцею №2, за адресою: [ADDRESS] ; - заборонити наближення до неї та неповнолітнього сина на 100 метрів, по місцю навчання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , Одеський ліцею №2, за адресою: [ADDRESS] . - заборонити [PERSON] та через інших осіб розшукувати [PERSON] , якщо за власним бажанням перебувати у місці , невідомому кривднику переслідувати заявницю та в будь- який спосіб спілкування зі заявницею; - заборонити вести листування, телефонні переговори , розмови в соціальних мережах та менеджерах або контактувати зі заявницею та її неповнолітнім сином через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Зобов`язати поліцію забезпечити негайне виконання обмежувального припису. Заявниця просить суд розглядати її заяву без її присутності. Представник зацікавленої особи копію заяви та матеріали до неї отримав належним чином , до суду направи заперечення з яких видно, що заява є необґрунтована та просить відмовити в її задоволенні. Зацікавлена особа терміновий заборонний припис не оскаржував. Відповідно до ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою яка постраждала від домашнього насильства або їх представником у випадках зазначених законом. Відповідно до Закону України "Про запобіганню та протидію домашньому насильству" ч.2 ст.3 визначено перелік осіб на яких поширюється його дія. Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини і, перш за все, прав жінок. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушенням прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства. Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заявниця просить висилити зацікавлену особу [PERSON] з нерухомого майна та заборонити йому користуватись вищевказаним нерухомим майном, з матеріалів справи видно, що дійсно 26 липня 2024 року нерухоме майно зареєстровано за заявницею [PERSON] , [INFO] , яке було придбано під час шлюбу. З матеріалів справи видно, що зацікавлена особа [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , є військовослужбовцем ЗСУ . З прояснень учасників цивільного провадження видно, що [PERSON] у вищевказаному садовому будинку та земельної ділянки не проживає та не перебуває, його речі були передані через третіх осіб. Отже заявлені вимоги, щодо виселення та заборони користуватись нерухомим майном є не актуальним на час розгляду справи не підлягають задоволенню Заявниця просить встановити обмежувальний припис заявнику , шляхом тимчасового обмеження прав заявника та (або) покладення на нього обов`язків встановлений ст.26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашнього насильства». 09 грудня 2025 року уповноваженою особою ВП №1 Одеського РУП ГУНП в Одеській області відносно [PERSON] був прийнятий терміновий заборонений припис до 18 грудня 2025 року стосовно постраждалої особи [PERSON] . На час розгляду справи даний припис учасниками справи не оскаржувався. При наявності даного припису зацікавлена особа [PERSON] , продовжував здійснювати домашнє насильство в відносно заявниці [PERSON] . Враховуючи викладене, оцінюючи всі встановлені судом обставини та досліджені докази, з урахуванням оцінки виниклих між учасниками конфлікту стосунків, суд доходить висновку про те, що заявниця обґрунтовано звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису і її права мають бути захищенні судом шляхом видачі відповідного обмежувального припису, оскільки заявниця дійсно є постраждалою особою від домашнього насильства, а його кривдником є заінтересована особа [PERSON] . З огляду на вказані обставини, суд доходить до висновку про необхідність встановлення обмежувального припису, а тому заява [PERSON] підлягає задоволенню. В силу частини 3 статті 350-5 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Відповідно до п.10 ч.1 ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial