Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

28.10.2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися. Позовні вимоги вмотивовані тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 03.08.2001. Від даного шлюбу народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , які на даний час досягли повноліття. Рішенням суду від 02.05.2019 року шлюб між сторонами розірвано, стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей, у розмірі по 2000 грн. щомісячно. Дочка [PERSON] після закінчення школи продовжила навчання у КЗ «Хустський ПК» ЗОР ІІ рівня акредитації. Крім того, вона є інвалідом з дитинства і їй після досягнення повноліття визначено ІІІ групу інвалідності. Позивачка також є інвалідом ІІІ групи, а тому самостійно нести витрати на навчання дитини не має можливості. Оскільки [PERSON] навчається, джерел доходів не має, відповідач є працездатним, інших утриманців не має, то він має обов`язок та можливість утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Посилаючись на викладене просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 5000 грн. щомісячно, до закінчення нею навчання чи до досягнення нею 23 років. У відзиві на позов представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав частково, просив визначити розмір аліментів на утримання дочки сторін [PERSON] , [INFO] у розмірі 3000 грн. Посилається на те, що відповідач не має власного житла, на даний час не має постійної роботи, його робота має тимчасовий і сезонний характер (підробіток) і не дає можливості забезпечити належний життєвий рівень не лише для їхньої доньки, а й для себе. Призначення до стягнення аліментів у розмірі, який вказано у позовній заяві, призведе до виникнення заборгованості по сплаті аліментів на поставить відповідача у скрутне матеріальне становище. Відповідач не заперечує щодо обов`язку брати участь у матеріальному забезпеченні їхньої дитини, проте вважає, що позовні вимоги підлягають лише до часткового задоволення, позаяк позивачка не надала належних доказів, що дочка потребує саме такого розміру аліментів на утримання, як зазначено позивачкою, не подано доказів витрат на проживання. В судове засіданні позивачка [PERSON] не з`явилася, в позовній заяві просила справу розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився , від представника відповідача [PERSON] надійшло клопотання, у якому просить справу розглянути без участі відповідача та його представника, при винесенні рішення врахувати поданий відзив на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Хустського районного суду від 02.05.2019 (а.с.6). Від даного шлюбу народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , які на даний час досягли повноліття (а.с.4,6). Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 02.05.2019 у справі №309/821/19 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі по 2000 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття (а.с.6). Згідно з довідкою КЗ «Хустський професійний коледж» Закарпатської обласної ради від 09.10.2025 №423, [PERSON] , навчається у даному закладі на денній формі навчання, за спеціальністю «офіціант; бармен» (а.с.5). Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є інвалідом з дитинства (а.с.7) і після досягнення повноліття їй визначено 3 групу інвалідності, що стверджується витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи (а.с.15-16). Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК від 18.02.2019 року та пенсійного посвідчення № [NUMBER] позивачка [PERSON] є інвалідом 3 групи (а.с.19,20). Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину ( стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Враховуючи, що дочка сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не взмозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, та те, що позивачка та її дочка [PERSON] є інвалідами 3 групи, сам відповідач є працездатною особою, та як установлено у рішенні суду від 02.05.2019 і визнається ним самим у відзиві, не має постійного доходу, однак жодних доказів щодо матеріального стану ним не долучено, інших утриманців не має, суд приходить висновку, що аліменти в розмірі 3500грн. щомісячно відповідають потребам [PERSON] у допомозі батька та можливостям останнього надавати таку допомогу. Суд визначає розмір аліментів у сумі 3500 грн. щомісячно до припинення навчання чи до досягнення нею 23 років, оскільки такий розмір відповідає встановленим обставинам справи і відповідачем жодним чином не спростована можливість надання утримання дочки в такому розмірі. Такий розмір аліментів відповідає вимогам закону про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, адже такий розмір забезпечить необхідний мінімум для існування дитини, загалом надасть можливість дотримання принципу достатнього забезпечення дитини. З врахуванням принципу співмірності, розумності аліменти у розмірі 3500 грн. відповідатимуть інтересам дитини і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Відтак позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1331,20 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене,

Outcome: partial