Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

У грудні 2024 року адвокат Жага Едуард Григорович в інтересах [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТ Факторинг Україна, Державного підприємства «СЕТАМ», [PERSON] , [PERSON] , в якому просить: - визнати недійсним правочин електронних торгів, укладений за результатами прилюдних торгів, які проводились Державним підприємством «Сетам» з реалізації лоту №415921 з реалізації нерухомого майна, а саме садового будинку загальною площею 235,4 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,527 га з кадастровим номером 8000000000:90:618:0006, що розташована за адресою [ADDRESS] ; - визнати незаконним та скасувати протокол електронних торгів № 479017 від 07.05.2020, переможцем яких став відповідач [PERSON] щодо проведення електронних торгів з реалізації нерухомого майна, а саме садового будинку загальною площею 235,4 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,527 га з кадастровим номером 8000000000:90:618:0006, що розташована за адресою [ADDRESS] ; - визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставленого майна №754 від 27.05.2020, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу міста Київ Рогач Вадимом Вікторовичем, на садибний будинок загальною площею 235,4 кв.м., що розташований за адресою [ADDRESS] . - скасувати державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зареєстроване 27.05.2020 за [PERSON] , право власності на садовий будинок загальною площею 235,4 кв.м., що розташований за адресою [ADDRESS] , номер запису про право власності 36646404; - визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна на аукціоні з реалізації заставленого майна № 755 від 27.05.2020, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу міста Київ Рогач Вадимом Вікторовичем, на земельну ділянку площею 0,527 га, з кадастровим номером 8000000000:90:618:0006, що розташована за адресою [ADDRESS] ; - скасувати державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зареєстроване 27.05.2020 за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,527 га, з кадастровим номером 8000000000:90:618:0006, що розташована за адресою [ADDRESS] , номер запису про право власності 36646307. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що (1) кошти із споживчого кредиту відповідно до кредитного договору, укладеного між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП ФАКТОРИНГ України», та [PERSON] не втрачались на будівництво, оскільки спірний будинок був збудований за рахунок коштів з проданої квартири [ADDRESS] , власником якої була [PERSON] ; (2) у [PERSON] та у [PERSON] заборгованості по кредитному договору не було, оскільки [PERSON] вносила передбачені договором платежі у строк, передбачений кредитним договором; (3) [PERSON] та [PERSON] не отримували повідомлення від Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП ФАКТОРИНГ України», про погашення заборгованості за кредитним договором, що є передумовою для вчинення виконавчого напису, а отже стягувачем не було дотримано вимог щодо повідомлення іпотекодавця та кредитора про звернення за вчиненням виконавчого напису; (4) при зверненні до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про вчинення виконавчого напису стягувач не надав жодних належних доказів про заборгованості за кредитним договором у [PERSON] та [PERSON] (5) виконавчий напис не підлягав виконанню, оскільки був вчинений з порушенням процедури, зокрема без дотримання строків для його вчинення, оскільки право стягувача звернутися за вчиненням виконавчого напису виникало з часу коли боржник припинив повернення грошових коштів за кредитним договором, в свою чергу виконавчий напис був вчинений майже на чотири роки пізніше з настання такого строку; (6) приватний виконавець не дотримався вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який не дозволяв реалізацію будинку і земельної ділянки, оскільки такі об`єкти були предметом іпотеки та виступали, як забезпечення зобов`язань за споживчим кредитом, який був нааданий [PERSON] в іноземній валюті, та використовувалася як місце постійного проживання [PERSON] та її сина позивача [PERSON] . З огляду на викладене позивач вважає, що електронні торги з реалізації нерухомого майна, а саме садового будинку загальною площею 235,4 кв.м., що розташований за адресою [ADDRESS] , та земельної ділянки площею 0,527 га з кадастровим номером 8000000000:90:618:0006, що розташована за адресою [ADDRESS] , які проводились Державним підприємством «СЕТАМ», були проведені з порушенням вимог законодавства, у зв`язку з протокол електронних торгів № 479017 від 07 травня 2020 року, переможцем яких став [PERSON] є незаконним та підлягає скасуванню, також державна реєстрація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, якою зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку та садибний будинок за [PERSON] підлягають скасуванню. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 грудня 2024 року позовну заяву передано на розгляд судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09 січня 2025 року прийнято до розгляду справу № 753/25056/24, підготовче судове засідання призначено на 18 лютого 2025 року. 06 лютого 2025 року від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що (1) позов подано поза межами встановленого законом трьохмісячного строку на оскарження результатів торгів, про проведення яких позивач був достовірно обізнаний ще у вересні 2020 року, оскільки звертався до суду з позовом у справі № 753/15590/20; (2) доводи позивача про його спільне проживання із померлою [PERSON] є недоведеними; (3) посилання позивача на порушення порядку вчинення виконавчого напису № 642 від 24 лютого 2014 року приватним нотаріусом Бондар І.М. є безпідставним, оскільки питання правомірності вчинення цього виконавчого напису досліджувалося у справі № 758/14106/20 і у задоволенні позову [PERSON] було відмовлено, а позивач у цій праві взагалі не заявляє вимогу про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню; (4) позивач не надає жодних доказів на підтвердження відсутності у [PERSON] заборгованості за кредитним договором; (5) позивач не був отримувачем кредиту за кредитним договором, не є майновим поручителем за ним, не мав і не має місця проживання у садовому будинку, який за своїм правовим режимом не є об`єктом житлової нерухомості, а тому до вказаних відносин, всупереч твердженням позивача, не застосуються положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідач також вказує, що обрани позивачем спосіб захисту не належним і ефективним, оскільки позивач не був учасником торгів, а відтак не може заявляти вимоги про їх визнання недійсними; повивач взагалі не вказує. які саме правила проведення електронних торгів було порушено і чи вплинули ці порушення на результат електронних торгів. Наголошує, що позивач не залучив до участі у справі продавця майна - приватного виконавця, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Окремо, відповідач зауважує, що позивач не наводить жодних обставин порушень у сфер проведення державної реєстрації прав, що свідчить про неналежність вимог про скасування державної реєстрації як способу захисту, і також вказує на недобросовісність дій позивача, які фактично направлені на уникнення сплати богу та звернення стягнення на майно. 17 лютого 2025 року ДП «Сетам» подало відзив на позовну заяву, в якому також заперечило проти задоволення позову, вказуючи, що електронні торги відбулися з дотриманням норм чинного законодавства на момент проведення торгів, у оператора торгів відсутній обов`язок і повноваження давати правову оцінку діям державних виконавців, в тому числі перевіряти відомості, наведені у заявці, на відповідність дійсності та чинному законодавству, а позивач жодних доказів на підтвердження своїх доводів про недійсність електронних торгів недійсним не надав. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18 лютого 2025 року підготовче засідання відкладено на 31 березня 2025 року та задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 17 березня 2025 року ТОВ «ОТП Факторинг України» надіслало пояснення та витребуванні докази. 17 березня 2025 року надійшла витребувана спадкова справа. 27 березня 2025 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна повідомила про неможливість виконання ухвали суду. 31 березня 2025 року підготовче засідання відкладено на 27 травня 2025 року. 27 травня 2025 року підготовче засідання відкладено на 27 червня 2025 року. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 27 червня 2025 року відкладено підготовче засідання на 30 липня 2025 року, залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача [PERSON] , [PERSON] , відмовлено у залученні до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Вадима Вячеславовича, Сьомої київської державної нотаріальної контори, повторно витребувано у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Вадима Вячеславовича копії матеріалів виконавчого провадження №600065422, відкритого 13 вересня 2019 року, в межах якого [PERSON] є боржником. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 30 липня 2025 року відкладено підготовче засідання на 23 вересня 2025 року, повторно витребувано у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Вадима Вячеславовича копії матеріалів виконавчого провадження №600065422, відкритого 13.09.2019, в межах якого [PERSON] є боржником. 25 серпня 2025 року від [PERSON] надійшла заява з додатками. 23 вересня 2025 року підготовче засідання відкладено на 05 листопада 2025 року. Ухвалою суду від 05 листопада 2025 року підготовче провадження у справі № 753/25056/24 закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 11 грудня 2025 року. 11 грудня 2025 року розгляд справи відкладено на 28 січня 2026 року. 28 січня 2026 року у судовому засіданні оголошено перерву до 06 лютого 2026 року. Відповідачі-2, 4 у судове засіданні з розгляду справи не з`явилися, своїх представників не направили, у поданих до суду заявах просила розглядати справу за їх відсутності. Треті особи у судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке. Як слідує з матеріалів справи, 20 липня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № ML-005/095/2007, за умовами якого вона отримала кредит в сумі 75 300 дол. США. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] , укладено договір іпотеки № PCL-005/095/2007, предметом якого були: будинок за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:90:618:0006. 24 лютого 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 642, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - садовий будинок та земельну ділянку, площею 0,0527 га, кадастровий номер 8000000000:90:618:0006, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . [INFO] померла мати позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10 липня 2019 року. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, зокрема нерухоме майно, а cаме садовий будинок загальною площею 235,4 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельна ділянка площею 0,527 га, з кадастровим номером 8000000000:90:618:0006, що розташована за адресою [ADDRESS] . [PERSON] 27 травня 2017 року склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної кантори Браславською О.Г. за реєстровим №5-441, відповідно до якого спадкоємцем всього майна померлої, де б воно не було, і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, і на що за законом матиме право, є її син [PERSON] . Після смерті [PERSON] державним нотаріусом Сьомої київської державної нотаріальної контори Шапченко О.А. заведена спадкова справа № 429/2019 за заявою [PERSON] від 18 липня 2019 року, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 18 липня 2019 року. 09 січня 2020 року [PERSON] подав заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом, однак виявив волевиявлення на прийняття спадщини за законом, проте свідоцтво про право на спадщину ні за заповітом, ні за законом, на вказане нерухоме майно, позивач не отримав. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова В.В. від 13 вересня 2019 року відкрито виконавче провадження № 60065422 з примусового виконання виконавчого напису № 642 від 24 лютого 2014 року. В межах вказаного виконавчого провадження, відповідно до протоколу № 479017 проведення електронних торгів, 07 травня 2020 року було проведено електронні торги з реалізації іпотечного майна - садового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Переможцем торгів став [PERSON] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, право власності на нерухоме майно, що було предметом іпотеки, зареєстровано за [PERSON] 14 січня 2021 року [PERSON] відчужив 1/2 частку садибного будинку загальною площею 235,4 кв.м., що розташований за адресою [ADDRESS] на користь [PERSON] . Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним; відновлення становища, яке існувало до порушення (п.п. 2, 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ст. 650 Цивільного кодексу України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Як встановлено ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Підставами недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог закону в момент його укладення (ч. 1 ст. 215 ЦК України). Згідно з ч.1. ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом не дійсний, є недійсним з моменту його вчинення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19 дійшла висновку про те, що, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, проведення процедури прилюдних торгів є правочином. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 201/18443/17 зауважив, що правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, в разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 (далі - Порядок). Підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визнаних Порядком реалізації арештованого майна, а саме правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування правил, інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу чи боржнику про час, дату, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо); правил, які регулюють сам порядок проведення торгів; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів. Такий саме за змістом висновок викладено і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 367/6231/16-ц. Таким чином при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 (далі - Порядок реалізації арештованого майна) та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. У цій справі у своїх заявах по суті спору позивач не зазначає, які вимоги (положення) Порядку реалізації арештованого майна були порушені під час підготовки, проведення торгів та оформлення їх кінцевих результатів. а також інших норм законодавства при проведенні електронних торгів. Під час розгляду справи суд не встановив порушень Порядку реалізації арештованого майна, які могли вплинути на результати торгів під час їх проведення, а тому дійшов висновку про відсутність підстав для визнання цих торгів та їх результатів недійсними. Посилання позивача на реалізацію майна всупереч вимогам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» суд відхиляє, оскільки позивачем не надано належних та достовірних доказів того, що спірний садовий будинок є єдиним місцем його постійного проживання. Посилання позивача на те, що він постійно проживає у вказаному будинку суд вважає безпідставними, оскільки сам позивач у заяві про прийняття спадщини від 09 січня 2020 року зазначає свої місцем проживання [ADDRESS] . Довідки Садівничого товариства «Енергетик» від 10 листопада 2018 року та від 19 травня 2020 року на підтвердження постійного проживання позивача разом із [PERSON] суд відхиляє, оскільки повноваження садівничого товариства на складання таких довідок законодавством не встановлені, а зі змісту таких довідок неможливо встановити, яким чином голова садівничого товариства дійшов висновку про такий факт. Таким чином позивач не довів, що на спірні правовідносини поширюється дія положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Також суд відхиляє посилання позивача на те, що виконавчий напис, вчинений 24 лютого 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на предмет іпотеки, не підлягав виконанню, так як був вчинений з порушенням процедури, оскільки відповідні вимоги про визнання його таким, що не підлягає виконанню, позивачем не заявлялися. Суд також враховує, що аналогічні доводи щодо порушень, допущених під час вчинення цього виконавчого напису, були предметом оцінки судів всіх інстанцій у справі № 758/14106/20 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , приватного нотаріуса Бондар Ірини Михайлівни, Державного підприємства «СЕТАМ» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, які відмовили у задовленні позову [PERSON] з тих підстав, що позивачка не довела порушення приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. при вчиненні виконавчого напису за № 642 від 24 лютого 2014 року вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», а також положень Порядку вчинення нотаріальних дій. Посилання позивача на відсутність у [PERSON] та у [PERSON] заборгованості по кредитному договору не підтверджують жодними доказами, як і не спростовано правильності розрахунку заборгованості за кредитним договором, який став підставою для вчинення виконавчого напису. З огляду на викладене, наведені позивачем обставин і доводи не є підставами для визнання недійсними оспорюваних позивачем торгів. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17, набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів. Тобто, сторонами договору купівлі-продажу, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці - державна виконавча служба та організатор електронних торгів, та покупець-переможець електронних торгів. У справі про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами проведення електронних торгів, в якості відповідачів мають залучатись всі сторони правочину - державна виконавча служба, організатор торгів та переможець. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України). Статтею 51 ЦПК України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (такий висновок викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 300/808/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 грудня 2023 року у справі № 363/2300/20, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2023 року у справі № 753/8710/21). У цій справі [PERSON] пред`явив позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТ Факторинг Україна, Державного підприємства «СЕТАМ», [PERSON] , [PERSON] , натомість позовні вимоги до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова В.В. не пред`являв, як і не залучив його як відповідача (співвідповідача) у цій справі. З огляду на викладене у задоволенні позовних вимог слід відмовити також внаслідок їх пред`явлення до неналежного складу відповідачів. Згідно з ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 81 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Беручи до уваги встановлені обставини спору, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими і достатніми доказами наявності підстав для визнання недійсними електронних торгів з реалізації лоту №415921 - нерухомого майна, а саме садового будинку загальною площею 235,4 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,527 га з кадастровим номером 8000000000:90:618:0006, що розташована за адресою [ADDRESS] ; Суд також зауважує, що оскільки продаж майна на публічних торгах є правочином, то за певних умов (зокрема, у разі ефективності такого способу захисту для позивача) можна оскаржити саме цей правочин, а не протокол як документ, який засвідчує вчинення цього правочину. Вимоги про визнання недійсними протоколу публічних торгів є неналежним і неефективним способом захисту. Такий самий підхід слід застосовувати і щодо оскарження іншого документа - акту про проведені електронні торги (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 (пункт 104), від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20 (пункт 9.66)). Аналогічний підхід застосовний до вимоги про визнання недійсним Свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів, адже такий документ не породжує жодного права, а лише підтверджує факт, який визнається недійсним. Пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права; після початку відображення таких відомостей (записів) у цьому реєстрі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпують свою дію (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18, пункт 100), від 23 листопада 2021 року № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21, пункт 152), від 29 листопада 2023 року (провадження № 513/879/19 (провадження № 14-49цс22, пункт 55)), постанова Верховного Суду від 26 лютого 2025 року у справі № 307/3081/17 (провадження № 61-9648св23)). З огляду на зазначене, вимоги позивача про визнання недійсним протоколу електронних торгів № 479017, свідоцтв про придбання нерухомого майна на аукціоні та про скасування державної реєстрації права власності за [PERSON] задоволенню не підлягають також як і такі, що є неефективним способом захисту. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Outcome: dismissed