Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

У листопаді 2025 року до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом, в якій позивач вказала на те, що [INFO] у м. Новомиргород Новоукраїнського району Кіровоградської області у віці 72 роки помер [PERSON] . За життя померлому, [PERSON] належав житловий будинок, розташований по [ADDRESS] (у подальшому нумерацію будинку змінено на - [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю БТІ №25 від 14.11.2025р. на адвокатський запит) у м. Новомиргород Кіровоградської області. Приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області Забуранною О.В. 27 січня 2023 року заведено спадкову справу, номер у нотаріуса - №17/2023, номер у спадковому реєстрі - 70194590, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи №71292417, з датою видачі витягу - 27.01.2023р. Після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за законом звернулася [PERSON] , дружина померлого. Інші спадкоємці за законом, донька померлого - [PERSON] та син померлого, [PERSON] з заявою про прийняття спадщини не зверталися і на спадщину після смерті їх батька не претендують. Таким чином, єдиним спадкоємцем за законом нерухомого майна (житлового будинку, що є предметом спору за даним позовом) після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] . Позивач звернувся до органу БТІ і отримав архівну довідку №563634 від 15.11.2024р., зі змісту якої вона дізналася про те, що за архівними даними реєстрових книг Обласного комунального підприємства Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації станом до 01.01.2013р. реєстрація права власності на житловий будинок за адресою по [ADDRESS] не проводилась, тобто покійний [PERSON] не встиг звернутися до нотаріуса для виготовлення правовстановлюючого документу на будинок та не зареєстрував у БТІ право власності на будинок на підставі відповідного правовстановлюючого документу. У подальшому, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями під [ADDRESS] позивачу було відмовлено приватним нотаріусом Новомиргородського районного нотаріального округу Забуранною О.В., що підтверджується постановою нотаріуса від 26.11.2024р. №264/02-31. Підставою для відмови нотаріусом у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями під [ADDRESS] послужило відсутність документу, що посвідчує право власності на вищезазначене майно. Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок садибного типу по [ADDRESS] , рік побудови житлового будинку - 1979 рік., тобто будинок збудований до 05 серпня 1992 року. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, [PERSON] , який помер [INFO] у м. Новомиргород Новоукраїнського району Кіровоградської області у віці 72 роки, на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою по [ADDRESS] . Позивач [PERSON] повідомлена у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, проте представник позивача адвокат Підлубний В.В. направив до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] повідомлена у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, проте направила до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] повідомлений у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, проте направив до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких обставин. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ст.1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності. Згідно ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6- 54цс12). Також відповідно до Постанови Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року по справі № 623/214/17 суд дійшов до висновку, що індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. 05 серпня 1992 року вперше було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто, до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 1 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року»). Судом встановлено, що [INFO] у м. Новомиргород Кіровоградської області у віці 72 роки помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 05.10.2022 р. Новомиргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 358 (а.с.7). За життя померлому, [PERSON] належав житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] (у подальшому нумерацію будинку змінено на - [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю БТІ №25 від 14.11.2025р. на адвокатський запит (а.с.16)) у м. Новомиргород Кіровоградської області, що підтверджується рішенням виконкому міської ради депутатів трудящих №52 від 13 березня 1975 року про дозвіл гр. [PERSON] на будівництво житлового будинку та технічним паспортом на житловий будинок садибного типу, що виготовлений станом на 13 листопада 2024 року (а.с.9). Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок садибного типу по [ADDRESS] , рік побудови житлового будинку - 1979 рік., тобто будинок збудований до 05 серпня 1992 року (а.с. 10-12). Як вбачається з архівної довідки № 563634 від 15.11.2024 р., за архівними даними реєстрових книг Обласного комунального підприємства Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації станом до 01.01.2013 р. реєстрація права власності на житловий будинок за адресою по [ADDRESS] не проводилась (а.с.14). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 464290601 від 16.02.2026 року відомості щодо права власності житлового будинку, який знаходиться по [ADDRESS] , відсутні. Приватним нотаріусом Новомиргородського районного нотаріального округу Кіровоградської області Забуранною О.В. 27 січня 2023 року заведено спадкову справу після смерті [PERSON] , номер у нотаріуса - № 17/2023, номер у спадковому реєстрі 70194590, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру за № 83563664 від 10.12.2025 р., спадкова справа заведена на підставі заяви про прийняття спадщини [PERSON] (а.с.46-81). Після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за законом звернулася [PERSON] , яка є дружиною померлого на підставі свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 49, 57), інші спадкоємці за законом, донька померлого - [PERSON] та син померлого, [PERSON] з заявою про прийняття спадщини не зверталися і на спадщину після смерті їх батька не претендують. Постановою приватного нотаріуса Новомиргородського районного нотаріального округу Забуранною О.В. від 26.11.2024 року № 264/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями під [ADDRESS] [PERSON] було відмовлено, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності на вищезазначене майно (а.с.19). Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності про ринкову вартість об`єкту нерухомого майна ФОП [PERSON] , ринкова вартість житлового будинку по [ADDRESS] складає 129070,00 гривень (а.с.20). Проаналізувавши викладені вище норми цивільного законодавства, в тому числі вимоги ст.1276 ЦК України, зваживши у сукупності наведені вище обставини, приймаючи до уваги позицію інших спадкоємців, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, не порушують законних прав та інтересів інших осіб, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved