Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку, розташовану на території Ічнянської міської ради Прилуцького району (колишньої Монастирищенської сільської ради Ічнянського району) Чернігівської області, надану для ведення особистого селянського господарства, площею 5,01 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 185166, виданого 01 вересня 2003 року на підставі розпорядження Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області від 15 серпня 2003 року № 384, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 565, кадастровий номер 7421786800:03:000:0649, що належала [PERSON] , яка померла [INFO] . Як спадкоємець за заповітом, своєчасно прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , але не може її належним чином оформити, оскільки державним нотаріусом Ічнянської державної нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва на вищевказане спадкове майно у зв`язку з тим, що як вбачається з наданої довідки ЦНАП, померла [PERSON] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] і разом з нею на день смерті за вказаною адресою була зареєстрована, в тому числі, [PERSON] , [INFO] (яка жодну заяву до Ічнянської державної нотаріальної контори не подавала, але яка є непрацездатною дочкою спадкодавця і згідно зі статтею 1241 Цивільного кодексу України має право на обов`язкову частку у спадщині). Оскільки вбачається наявність спору щодо кола спадкоємців, які прийняли спадщину померлої [INFO] [PERSON] , видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку в цілому неможливо. Зазначає, що державна реєстрація [PERSON] у будинку за адресою: [ADDRESS] сама по собі не є доказом її постійного місця проживання зі спадкодавцем за вказаною адресою, так як остання є громадянкою рф, мала посвідку на проживання в Україні та у 2022 році виїхала за межі України і більше не поверталася. Просить визнати за ним право власності на вищевказане майно в порядку спадкування. В підготовче судове засідання позивач не з`явився, в позовній заяві вказав про розгляд справи без його участі. Представник позивача [PERSON] адвокат Сакун І.А. в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі та позивача [PERSON] . Заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі. Проти задоволення позову не заперечує. Норми ч. 2 ст. 247 ЦПК України вказують, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7,зворот), копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 8). Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, розташовану на території Ічнянської міської ради Прилуцького району (колишньої Монастирищенської сільської ради Ічнянського району) Чернігівської області, надану для ведення особистого селянського господарства, площею 5,01 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 185166, виданого 01 вересня 2003 року на підставі розпорядження Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області від 15 серпня 2003 року № 384, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 565, кадастровий номер 7421786800:03:000:0649, що належала [PERSON] (а.с. 10). 11 січня 2022 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений старостою Монастирищенського старостинського округу Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області Зубарем Г.І., реєстр № 01, яким все своє майно заповіла своєму сину позивачу по справі [PERSON] (а.с. 8,зворот). Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Згідно ст.ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. П. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до повідомлення Ічнянської державної нотаріальної контори від 15.12.2025 року № 1321/02-14, [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, розташовану за адресою: Чернігівська область, Прилуцький район, територія Ічнянської міської ради (територія колишньої Монастирищенської сільської ради), оскільки [PERSON] надано довідку, видану Відділом «Центр надання адміністративних послуг» Ічнянської міської ради (ВРМ Центру) с. Монастирище 10.12.2025 № 08.1-15/05/33, згідно якої померла [INFO] [PERSON] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] і разом з нею на день смерті за вказаною адресою була зареєстрована, в тому числі, [PERSON] , [INFO] (яка жодну заяву до Ічнянської державної нотаріальної контори не подавала, але яка є непрацездатною дочкою спадкодавця і згідно зі статтею 1241 Цивільного кодексу України має право на обов`язкову частку у спадщині). Оскільки вбачається наявність спору щодо кола спадкоємців, які прийняли спадщину померлої [INFO] [PERSON] , видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку в цілому неможливо (а.с. 11). Відповідно до копії довідки, виданої Відділом «Центр надання адміністративних послуг» Ічнянської міської ради від 10.12.2025 року № 07.1-15/05/33, [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті за вказаною адресою були зареєстровані: 1. [PERSON] , [INFO] ; 2. [PERSON] , [INFO] ; 3. [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Згідно положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Під час розгляду таких справ суди мають досліджувати та встановлювати фактичне місце проживання спадкодавця на момент смерті й фактичне місце проживання його спадкоємців і від цього вже визначати, чи прийняли спадкоємці спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Місце реєстрації в цьому разі не є визначальним. Такий правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду: від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17, провадження № 61-39308св18; від 18 листопада 2020 року у справі № 523/19010/15-ц, провадження № 61-5777св20; від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19, провадження № 61-6290св20; від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19, провадження № 61-15380св20; від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19, провадження № 61-3620св21; від 19 квітня 2023 року у справі № 2-516/2007, провадження № 61-11834св22. Про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням тощо. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21. Як видно з повідомлення Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 19.5.1/9945-26-Вих від 10.02.2026 року, [PERSON] , [INFO] , громадянка російської федерації, 10.11.2023 року о 00:03 год. в пункті пропуску «М-Подільський» перетнула державний кордон України в напрямку «виїзд» (а.с. 63). Судом встановлено, що належних та допустимих доказів на підтвердження того, що [PERSON] дійсно проживала на час відкриття спадщини зі спадкодавицею [PERSON] матеріали справи не містять та як підтверджується копією вищевказаного повідомлення Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 19.5.1/9945-26-Вих від 10.02.2026 року, що [PERSON] задовго ( [INFO] ) до смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , виїхала закордон та постійно не проживала разом із останньою на час відкриття спадщини. У встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк [PERSON] заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подала, що підтверджується копією спадкової справи № 111/2025 (а.с. 40-50), а тому не має права на обов`язкову частку у спадщині згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України після смерті спадкодавиці [PERSON] . Положення ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, своєчасно прийняв спадщину після смерті [PERSON] , звернувшись із заявою про прийняття спадщини у встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України до Ічнянської державної нотаріальної контори, що підтверджується копією спадкової справи № 111/2025 (а.с. 40-50), інші спадкоємці, які прийняли спадщину у встановлений ст. 1270 ЦК України строк, відсутні, а тому суд вважає, що позивач правомірно набув право власності на дане спадкове майно, в зв`язку з чим за ним слід визнати право власності на вищевказану земельну ділянку в порядку спадкування.

Outcome: approved