Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в розмірі 30 075,00 грн у зв`язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 листопада 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено кредитний договір № 8505173, який підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором. 17 липня 2025 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 17072025. Відповідно до реєстру боржників № 1 від 17 липня 2025 року до договору факторингу № 17072025 сума заборгованості відповідача становить 30 075,00 грн, з яких сума кредиту 7 500,00 грн, сума за процентами 9 000,00 грн, сума за штрафами, пенею 13 575,00 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за умовами кредитного договору, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача загальну суму заборгованості і судові витрати. Ухвалою судді Кам`янського районного суду Черкаської області від 30 грудня 2025 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Канак М.С. у пред`явленому позові заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила провести розгляд даної справи без участі представника позивача, не заперечуючи проти ухвалення судом заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, - шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання та шляхом публікації оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подала до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою сторони позивача суд проводить заочний розгляд справи в порядку, передбаченому гл. 11 розділу III ЦПК України, та ухвалює заочне рішення. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. 22 листопада 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] в електронному вигляді укладено договір № 8505173 про надання споживчого кредиту, за яким відповідачу надано кошти в розмірі 7 500,00 грн на строк 360 днів. Споживач зобов`язалася повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів), що є додатком № 1 до цього договору (а.с. 7-12). Водночас 22 листопада 2024 року [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту - інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма) (а.с. 12 (на звороті) - 13). 17 липня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено договір факторингу № 17072025, згідно з яким ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 8505173 від 22 листопада 2024 року (а.с. 13 (на звороті) - 14). За актом прийому-передачі реєстру боржників від 17 липня 2025 року до договору факторингу № 17072025 від 17 липня 2025 року ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передало ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» реєстр боржників кількістю 2150 (а.с. 16). Із платіжної інструкції № 71 від 22 липня 2025 року вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» внесло плату ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» в сумі 5 359 522,82 грн за відступлення права вимоги згідно з договором факторингу № 17072025 від 17 липня 2025 року (а.с. 16). Відповідно до наданого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» розрахунку заборгованості за кредитним договором № 8505173 від 22 листопада 2024 року [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) має загальну заборгованість в розмірі 30 075, 00 грн, з яких сума заборгованості за основною сумою боргу 7 500,00 грн, сума заборгованості за процентами 9 000,00 грн, сума заборгованості за пенею, штрафами 13 575,00 грн (а.с. 17-21). Водночас за реєстром боржників № 1 до договору факторингу № 17072025 від 17 липня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 30 075,00 грн, з яких сума заборгованості за основною сумою боргу 7 500,00 грн, сума заборгованості за процентами 9 000,00 грн, сума заборгованості за пенею, штрафами 13 575,00 грн (а.с. 16 (на звороті)). Таким чином, дані спірні правовідносини виникли з кредитного договору й договору факторингу; позивач доводить, що має місце невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань. Цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі, і укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Як передбачено ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Водночас у відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обовязку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обовязку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обовязку перед клієнтом. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Відтак, враховуючи викладене вище правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, суд дійшов висновку про те, що відповідач, як позичальник, має заборгованість за кредитним договором, права вимоги щодо стягнення якої наявні у позивача за укладеним договором факторингу. При цьому матеріали справи не містять доказів того, що відповідач [PERSON] повністю чи частково виконала зобов`язання за кредитним договором як перед позивачем у справі, так і перед первісним кредитором. Відповідач, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України щодо обов`язку доказування і подання доказів, не спростувала наявну заборгованість. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача кредитної заборгованості за договором № 8505173 про надання споживчого кредиту від 22 листопада 2024 року в частині заборгованості по тілу кредиту в сумі 7 500,00 грн та заборгованості за процентами в сумі 9 000,00 грн підлягають задоволенню. Разом з тим позивач просить також стягнути з відповідача заборгованість за пенею, штрафами в сумі 13 575,00 грн. Суд зауважує, що пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Загальновизнаним є факт, що Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово був продовжений та продовжує діяти на час розгляду справи. Оскільки спірний кредитний договір № 8505173 від 22 листопада 2024 року був укладений в період дії в Україні воєнного стану, то нараховані позивачем пеня, штрафи не можуть бути стягнуті з [PERSON] , так як відповідач нормою закону звільнена від обов`язку такої сплати. Нараховані пеня, штрафи підлягають списанню позивачем. Відтак позовна вимога в цій частині задоволенню не підлягає. З урахуванням наведеного, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути частину сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду, пропорційно до суми задоволених судом вимог, - 1 328,99 грн (16 500,00 х 2 422,40 / 30 075,00). На підставі ст.ст. 512, 626, 627, 615, 625, 634, 1054, 1077, 1082ЦК України, п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України,

Outcome: partial