Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заявлені вимоги мотивує тим, що 20.09.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та відповідачем укладено Договір кредитної лінії № 00-9973363. Відповідно до умов вказаного договору ТОВ «МАКС КРЕДИТ» зобов`язалося надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 5 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит, сплатити комісію, яка стягується одноразово та складає 1000 грн, а також проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі. Строк дії кредитної лінії (строк кредитування) складає 360 календарній днів, дата повернення кредиту визначена 15.09.2025 року. 16.04.2025 між первісним кредитором та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 116042025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вище вказаним кредитним договором. Вказує, що загальна сума заборгованості відповідача, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором, становить 17 618 грн, яка складається з: 6 000 грн - заборгованість по тілу кредиту; 9 118 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Прохав стягнути з відповідача на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованість за договором кредитної лінії № 00-9973363 від 20.09.2024 року в розмірі 15 118 грн., яка складається з: 6 000 грн - заборгованість по тілу кредиту; 9 118 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам та понесені судові витрати в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 07.11.2025 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час і місце судового засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві прохав розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судові засідання 03.12.2025 року, 15.01.2026 року, 19.02.2026 року не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду відповідно до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на адресу відповідача (а.с.80-81, а.с.82-84, а.с.88-90). Відзиву на позовну заяву або будь-яких клопотань із зазначенням поважності причин неприбуття в судові засідання відповідачем до суду не подано. За змістом ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч.1ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 19.02.2026 року призначено проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.09.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 00-9973363, який було підписано у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовим ідентифікатором 54801. (а.с.25-29). Згідно п.п. 1.1., 1.2., 1.3. Договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених Договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію, а також виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума ліміту кредитної лінії складає 5000 грн. Кредит надається строком на 360 днів, дата повернення кредиту 15.09.2025 року. Відповідно до п.п. 1.5., 1.5.1. Договору тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка складає 0,94 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом. Згідно п. 1.6. Договору кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 20,00 % від суми кредиту, що складає 1000 грн., яку позичальник зобов`язується сплатити. Пунктом 1.10. Договору визначено що усі істотні умови цього договору, порядок їх застосування, погоджені Сторонами під час укладання цього договору. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що текст Договору прочитаний ним повністю, положення Договору зрозумілі (п. 7.9. Договору). Пунктом 7.20. Договору позичальник підтверджує, що ознайомлений в повному обсязі з внутрішніми Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Пунктом 7.21. Договору сторонами погоджено Графік платежів. ТОВ «Макс Кредит» свої зобов`язання згідно вказаного кредитного договору виконало в повному обсязі шляхом перерахування кредитних коштів на картковий рахунок позичальника [NUMBER] , що підтверджується підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ «ПРОФІТГІД» (без номера та дати) року з додатками (а.с.13-14, а.с.15). Разом з тим, згідно повідомлення АТ «Універсал Банк» за вих. №БТ/10144 від 24.11.2025 року, на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , а також надано виписку щодо зарахування на картку відповідача 20.09.2024 року на суму 5 000 грн (а.с. 77-78). 16.04.2025 року між ТОВ «Юніт Капітал» та ТОВ «Макс Кредит» укладено договір факторингу № 16042025-МК/Юніт Капітал, відповідно до умов якого ТОВ «Макс Кредит» відступило ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором кредитної лінії №00-9973363 від 20.09.2024 року, що укладений між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] (а.с.44-46). Згідно реєстру боржників до договору факторингу № 16042025-МК/Юніт Капітал від 16.04.2025 року, від ТОВ «Макс Кредит» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 15118 грн, з яких : 6 000 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 9118 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с. 42). Як слідує з розрахунку заборгованості по Договору кредитної лінії №00-9973363 від 20.09.2024 року, станом на 16.04.205 року заборгованість становить 17 618 грн, з яких : 6 000 грн - заборгованість по тілу кредиту; 9118 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, 2500 грн.- заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штраф). (а.с.39-40). Відсотки нараховані в межах строку дії договору. Проте, позивач прохає стягнути з відповідача лише тіло кредиту в розмірі 6 000 грн., та заборгованість по несплаченим відсоткам в розмірі - 9118 грн. Вимога щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій не заявлена. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», підлягають до задоволення. Тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором кредитної лінії №00-9973363 в розмірі 15 118 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6 000 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 9118 грн. Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Судом встановлено, що 10.09.2025 року між ТОВ «Юніт Капітал» та АБ «Соломко та партнери» укладений договір про надання правничої допомоги №10/09/25-02. (а.с.36-37). Згідно додаткової угоди №225770872883 до Договору про надання правничої допомоги №10/09/25 від 10.09.2025 року, Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу позивачу по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором №00-9973363 від 20.09.2024 року (а.с. 35). Згідно Акту прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 року, клієнту ТОВ «Юніт Капітал» сума наданих послуг АБ «Соломко та партнери» становить 7000 грн. (зворот а.с.35). За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Тому суд, враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, а також критерій розумності їх розміру, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, її складність, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. підлягають задоволенню. Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, згідно ст. 141 ЦПК України . На підставі викладеного та

Outcome: approved