Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

17.12.2025 року позивач подав суду вищенаведений позов, який обґрунтував таким. 26.11.2022 року між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем укладено Договір про надання споживчого кредиту №501332, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 2500 грн. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. У порушення вимог ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач не виконав свої зобов`язання не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку із відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 22300 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 2500 грн.; заборгованість за процентами 19800 грн. 01.02.2024 року ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу №01022024-1, унаслідок чого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Селфі Кредит», включно і до відповідача за кредитним договором №501332 від 26.11.2022 року. Враховуючи вищенаведене, позивач просить стягнути з відповідача вищенаведену суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн та судового збору в розмірі 2422 грн 40 коп. Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 18.12.2025 року прийнято позовну заяву ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, постановлено витребувати докази від АТ КБ «ПРИВАТБАНК». 09.01.2026 року відповідач подав суду відзив на позовну заяву, згідно якого заперечує повністю проти задоволення позовних вимог. Свою позицію він обґрунтовує тим, що не заперечує проти того, що на його банківську картку зараховано 2500 грн, однак вважає, що цей факт не є безумовною підставою для стягнення заявленої суми позивача в розмірі 22300 грн, оскільки розмір нарахованих процентів, штрафів та пені має бути належним чином доведений. Позивач не подав суду належних та допустимих доказів: укладення кредитного договору у встановленій законом формі, строку виконання зобов`язання, розміру процентної ставки, правових підстав для нарахування штрафних санкцій, доказів його ознайомлення та погодження з умовами договору, він не підписував паперовий примірник договору та не має підтверджень акцепту конкретних умов кредитування. Заявлена до стягнення сума 22300 грн є непропорційною до отриманих кредитних коштів у розмірі 2500 грн, а її розрахунок не підтверджений належними доказами та суперечить принципам справедливості та розумності. Крім того, відповідач наголошує, що кредитні кошти він отримав у листопаді 2022 року, а після цього жодні платежі не здійснювались, перебіг позовної давності почався не пізніше грудня 2022 року, а тому станом на момент розгляду справи строк позовної давності сплив, що є підставою для застосування судом правових наслідків спливу позовної давності. У разі прийняття судом іншого рішення просить стягнути з нього лише суму кредиту 2500 грн без нарахованих процентів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Суд встановив, що 26.11.2022 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (Товариство) та [PERSON] (Споживач) було укладено електронний договір №501332 про надання споживчого кредиту. Договір підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е253. Сторони в договорі обумовили наступне: - на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п.1.2 договору); - сума кредиту (загальний розмір) складає: 2500 гривень. Тип кредиту кредит (п.1.3 договору); - строк кредиту 365 дні (в)(день). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів (п.1.4 договору); - тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 2.2% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору (п.1.5.1 договору); знижена процентна ставка 0,01% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач до 25.01.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки (п.1.5.2 договору); - орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає за стандартною за весь строк користування кредитом 22300 грн (п.1.8.1 договору); - кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] (п.2.1 договору); - проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт (п.3.1 договору); - до періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається перша дата сплати процентів, вказана в Графіку платежів. У випадку якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день (п.3.2 договору). Згідно з довідкою про ідентифікацію ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» клієнт [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено договір №501332 від 26.11.2022 ідентифікований ТОВ «Селфі Кредит», акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора Е253, який відправлений 26.11.2022 на номер телефону [NUMBER] ). Згідно з довідкою ТОВ «ПЕЙТЕК» Вих. №20251020-3867 від 20.10.2025 відповідно до відомостей, що містяться в Реєстрі платіжної інфраструктури ТОВ «ПЕЙТЕК», код ЄДРПОУ 44103264 (далі- Товариство), є фінансовою установою, що має право на надання платіжних послуг. Відповідно до отриманої ліцензії від Національного банку України (рішення від 29.05.2023 №21/990-РК), що переоформлена Національним банком України 24.05.2024 (витяг Національного банку України із Державного реєстру фінансових установ про внесення 24.05.2024 запису до Державного реєстру фінансових установ про переоформлення ліцензій), Товариство надає послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. Між Товариством та ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» було укладено Договір про організацію переказу грошових коштів №03052022-1 від 2022-05-03. Відповідно до зазначеного Договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ»: на суму 2500.00 грн, дата і час виконання- 2022-11-26 23:19:09, призначення платежу: зарахування на картку, ЕПЗ 4149499389399203. Згідно з відповіддю від АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» від 10.02.2026 року №20.1.0.0.0/7-260210/48195-БТ на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , в банку емітовано картку № [NUMBER] ( [NUMBER] ), на яку було зараховано кошти в сумі 2500 грн від 26.11.2022 року. Згідно з розрахунком заборгованості за Договором №501332 від 26.11.2022 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 01.02.2024 року позивальник [PERSON] має заборгованість за вказаним договором у розмірі 22300 грн, яка складається з тіла кредиту 2500 грн та заборгованості за процентами за користування кредитом 19800 грн (нараховані з 26.11.2022-21.11.2023). 01.02.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (Фактор) укладено договір факторингу №01022024-1, де сторони обумовили таке: Фактор набуває Права Вимоги (у значенні як наведено нижче) від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Прав Вимог (у значенні як наведено нижче) Фінансування (у значенні як наведено нижче) у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки встановлені цим Договором, а Клієнт відступає (передає) Факторові права грошової вимоги (Права Вимоги (у значенні як наведено нижче)) до Боржників (у значенні як наведено нижче) за Кредитними договорами. Внаслідок передачі (відступлення) Права Вимоги (у значенні як наведено нижче) за цим Договором, Фактор заміняє Клієнта у Кредитних договорах (у значенні як наведено нижче), що входять до Портфеля Заборгованості (у значенні як наведено нижче), та набуває прав грошових вимог Клієнта за цими Кредитними договорами (у значенні як наведено нижче), включаючи право вимагати від Боржників (у значенні як наведено нижче) належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників (у значенні як наведено нижче) за Кредитними договорами (у значенні як наведено нижче). Права Вимоги переходять до Фактора після підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників за формою Додатку 2 цього Договору, та після того як Фактор сплатить Клієнту Фінансування. 01.02.2024 року ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (Фактор) підписали та уклали акт приймання-передачі Реєстру Боржників від 01.02.2024 року до договору факторингу від 01.02.2024 №01022024-1 (а.с.67). Згідно з платіжною інструкцією №74877 від 01.02.2024 року ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» сплатило ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» 2528538,65 грн як плату за відступлення прав вимоги згідно з договором факторингу №01022024-1 від 01.02.2024 року. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №01022024-1 від 01.02.2024 року ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відступило ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №501332 від 26.11.2022 року у сумі 22300 грн (2500 грн заборгованість за тілом кредиту, 19800 грн 00 коп заборгованість за відсотками). ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» 12.12.2025 року надіслано досудову вимогу [PERSON] та надано реквізити для погашення боргу (а.с.69). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що створений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ІТС товариства/зазначений в цьому договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис споживача на договорі та вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. 26.11.2022 року ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] уклали договір №501332 про надання споживчого кредиту, розмір кредиту 2 500 грн. строком на 365 днів, з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е253. Статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. З доданих доказів вбачається, що відбулася заміна кредитодавця в договорі №501332 про надання споживчого кредиту, на підставі укладеного договору факторингу №01022024-1 від 01.02.2024 року, реєстру боржників та акта приймання-передачі Реєстру Боржників від 01.02.2024 року до договору факторингу від 01.02.2024 №01022024-1, платіжної інструкції №74877 від 01.02.2024 року, тому до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором №501332 від 26.11.2022 року, укладеним між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем. 26.11.2022 року відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 2500 грн. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач суду не надав. Згідно з розрахунком заборгованості за Договором №501332 від 26.11.2022 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 01.02.2024 року позивальник [PERSON] має заборгованість за вказаним договором у розмірі 22300 грн, яка складається з тіла кредиту 2500 грн та заборгованості за процентами за користування кредитом 19800 грн (нараховані з 26.11.2022-21.11.2023). Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору, а саме порядку нарахування відсотків, строку кредитування, а також не містить нарахування будь-яких штрафних санкцій. Що стосуються доводів відповідача, що сума заборгованості в розмірі 22300 грн є явно непропорційною до отриманих кредитних коштів та суперечить принципам справедливості та розумності, суд приходить до такого висновку. Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Стаття 215 ЦК України виокремлює два випадка недійсності правочинів: оспорюваний та нікчемний правочин. Так, відповідно до наведеної норми права підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частиною п`ятою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Аналізуючи вказані норми права, можна дійти висновку про те, що для визнання несправедливими певних умов правочину зі споживачем, він повинен звернутися до суду з відповідними позовними вимогами, наприклад, про кабальні (завідомо невигідні, несправедливі) умови договору тощо. Наведеними вище правовими нормами не встановлено можливість суду вважати такі умови нікчемними. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу у суді. Зазначений захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача. Відповідно до частин першої, другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Статтею 13 ЦПК України встановлено принцип диспозитивності цивільного судочинства, а саме, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, суд не в праві давати оцінку справедливості тим чи іншим умовам кредитного договору та змінювати на цій підставі розмір нарахованих процентів без заявлення відповідних позовних вимог стороною договору, інакше порушується загальна засада цивільного законодавства - принцип свободи договору, передбачений пунктом 3 частина першої статті 3, статтею 627 ЦК України. Щодо можливості застосування строків позовної давності суд зазначає таке. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Закон України № 2120-IX від 15.03.2022, який набрав законної сили 17.03.2022 року, додано пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України: «19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Закон України № 3450-IX від 08.11.2023, який набрав законної сили 30.01.2024 року, змінено пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України: «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Закон України №4434-IX від 14.05.2025, який набрав законної сили 04.09.2025 року, пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України виключено. З огляду на те, що кредитний договір укладений 26.11.2022 року, з урахуванням положень вищенаведених законів про продовження та зупинення строків давності, строки позовної давності не були пропущені позивачем, а тому в суду відсутні підстави для застосування наслідків спливу позовної давності. За подання цього позову позивач сплатив судовий збір у сумі 2422 грн 40 коп. Частиною 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 2422 грн 40 коп. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. З матеріалів справи вбачається, що представником позивача у цій справі є адвокат Усенко М.І., який діє на підставі ордеру серії ВС №1381377 від 02.07.2025 року. На підтвердження витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги позивачу, у справу надано договір про надання правничої допомоги від 01.07.2025 року №0107, акт наданих послуг правової допомоги №629 від 08.12.2025 року, детальний опис наданих послуг до акта №629 за договором про надання правничої допомоги від 01.07.2025 року №0107. Враховуючи те, що позов задоволено в повному обсязі, відповідач не подав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, приходжу до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 8000 грн.

Outcome: approved