Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Прокурор - керівник Олешківської окружної прокуратури Херсонської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, Херсонської обласної державної адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, Дар`ївської сільської ради Херсонського району Херсонської області, [PERSON] про визнання незаконним наказу та рішення органу місцевого самоврядування, скасування рішення державного реєстратора та припинення права на майно - земельну ділянку з кадастровим номером 6520384500:03:001:0664 площею 0,12 га. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що в кадастровому поділі та інформації з Державного земельного кадастру, виявлено, що земельна ділянка кадастровий номер 6520384500:03:001:0664 площею 0,12 га, що розташована в межах НПП «Нижньодніпровський», та їй присвоєно категорію землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення «для індивідуального садівництва». Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна - земельна ділянка кадастровий номер 6520384500:03:001:0664 площею 0,12 га зареєстрована на праві власності за Дар`ївською сільською радою (ЄДРПОУ 04401374) на підставі наказу від 17.03.2021 року № 64-ОТГ, виданого Головним управління Держгеокадастру у Херсонський області та акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 23.03.2021 року. Відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 17.03.2021 № 64-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» Дар`ївскій сільській раді Дар`ївської територіальної громаді Херсонського району Херсонської області у комунальну власність передано земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 7,1387 га згідно із переліком, у якому зазначені кадастрові номери ділянок та місце їх розташування. До цього переліку увійшла і ділянка з кадастровим номером 6520384500:03:001:0664 площею 0,12 га, яка передана у комунальну власність як земельна ділянка сільськогосподарського призначення. У подальшому, Дар`ївською сільською радою, 20.04.2021 року прийнято рішення № 139 «Про затвердження документацій із землеустрою та надання земельних ділянок у власність» та передано у власність [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 6520384500:03:001:0664 площею 0,12 га. Водночас, вказана земельна ділянка розташована в межах НПП «Нижньодніпровський», що свідчить про її приналежність до земель природно-заповідного фонду, що унеможливлює її віднесення до категорій земель сільськогосподарського призначення із цільовим призначенням «для індивідуального садівництва», та вказує на порушення правового режиму використання земель природно-заповідного фонду. Міндовкілля не погоджувало зміни меж, категорій та скасування статусу, а також не видавало експертні висновки щодо зміни меж, категорії та скасування статусу, територій НПП. Крім того, Міндовкілляя не погоджувало проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 6520384500:03:001:0664 площею 0,12 га., а також не погоджувало зміну її цільового призначення. Усупереч вимогам ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», згідно якої до встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області прийнято наказ від 17.03.2021 року № 64-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» та передано Дар`ївській сільській раді Дар`ївської територіальної громад Херсонського району Херсонської області, у тому числі, земельну ділянку 6520384500:03:001:0664 площею 0,12 га безпідставно облікувавши її як ділянку сільськогосподарського призначення, а Дар`ївська сільська рада незаконно розпорядилася вказаною земельною ділянкою, передавши її у приватну власність [PERSON] . Таким чином, розташування земельної ділянки із кадастровим номером 6520384500:03:001:0664 у межах Національного природного парку «Нижньодніпровський», згідно з чинним законодавством, свідчить про її приналежність до земель природно-заповідного фонду, що унеможливлює її віднесення до категорії земель сільськогосподарського призначення із цільовим призначенням «для індивідуального садівництва». Входження спірної ділянки із кадастровим номером 6520384500:03:001:0664 до території Національного природного парку «Ніжньодпіпровський» засвідчує її статус, як обмежено оборотоздатного майна, повернення якого законному власнику здійснюється шляхом подання негаторного позову. Прийняття Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області наказу від 17.03.2021 року № 64-ОТГ, в частині земельної ділянки з кадастровим номером 6520384500:03:001:0664, яким фактично змінено цільове призначення спірної земельної ділянки та яка передана у комунальну власність як земельна ділянка сільськогосподарського призначення, прийнято з перевищенням повноважень. Безвідплатне набуття [PERSON] права власності на земельну ділянку природно-заповідного фонду відбулося на підставі рішення сільської ради, яке прийнято з численними порушенням закону. У зв`язку з цим, Дар`ївська сільська рада не мала права відчужувати на користь [PERSON] спірну земельну ділянку, а право власності на неї набуто безпідставно. У результаті державної реєстрації земельної ділянки 6520384500:03:001:0664 площею 0,12 га порушено вимоги Земельного кодексу України щодо визначення цільового призначення земельної ділянки, а земельну ділянку природно-заповідного фонду, що розташована в межах НПП «Нижньодніпровський», протиправно віднесено до категорії земель сільськогосподарського призначення. Отже, земельна ділянка з кадастровим номером 6520384500:03:001:0664 не може існувати у встановлених межах, її державна реєстрація та реєстрація права власності [PERSON] підлягає скасуванню, та має бути створено новий об`єкт земельних відносин з іншим цільовим призначенням. На підставі викладеного, позивач просить визнати недійсним та скасувати п. 1 наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 17.03.2021 року № 64-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» в частині, що стосується передачі у комунальну власність Дар`ївській сільській раді Дар`ївської територіальної громади Херсонського району Херсонської області земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 0,12 га з кадастровим номером 6520384500:03:001:0664; визнати недійсним та скасувати рішення Дар`ївської сільської ради від 20.04.2021 року № 139 «Про затвердження документацій із землеустрою та надання земельних ділянок у власність» в частині затвердження проекту землеустрою та передачі у власність [PERSON] для ведення індивідуального садівництва земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером 6520384500:03:001:0664; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером 6520384500:03:001:0664 за [PERSON] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2328169165203) з одночасним припиненням речових прав на земельну ділянку; зобов`язати [PERSON] повернути державі в особі Херсонської обласної державної адміністрації земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером 6520384500:03:001:0664; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 6520384500:03:001:0664 площею 0,12 га в Державному земельному кадастрі. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Ухвалою суду від 20.01.2025 року забезпечено позов по справі. Ухвалою від 03.02.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового засідання. 12.02.2025 року представником Головного Управління Держгеокадастру у Херсонській області подано відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що у позовній заяві прокурором не зазначено в чому полягає порушення інтересів держави, в особі вищевказаних державних органів та науково-дослідної установи, у спірних правовідносинах. Позовні вимоги, які адресовані до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, штучно направлені прокурором на відновлення не зрозумілого права користування певною земельною ділянкою Національного природного парку «Нижньодніпровський». Національний природний парк «Нижньодніпровський» позбавлений можливості реалізувати свої повноваження щодо спірної земельної ділянки, оскільки прокурором самостійно подано позовну заяву. Також, частина позовних вимог адресована прокурором до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання недійсним наказу та скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, тобто держава виступає і позивачем, і відповідачем, а позивач і відповідач не можуть збігатися. До території національного природного парку «Нижньодніпровський» погоджено в установленому порядку включення 80177,80 гектара земель державної власності, а саме: 14479,80 гектара земель державної власності, які надаються національному природному парку в постійне користування, у тому числі з вилученням у землекористувачів, згідно з додатком 1, та 65698,00 гектарів земель державної власності, які включаються до території національного природного парку без надання йому в постійне користування згідно з додатком 2. Також доручено Кабінету Міністрів України вирішити протягом 2016 - 2017 років відповідно до законодавства питання щодо надання у постійне користування національному природному парку «Нижньодніпровський» 14479,80 гектара земель, у тому числі з вилученням у землекористувачів, а також розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок і проекту землеустрою з організації та встановлення меж території національного природного парку, оформлення речових прав на земельні ділянки. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (який додано до позовної заяви) державна реєстрація земельної ділянки в Державному земельному кадастрі відбулася 15.10.2020 з присвоєнням кадастрового номеру 6520384500:03:001:0664 площею 0,12 га. цільове призначення: 01.05 для індивідуального садівництва. Оскаржуваний прокурором наказ № 64-ОТГ від 17.03.2021 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» вичерпав свою дію шляхом його виконання. Проект землеустрою з організації та встановлення меж земельних ділянок, що входять до складу НПП «Нижньодніпровський» без вилучення земель та закріплення їх межовими знаками на разі в процесі виготовлення. Також зазначено, що НПП «Нижньодніпровський» керується матеріалами проекту створення НПП «Нижньодніпровський», а земельна ділянка з кадастровим номером 6520384500:03:001:0664 розташована у господарській зоні парку. До цього часу до Державного земельного кадастру не внесені відомості (зміни до них) про обмеження у використанні земель, включених до території НПП «Нижньодніпровський», на підставі проекту створення НПП «Нижньодніпровський». У пункті 1 Указу Президента України від 24.11.2015 № 657/2015 «Про створення національного природного парку «Нижньодніпровський»» зазначено про включення до території парку 80177,80 гектара земель державної власності, а саме: 14479,80 гектара земель державної власності, які надаються національному природному парку в постійне користування, у тому числі з вилученням у землекористувачів, згідно з додатком 1, та 65698,00 гектарів земель державної власності, які включаються до території національного природного парку без надання йому в постійне користування згідно з додатком 2. Прокурором та позивачами не зазначено про належність спірної земельної ділянки площею 0,12 га, кадастровий номер 6520384500:03:001:0664, до земель згідно додатку 1, чи додатку 2 до Указу Президента України від 24.11.2015 № 657/2015 «Про створення національного природного парку «Нижньодніпровський». На думку представника відповідача, прокурор не надав до матеріалів справи належних та допустимих доказів спірної земельної ділянки кадастровий номер 6520384500:03:001:0664, до земель природно-заповідного фонду. Натомість витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку це спростовує, адже спірна земельна ділянка зареєстрована у Державному земельному кадастрі відноситься до земель сільськогосподарського призначення. Не є ефективним способом захисту права чи інтересу позивача позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, а також скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,12 га, кадастровий номер 6520384500:03:001:0664, здійсненої в Державному земельному кадастрі, оскільки вказаний наказ реалізований та вичерпав свою дію фактом його виконання. З огляду на зазначене, оспорювання вказаного наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області не призведе до захисту інтересів держави у поверненні певної земельної ділянки до державної власності. Щодо позовної вимоги про скасування рішення державного реєстратора та скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності, представник відповідача зазначив, що оскільки реєстраційні дії самі по собі не є способом набуття права власності, а є лише записом у Державному земельному кадастрі, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. 17.02.2025 року представником Олешківської окружної прокуратури Херсонської області до суду надана відповідь на відзив ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, в якій зазначив, що прокуратура, із викладеним у відзиві доводами відповідача, не погоджується, зазначаючи, що землі природно-заповідного фонду набувають такого статусу внаслідок прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про оголошення створення території об`єкта природно-заповідного фонду. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Ст. 9 Закону України «Про природно заповідний фонд України» не передбачає використання територій природно-заповідного фонду для ведення індивідуального садівництва. До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом п. г ч. 4 ст. 84 ЗК України. Разом із цим, встановлено, що передача спірної земельної ділянки з кадастровим номером 6520384500:03:001:0664 площею 0.12 га сформованої за рахунок земель природно-заповідного фонду (території НПП «Нижньодніпровський»), протиправно здійснено Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області, а у подальшому Дар`ївською сільською радою, під видом земель сільськогосподарського призначення. Як зазначено у позові, в даному випадку власником оспорюваної земельної ділянки є держава. Законодавством не передбачено перебування в межах земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення земель із категорією «землі сільськогосподарського призначення». Крім того, землі природно заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення не можуть втрачати такого статусу. За таких обставин, прокурором повністю доведено порушення інтересів держави в особі Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України та Херсонської обласної державної адміністрації. Щодо визнання наказу ГУ Держгеокадастру у Херсонській області недійсним та скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі зазначає, що засобом вираження волі на розпорядження конкретною земельною ділянкою державної або комунальної власності є рішення суб`єкта владних повноважень, визначеного законом. Незаконне рішення суб`єкта владних повноважень в першу чергу порушує права дійсного власника такого майна, оскільки не відповідає його волі, свавільно позбавляє власника його речових прав та засновує цивільне правовідношення на недобросовісності, що безумовно є хибою (пороком) будь-якого правочину, вчиненого на виконання такого рішення. Таким чином, оскарження в судовому порядку правовстановлюючого рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке є підставою (юридичним фактом) виникнення (у власника) та припинення (у Українського народу) цивільних прав є належним способом захисту порушеного права. Спірна земельна ділянка з кадастровим номером 6520384500:03:001:0664 площею 0,12 га на цей час перебуває у приватній власності [PERSON] , як ділянка сільськогосподарського призначення (цільове призначення «для ведення індивідуального садівництва»), що суперечить вимогам законодавства та унеможливлює здійснення правомочностей щодо неї уповноваженим суб`єктом Херсонською обласною державною адміністрацією. А тому, вірним способом захисту порушеного права є пред`явлення до суду негаторного позову в порядку, визначеному ст. 391 ЦК України до фізичної особи з метою усунення перешкод, які ця фізична особа створює у користуванні та розпорядженні землею природно заповідного фонду. Цивільний оборот земельних ділянок природно заповідного фонду є і був обмежений законодавчо. Спірний наказ Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (від 17.03.2021 № 64-ОТГ) став підставою для незаконної передачі Дар`ївською сільською радою у приватну власність [PERSON] земельної ділянки природно-заповідного фонду з кадастровим номером 6520384500:03:001:0664 під видом земель сільськогосподарського призначення, як наслідок, протиправної державної реєстрації прав приватної власності [PERSON] на земельну ділянку ПЗФ. У той же час, нескасований (невизнаний недійсним) акт породжує негативні правові наслідки, на які вплинула реалізація незаконного акту. У зв`язку із цим, виникає необхідність відновити status quo antе становища, яке існувало до видання цього акту в усіх правовідносинах. З огляду на це, вимоги прокурора про визнання рішень органу місцевого самоврядування незаконними та їх скасування є ефективним способом захисту правомірного інтересу власника. Земельна ділянка з кадастровим номером 6520384500:03:001:0664, яка відведена у приватну власність [PERSON] розташована в межах Дар`ївської сільської територіальної громади, що утворилась у 2020 році шляхом об`єднання Лиманецької сільської ради Бериславського району та Дар`ївської, Інгулецької, Микільської, Токарівської і Федорівської сільських рад Білозерського району. Вказана земельна ділянка розташована в межах Микільської сільської ради. Відповідно до матеріалів створення НПП до території Парку увійшли наступні земельні ділянки державної власності, які розташовані в межах Микільської сільської ради: землі лісогосподарського призначення (Токарівське лісництво) ДП «Херсонське ЛМГ»; землі загального користування (землі водного фонду) Херсонської обласної державної адміністрації. Земельна ділянка, що є предметом вимог позову прокурора, належить до Додатку № 2 до Указу Президента України від 24.11.2015 № 657. А тому, вважає доводи представника відповідача на позовну заяву необґрунтованими, безпідставними, та просить задовольнити позовні вимоги прокурора в повному обсязі. Ухвалою від 17.09.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою від 13.11.2025 року замінено позивача у справі Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України на правонаступника Міністерство економіки, довкілля та сільського господарства України. Прокурор Олешківської окружної прокуратури в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві, та з урахуванням обставин, викладених у відповіді прокурора на відзив. Представник Міністерство економіки, довкілля та сільського господарства Українив судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив врахувати позицію, викладену у письмових поясненнях від 07.02.2025 року. Відповідно до письмових пояснень, представник Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України позов прокурора підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник Херсонської ОДА в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив врахувати позицію, викладену у письмових поясненнях від 10.02.2025 року. Відповідно до письмових пояснень, представник ХОДА позов прокурора підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник ГУ Держгеокадастру у Херсонській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, свою позицію виклав у відзиві на позов від 12.02.20205 року, позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити, з урахуванням обставин викладених у відзиві на позов. Представник Дар`ївської сільської ради Херсонської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у відсутності представника. При ухваленні судового рішення покладався на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату та час судового засідання, відзив на позов не надходив. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Указом Президента України №657 від 24.11.2015 року створено національний природний парк «Нижньодніпровський» загальною площею 80177,80 га із земель державної власності, в тому числі площею 65698 га земель державної власності, які включаються до території національного природного парку без надання йому в постійне користування. Згідно пунктів 1,1, 1,8 Положення про НПП «Нижньодніпровський», затвердженого наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України №113 від 31.08.2020 року парк розташований на території Бериславського, Білозерського, Голопристанського та Олешківського районів, міст Херсона та Нової Каховки Херсонської області. Ділянки землі та водного простору з усіма природними ресурсами та об`єктами вилучаються з господарського відання і надаються в користування Парку у порядку, встановленому законодавством. До встановлення меж парку у натурі його межі визначаються відповідно до Проекту створення парку. Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру, вбачаєть, що земельна ділянка кадастровий номер 6520384500:03:001:0664 площею 0,12 га розташована в межах НПП «Нижньодніпровський», та їй присвоєно категорію землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення «для індивідуального садівництва». Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна - земельна ділянка кадастровий номер 6520384500:03:001:0664 площею 0,12 га зареєстрована на праві власності за Дар`ївською сільською радою (ЄДРПОУ 04401374) на підставі наказу від 17.03.2021 року № 64-ОТГ, виданого Головним управління Держгеокадастру у Херсонський області та акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 23.03.2021 року. Відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 17.03.2021 № 64-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» Дар`ївскій сільській раді Дар`ївської територіальної громаді Херсонського району Херсонської області у комунальну власність передано земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 7,1387 га згідно із переліком, у якому зазначені кадастрові номери ділянок та місце їх розташування, до якого увійшла і ділянка з кадастровим номером 6520384500:03:001:0664 площею 0,12 га, яка передана у комунальну власність, як земельна ділянка сільськогосподарського призначення. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 05.05.2021 року за Дар`ївською сільською радою (код ЄДРПОУ 04401374) 30.03.2021 року зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6520384500:03:001:0664 площею 0,12 га, у цілому, виконавчим комітетом Музиківської сільської ради Білозерського району Херсонської області, на підставі наказу №64-ОТГ, виданого 17.03.2021 року Головним управління держгеокадастру у Херсонській області, внесено номер запису про право власності 41312435, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 57443055 від 02.04.2021 року виконавчим комітетом Музиківської сільської ради Білозерського району Херсонської області. Рішенням Дар`ївської сільської ради від 20.04.2021 року за № 139 «Про затвердження документацій із землеустрою та надання земельних ділянок у власність» передано у власність [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 6520384500:03:001:0664 площею 0,12 га. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно , Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20.09.2024 року за номером 395756168 за [PERSON] , державним реєстратором Виконавчого комітету Олешківської міської ради Лебедєвим М.О. 29.04.2021 року за номером 41801259, зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6520384500:03:001:0664 площею 0,12 га, реєстраційний номер об`єкта 2328169165203, у цілому, з цільовим призначенням «для індивідуального садівництва», на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 57977765 від 05.05.2021 року, згідно до витягу з рішення № 139, виданого 20.04.2021 року Дар`ївською сільською радою. Відповідно до інформації з інформаційно-телекомунікаційної системи «Автоматична система Державного земельного кадастру» земельна ділянка з кадастровим номером 6520384500:03:001:0664 площею 0,12 га, розташована в межах НПП «Ніжньодніпровський». Факт формування земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 6520384500:03:001:0664 площею 0,12 га за рахунок земель природно-заповідного фонду в межах НПП «Нижньодніпровський» є порушенням земельного та природоохоронного законодавства України. Відповідно до ч.1 чт. 178 ЦК України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Відповідно до п. «г» ч. 4 ст. 84 Земельного кодексу України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом. Пунктом «г» ч.1 ст.150 ЗК України визначено, що до особливо цінних земель відносяться землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення. Згідно ст. 20 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» національні природні парки є природоохоронними, рекреаційними, культурно-освітніми, науково-дослідними установами загальнодержавного значення, що створюються з метою збереження, відтворення і ефективного використання природних комплексів та об`єктів, які мають особливу природоохоронну, оздоровчу, історико-культурну, наукову, освітню та естетичну цінність. Ділянки землі та водного простору з усіма природними ресурсами та об`єктами вилучаються з господарського використання і надаються національним природним паркам у порядку, встановленому цим Законом та іншими актами законодавства України. До складу територій національних природних парків можуть включатися ділянки землі та водного простору інших землевласників та землекористувачів. Згідно зі ст. 44 ЗК України до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, 7 заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва). Положеннями ст. 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» передбачено, що національні природні парки належать до природно-заповідного фонду України. Відповідно до ст. 61 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» природні національні парки належать до природно-заповідного фонду України. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» національні природні парки є природоохоронними, рекреаційними, культурно-освітніми, науково-дослідними установами загальнодержавного значення, що створюються з метою збереження, відтворення і ефективного використання природних комплексів та об`єктів, які мають особливу природоохоронну, оздоровчу, історико-культурну, наукову, освітню та естетичну цінність. Ділянки землі та водного простору з усіма природними ресурсами та об`єктами вилучаються з господарського використання і надаються національним природним паркам у порядку, встановленому цим Законом та іншими актами законодавства України. До складу територій національних природних парків можуть включатися ділянки землі та водного простору інших землевласників та землекористувачів. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» встановлено, що на землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням. Статтею 9 цього ж Закону визначений вичерпаний перелік видів використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, у якому немає для індивідуального садівництва. Розташування земельної ділянки із кадастровим номером 6520384500:03:001:0664 площею 0,12 га у межах Національного природного парку «Нижньодніпровський» згідно з чинним законодавством , свідчить про її приналежність до земель природно-заповідного фонду, що унеможливлює її віднесення до категорій земель сільськогосподарського призначення із цільовим призначенням «для індивідуального садівництва». Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах ( постанова ВП ВС від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, 11.06.2020 у справі № 359/281/18-ц). Згідно ч. 1 ст. 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом п. г ч. 4 ст. 84 ЗК України. Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Разом із цим, встановлено, що передача спірної земельної ділянки з кадастровим номером 6520384500:03:001:0664 площею 0.12 га, сформованої за рахунок земель природно-заповідного фонду (території НПП «Нижньодніпровський»), протиправно здійснено Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області, а у подальшому Дар`ївською сільською радою, під видом земель сільськогосподарського призначення. НПП «Нижньодніпровський» створено з метою збереження, відтворення і ефективного використання природних комплексів та об`єктів дельти річки Дніпро, як одного з найцінніших природних заплавно-літоральних комплексів у Європі, які мають особливу природоохоронну, оздоровчу, історико-культурну, наукову, освітню та естетичну цінність, забезпечення збереження водно-болотного угіддя міжнародного значення «Дельта р. Дніпра» (п. 2.1 Положення). Відповідно до приписів ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес. Статтями 13, 14 Конституції України визначено, що земля, водні ресурси є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до положень ст. 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачено ст. 215 зазначеного Кодексу. За правилами ст. 4, 5 ЗК України завданням земельного законодавства, яке включає в себе цей Кодекс та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом. Прийняття рішення про передачу у приватну власність землі державної чи комунальної власності позбавляє український народ загалом (ст. 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі, відповідно, державної чи комунальної власності. У цьому контексті у сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю у поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 14, 19 Конституції України). Отже, правовідносини, пов`язані із вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересу не відповідає. Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно з ч. 5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. У ч. 1 ст. 186-1 ЗК України встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Розробник подає на погодження до вказаного органу за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Частиною 3 ст. 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки: природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, земельної ділянки, розташованої на території чи в межах об`єкта природно-заповідного фонду або в межах прибережної захисної смуги, підлягає також погодженню з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері охорони навколишнього природного середовища, структурним підрозділом обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» території природно-заповідного фонду можуть використовуватися у природоохоронних цілях; у науково-дослідних цілях; в оздоровчих та інших рекреаційних цілях; в освітньо-виховних цілях; для потреб моніторингу навколишнього природного середовища. В частинах 1-4 ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» визначено, що землі природно-заповідного фонду це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно до статті 6 цього Закону об`єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення. На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням. На землях територій та об`єктів природно-заповідного фонду, які створюються в зоні відчуження та зоні безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, забороняється будь-яка діяльність, що не забезпечує режим радіаційної безпеки. Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Згідно зі ст. 54 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» зміна меж, категорії та скасування статусу територій та об`єктів природно-заповідного фонду проводиться відповідно до ст. 51-53 цього Закону за погодженням з центральним органом виконавчої влади в галузі охорони навколишнього природного середовища на підставі відповідного експертного висновку. Як визначено ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно з пунктами «а», «в» ч. 3 ст. 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо); землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом. Верховний Суд у постанові від 11.10.2023 року у справі №734/1560/20 дійшов висновку, що землі природно-заповідного фонду, що перебувають у державній, комунальній власності, не підлягають приватизації. Такі землі можуть перебувати у приватній власності лише у зв`язку з формуванням на цих земельних ділянках об`єктів природно-заповідного фонду чи включенням земельних ділянок, що належать фізичним чи юридичним особам, до земель ПЗФ та іншого природоохоронного значення. Вилучення (викуп) земель природно-заповідного фонду з комунальної власності можливе тільки за рішенням відповідної місцевої ради за обов`язковим погодженням з Верховною радою України. При задоволенні негаторного позову прокурора вимога про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку, яка знаходиться в межах земель природно-заповідного фонду, відповідає ефективному захисту порушених прав держави. Отже, стосовно земель природно-заповідного фонду закон установлює пріоритет державної, комунальної власності на землю над приватною. Таким чином, законним власником та володільцем земельної ділянки, яка зареєстрована на праві власності за [PERSON] , є держава, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 83 ЗК України заволодіння приватними особами землями природно-заповідного фонду державної форми власності є неможливим. Право державної власності на спірну земельну ділянку не могло припинитися внаслідок рішення ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, яке відповідно до компетенції не було наділено повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками природно-заповідного фонду 06.09.2016, після створення НПП «Нижньодніпровський» Указом Президента України №657 від 24.11.2015. У вказаному Указі та в подальшому у положенні про Парк зазначено, що землі парку є виключно державною власність в тому числі і та їх частина, яка передається у постійне користування Парку. А тому у постійне користування можуть передаватися виключно землі, які перебувають у державній чи комунальній власності (ст. 92 ЗК України). У ч. 1 та 3 ст. 152 ЗК України визначено, що власник або землекористувач земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі: шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Частина 5 ст. 122 Земельного кодексу України передбачає, що обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб. Таким чином, дійсним розпорядником спірної земельної ділянки є Херсонська обласна державна адміністрація, із повноваженнями з питань використання та розпорядження землею наведеної категорії. Судом встановлено, що спірна земельна ділянка розташована в межах НПП «Нижньодніпровський», належала парку до виникнення спірних правовідносин і відноситься до земель природно-заповідного фонду. Таким чином, оформлення документів про перехід земельної ділянки у приватну власність є порушенням закону, оскільки припинило право державної власності на неї. Зокрема у постановах від 13.08.2019 року у справі №910/11164/16, від 26.02.2020 року у справі №911/3315/17, від 16.09.2022 року у справі №752/3090/19 Верховний Суд звертав увагу, що до встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проєктів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду, що узгоджується із положеннями частини четвертої статті 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», а неналежне оформлення земельної ділянки не змінює її цільового призначення як віднесеної до земель природно-заповідного фонду і не звільняє органи державної влади від обов`язку діяти відповідно до встановленого чинним законодавством України порядку зміни цільового призначення та вилучення земельної ділянки. Відповідно до ст. ст. 317, 328, Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 9, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до повноважень суб`єктів державної реєстрації прав належить забезпечення проведення державної реєстрації прав. Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Державна реєстрація прав проводиться у порядку прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав). Записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Згідно з ч. 4 ст. 11 ЦК України, п. 14 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Статтею 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що Державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій. Відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей про речові права, обтяження речових прав, що містяться в цьому реєстрі. Відповідно до ч. ч. 1,3 ст. 16, ч.1 ст. 20, ч. 1 ст. 21 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зазначений захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача (п. 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17). Під способами захисту суб`єктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (п. 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права приватної власності на об`єкт з обмеженою оборотоздатністю за особою, яка протиправно його набула у приватну власність, може бути перешкодою у реалізації державою речових прав на зазначений об`єкт. Відповідно до положень частини 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Таким чином, у розумінні положень наведеної норми Закону способами судового захисту порушених прав та інтересів особи (держави) є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Такі висновки містяться в постановах Верховного Суду, зокрема, від 23.06.2020 у справі № 906/516/19. З урахуванням викладеного прокурором обрано ефективний спосіб захисту права власності держави на земельні ділянки шляхом визнання незаконним наказу та рішення органу місцевого самоврядування, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав з одночасним припинення права власності [PERSON] на земельну ділянку, оскільки таке право власності зареєстровано на підставі нікчемних документів, які не породжують будь-які права та обов`язки. Разом з цим, суд вирішуючи вимогу про зобов`язання [PERSON] повернути земельну ділянку у власність держави в особі Херсонської обласної державної адміністрації вважає за необхідне зазначити наступне. За змістом статей 15 і 16 ЦК України, кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу у суді. Зазначений захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17). Під способами захисту суб`єктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, а також можливість їх захистити іншим способом, встановленим договором або законом чи судом у визначених законом випадках, закріплені у частині другій статті 16 ЦК України. Глава 29 ЦК України передбачає, зокрема, такі способи захисту права власності як витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) та усунення перешкод у реалізації власником права користування та розпорядження його майном (негаторний позов). Як зазначалось, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (частина друга статті 152 ЗК України). Перелік способів захисту земельних прав викладений у частині третій статті 152 ЗК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, зокрема визначеним вказаною частиною, або ж іншим способом, який передбачений законом (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України). Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Відповідно до статті 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України»(далі - Закон) землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно дозакону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Статтею 186-1 Земельного кодексу України(у редакціях до змін внесених на підставі Закону № 1423-ІХ від 28.04.2021) визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки: природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, земельної ділянки, розташованої на території чи в межах об`єкта природно-заповідного фонду або в межах прибережної захисної смуги, підлягає також погодженню з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері охорони навколишнього природного середовища, структурним підрозділом обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища. Отже, оскільки спірна земельна ділянка розміщена на території об`єкта природно-заповідного фонду України, для надання її у приватну власність необхідно було отримати дозвіл від Херсонської обласної державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища, погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Згідно з пунктом «в» частини четвертої статті 84 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі під об`єктами природно-заповідного фонду та історико-культурними об`єктами, що мають національне та загальнодержавне значення. Отже, зайняття земельної ділянки, яку передано у приватну власність з недотриманням вимог Земельного Кодексу України, Закону України «Про природно-заповідний фонд України» треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку необхідно розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду (пункт 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (провадження № 14-452цс18), пункт 96 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18), пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18), пункт 97 постанови від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19)). Таким чином, належним та ефективним способом захисту прав власності на землі водного фонду є негаторний позов про повернення земельної ділянки, який може бути пред`явленим упродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки природно-заповідного фонду України. Позовна вимога щодо зобов`язання [PERSON] повернути спірну земельну ділянку у власність держави в особі Херсонської обласної державної адміністрації, тобто негаторний позов, що є належним способом відновлення порушеного права власності на землі природно-заповідного фонду, та дана позовна вимога підлягає задоволенню. Верховний Суд у постановах від 09.06.2021 року у справі № 920/839/20 та від 26.05.2021 року у справі № 926/14/19 висловив позицію, за якою у разі свідчення попереднього листування прокурора з уповноваженим органом про те, що воно мало характер інформування відповідного органу про вже раніше виявлені прокурором порушення, а відповідний орган протягом розумного строку на таку інформацію не відреагував або відреагував повідомленням про те, що він обізнаний (у тому числі до моменту отримання інформації від прокурора) про таке порушення, але не здійснював та/або не здійснює та/або не буде здійснювати захист порушених інтересів, то, у такому випадку, наявні підстави для представництва передбачені абзацом першим частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Сам факт не звернення до суду уповноваженого органу з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та, відповідно, мав змогу захистити інтереси держави (у даному випадку) свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини. Верховним судом України, зокрема у постановах від 16.12.2015 року (справа № 6-2510ц15), від 05.10.2016 року (справа № 916/2129/15), від 29.06.2016 року (справа № 6-1376ц16), зазначалось, що підставою для представництва інтересів держави прокурором визнано захист «суспільного», «публічного» інтересу, яким є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання. При цьому, правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять суспільний, публічний інтерес, а безпідставна реєстрація права власності на землі за певними особами, за результатом чого земельні ділянки вибули з державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересу не відповідає (правова позиція висловлена Верховним Судом України при розгляді справи № 6-157ц16 від 29.06.2016). Відповідно частин 1,2 статті 324, частин 1,2 статті 326 ЦК України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України. У державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Незаконне надання у власність земельної ділянки природно-заповідного фонду, порушує виключне право власності Українського народу на земельні ресурси. В цьому контексті важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на водні об`єкти та земельні ділянки в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 13, 19 Конституції України). При зверненні до суду з позовом Херсонською обласною прокуратурою сплачено: судовий збір за подання позову у розмірі 15140,00 грн, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 1514,00 грн. Оскільки позов задоволено, згідно положень ст.141 ЦПК України, з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до заявлених вимог, а саме: з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, Дар`ївської сільської ради та [PERSON] по 5 551,33 грн з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved