Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Позивач ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» подав до суду позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором в розмірі 15 600,00 грн., посилаючись на те, що 01.09.2024 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та [PERSON] за допомогою веб-сайту Кредитодавця (https://cashtancredit.com.ua ), який є сукупністю інформаційно-комунікаційних систем Позикодавця, в рамках якого реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено договір про споживчий кредит/Кредитний договір № 39624343, у відповідності до умов якого відповідачці надано кредит в розмірі 3000,00 грн. строком на 730 днів з 01.09.2024 по 31.08.2026 (включно). 10.11.2025 було укладено договір № 10-11/25 відповідно до якого ТОВ «ЕКО ФІН» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 39624343. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до відповідачки за договором № 39624343. Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору, але відповідачка не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №39624343 від 01.09.2024 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 15600,00 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) 3000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 12300,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 300,00 грн. Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за вказаним вище кредитним договором у вказаному розмірі та понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн. Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 17.12.2025 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, в позовній заяві просив здійснювати розгляд справи за відсутності його представника, проти проведення заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, судова повістка в засідання суду на 19.01.2026, направлена на адресу реєстрації відповідачки, повернулася до суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою», судова повістка в засідання суду на 16.02.2026 отримана відповідачкою 26.01.2026, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзиву, будь-яких клопотань, заяв від відповідачки до суду не надходило. Відповідно до частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачки та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 01.09.2024 року ТОВ «ЕКО ФІН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит/кредитний договір № 39624343 (далі кредитний договір). Пунктом 2.2. кредитного договору визначена сума кредиту, що становить 3000,00 грн. Строк користування кредитними коштами складає 730 (днів), який починається з 01.09.2024 та закінчується 31.08.2026 (включно) та складається із дисконтного (пільгового) періоду та поточного періоду (п. 2.3. кредитного договору). Дисконтний (пільговий) період складає 14 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 14.09.2024 (рекомендована дата платежу), протягом якого передбачена процентна ставка в розмірі 3,65 % відсотків річних ( денна процентна ставка 0,01 % за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду. Поточний період складає 716 днів, що настає з дня, наступного за днем завершення дисконтного (пільгового) періоду, і закінчується 31.08.2026 (дата остаточного погашення заборгованості). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду (нараховуються за базовою (стандартною) процентною ставкою в розмірі - 365 % відсотків річних (денна процентна ставка 1 % за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Згідно п. 2.10. кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1 до цього Договору). Згідно п. 3.2.1.1. кредитного договору позичальник зобов`язується повернути товариству кредит та проценти за користування кредитом згідно умов цього договору (Графіку розрахунків (платежів)), або достроково відповідно до порядку, визначеного цим договором, але в будь-якому випадку не пізніше дати остаточного погашення заборгованості по Кредиту, встановленої п. 2.5. цього Договору. Згідно п. 3.2.2.2.1. кредитного договору у випадку невиконання позичальником умов цього договору, зокрема, але не виключно: порушення позичальником строків оплати процентів, невжиття заходів щодо підтвердження його фінансового стану тощо, кредитор має право вимагати дострокового погашення усієї заборгованості за кредитом направити вимогу про дострокове погашення заборгованості. Згідно Графіку розрахунків (платежів), що є додатком № 1 до кредитного договору загальна вартість кредиту складає 24 484,20 грн. Договір про споживчий кредит/кредитний договір № 39624343 від 01.09.2024 та додаток № 1 до нього (Графік розрахунків (платежів)) підписаний відповідачкою [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором NzUxMzU2. 26.09.2024 ТОВ «ЕКО ФІН» та відповідачка [PERSON] уклали додатковий договір про пролонгацію № 1/39624343 до договору про споживчий кредит/кредитний договір № 39624343 від 01.09.2024, в якому погодили пролонгувати (продовжити або поновити) дисконтний (пільговий) період користування кредитними коштами до 10.10.2024, у зв`язку з чим дисконтний (пільговий) період складає 40 днів. Вказаний додатковий договір підписаний відповідачкою [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором NjFmZjk2. Згідно Анкети клієнта фізичної особи, що сформована за допомогою програмного забезпечення (ІТС ТОВ «ЕКО ФІН») відповідачкою [PERSON] для отримання кредиту надані персональні дані, зокрема, паспортні дані, ідентифікаційний код, місце реєстрації та проживання, місце роботи, місячний дохід тощо. Як вбачається з даної анкети-заяви [PERSON] погоджено суму кредиту в розмірі 3 000,00 грн. Згідно квитанції № 42517-85366-71454 від 01.09.2024 ТОВ «ЕКО ФІН» перерахувало відповідачці на картку [NUMBER] суму кредиту в розмірі 3000,00 грн., дата та час здійснення операції (UTC): 2024-09-01 08:15:36, код авторизації: 315193, ідентифікатор платіжного пристрою: 6544094, найменування платіжної системи: VISA, банк-еквайр: АТ Райффайзен Банк, № операції: 39624343_1725178536. 10.11.2025 між ТОВ «ЕКО ФІН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір № 10-11/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, у відповідності до умов якого ТОВ «ЕКО ФІН» (первісний кредитор) відступає шляхом продажу ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (новий кредитор) належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників. Згідно п. 5.2. договору права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру боржників. Згідно п. 7.1. договору ціна договору становить 51 485,00 грн. На підтвердження сплати зазначеного фінансування позивачем надана копія платіжної інструкції № 0577410000 від 17.11.2025, згідно якої ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» сплатило ТОВ «ЕКО ФІН» оплату згідно договору відступлення права вимоги № 10-11/25 в сумі 51 485,00 грн. Згідно акту приймання-передачі реєстру боржників за договором № 10-11/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.11.2025 ТОВ «ЕКО ФІН» передало, а ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» прийняло реєстр боржників , згідно якого кількість боржників становить 194. Згідно вказаного реєстру боржників грошова вимога до відповідачки [PERSON] складає загальну суму заборгованості 15300,00 грн, з яких: 3 000,00 грн. - сума заборгованості за кредитом, 12300,00 грн. - сума заборгованості за процентами. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, складеного первісним кредитором ТОВ «ЕКО ФІН», загальна сума заборгованості за кредитом становить 15300,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. - сума заборгованості за кредитом, 12300,00 грн - сума заборгованості за процентами за користування кредитом, період нарахування процентів з 01.09.2024 по 10.11.2025. Згідно розрахунку заборгованості, складеного позивачем, загальна сума заборгованості за кредитом становить 15600,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. - сума заборгованості за кредитом, 12600,00 грн - сума заборгованості за відсотками, період, за яким донараховані відсотки з 11.11.2025 по 25.11.2025. Згідно вимоги про дострокове погашення заборгованості № 159443352 від 21.11.2025 позивач згідно умов договору та вимог чинного законодавства вимагав від відповідачки достроково повернути кредит у повному обсязі, а саме оплатити суму кредиту в розмірі 3000,00 грн., а також заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 12600,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що договір про споживчий кредит/кредитний договір № 39624343 від 01.09.2024 укладений в електронній формі. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України). Правовідносини, які виникли між сторонами, крім положень вказаних вище договорів, врегульовані нормами ЦК України. Так, у ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину. Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як визначено у ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Відповідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 року у справі № 524/5556/19 підтвердив, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК). Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення (постанова Верховного Суду від 14.06.2023 у справі №755/15965/17). У постанові Верховного Суду від 18.10.2023 у справі №905/306/17 сформовано висновок, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012). Враховуючи наведене, судом встановлено укладання договору про споживчий кредит/кредитний договір № 39624343 від 01.09.2024 первісним кредитором ТОВ «ЕКО ФІН» та [PERSON] в електронній формі, в якому сторони узгодили суму кредиту, строк кредитування, розмір процентів. Факт отримання відповідачкою суми кредиту в розмірі 3 000,00 грн. підтверджується наданою позивачем копією квитанції. З розрахунків заборгованості, доданих до позовної заяви, вбачається, що вони складені відповідно до умов кредитного договору, а тому з врахуванням викладеного, а також ненадання відповідачкою відзиву на позовну заяву та контррозрахунку заборгованості, суд вважає надані позивачем розрахунки заборгованості достатніми доказами її наявності та розміру. З врахуванням умов договору №10-11/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.11.2025 та надання позивачем доказів на підтвердження переходу права вимоги, суд вважає доведеним перехід права вимоги від первісного кредитора ТОВ «ЕКО ФІН» до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до відповідачки [PERSON] за договором про споживчий кредит/кредитний договір № 39624343 від 01.09.2024. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» суми заборгованості за договором про споживчий кредит/кредитний договір № 39624343 від 01.09.2024 в сумі 15600,00 грн, з яких: 3 000,00 грн. - сума заборгованості за кредитом, 12600,00 грн. - сума заборгованості за процентами за користування кредитом. Позивач в прохальній частині позову просить стягнути з відповідачки [PERSON] судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Згідно доданої до позовної заяви платіжної інструкції №0584920014 від 04.12.2025 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачки витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000,00 грн. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положення ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач надав такі докази: договір про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024, укладений між Адвокатським бюро «ЛІГАЛ АССІСТАНС» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС». Обсяг виконаних робіт визначених вказаним договором про надання правової допомоги а також їх вартість визначені в заявці на надання юридичної допомоги № 33 від 11.11.2025 та витягу з акту № 22 про надання юридичної допомоги від 24.11.2025. Судові витрати складають судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, потрібних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує , чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У розумінні умов частин четвертої шостої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21. Водночас у частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії,

Outcome: approved