Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

14.03.2025 року через підсистему «Електронний суд» до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Сенс банк» в особі представника Полетаєвої Т.Ю. до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, згідно прохальної частини якої просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 479 803,99 грн., з яких: за кредитом 243 244,61 грн., по відсотках 236 559,38 грн; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати: 5 757,65 грн. сплаченого судового збору та 38 264,61 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.11.2021 року [PERSON] звернувся до АТ «Альфа-банк» з метою отримання банківських послуг. 02.11.2021 року підписанням оферти на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501384001 відповідач запропонував банку укласти угоду про надання споживчого кредиту. Підставою для угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-банк». На підставі укладеного кредитного договору, відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 250 000,00 грн, зі сплатою відсотків, на строк 48 місяців. Банк виконав взяті на себе зобов`язання, надавши позичальнику кредит відповідно до узгоджених умов. Проте, позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання, припинивши здійснювати платежі в рахунок повернення кредиту та сплачувати проценти за користування ним. Загальна заборгованість згідно з угодою №501384001 від 02.11.2021 року становить 479 803,99 грн., що складається з: заборгованості за кредитом 243 244,61 грн., заборгованості по відсотках 236 559,38 грн. Банк направляв позичальнику вимогу про усунення порушень та погашення заборгованості в розмірі простроченого боргу. Відповіді на зазначену вимогу не надходило, порушення умов угоди позичальником не усунуті. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який просить задовольнити. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.04.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 06.10.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В матеріалах справи міститься заява представника позивача Акціонерного товариства «Сенс банк» - Полетаєвої Т.Ю. з проханням розглянути справу за відсутності представника позивача на підставі наявних матеріалів справи, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать поштові документи та матеріали справи, причину неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву, який би відповідав вимогам статті 178 ЦПК України, чи будь-яких письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів, заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову, до суду не надав. Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, причини неявки визнані судом неповажними, і тому неявка відповідача не може бути перешкодою для заочного розгляду судом справи, що відповідає положенням частини 1 статті 280 ЦПК України. Відповідно до статті 280 ЦПК України, якщо відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням вказаної статті. Суд, дослідивши доводи позивача, викладені у позові, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 02.11.2021 року [PERSON] уклав з АТ «Альфа Банк» кредитний договір, що підтверджується офертою на укладання угоди про надання кредиту №501384001, акцептом пропозиції на укладання угоди про надання кредиту №501384001, додатком № 1 «Графік платежів та розрахунок сукупності вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, паспортом споживчого кредиту, із наступними основними умовами: тип кредиту - «Кредит готівкою», сума кредиту 250 000,00 грн.; процентна ставка 40,00 % річних, тип ставки фіксована; строк кредиту 48 місяців; дата повернення кредиту 02.11.2025 року; порядок повернення кредиту графік платежів: до 02 числа кожного місяця у розмірі мінімального щомісячного платежу 10 511,71 грн.; для повернення заборгованості за Угодою визначено використовувати рахунок [NUMBER] , відкритий у банку. В оферті зазначено, що підписуючи цей документ електронним підписом, [PERSON] свідчить про отримання всієї інформації про умови кредитування. Всі відносини, що не врегульовані угодою, [PERSON] запропонував врегулювати договором, який визначає всі інші істотні умови надання та користування кредитом, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов Договору, додатково до тих, що вказані в Угоді, і є невід`ємною частиною угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті Банку www.sensebank.com.ua. У цей же день, АТ «Альфа-Банк» прийняв пропозицію [PERSON] на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501384001, шляхом надання акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту. Відповідно до умов акцепту, кредит надається позичальнику для власних потреб. Розмір 250 000,00 грн., спосіб видачі - переказ коштів на рахунок № [NUMBER] . Підписання договору №501384001 позичальником здійснено аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора, що підтверджується довідкою про ідентифікацію. Відповідно до Графіка платежів, що є невід`ємною частиною Угоди, Позичальник зобов`язаний у період з моменту отримання Кредиту до 02 числа кожного місяця, сплачувати в рахунок погашення кредиту визначену суму платежу у розмірі 10 511,71 грн.. Згідно меморіального ордеру №671947176 від 02.11.2021 року Банком на рахунок № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] , здійснено переказ грошових коштів у розмірі 250 000,00 грн. Відповідно до виписки АТ «Сенс банк» по особовим рахункам з 02.11.2021 року по 08.07.2024 року вбачається, що на рахунок № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] , банком було переведено грошові кошти у розмірі 250 000,00 грн. Із вказаної виписки також вбачається, що відповідач в період з 02.11.2021 року по 08.07.2024 року відповідач частково повертав отримані кошти. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц виклав позицію, з якої вбачається, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, у [PERSON] станом на 08.07.2024 року утворилася заборгованість за кредитним договором №501384001 від 02.11.2021 в сумі 479 803,99 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 243 244,61 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 236 559,38 грн. 02.11.2021 року АТ «Сенс Банк» звернулося із досудовою вимогою до відповідача про усунення порушень, згідно з якою станом на 25.03.2024 сума загальної заборгованості становить 445 783,82 грн. Банк вимагав від позичальника протягом 30 календарних днів сплатити заборгованість по кредиту, відсотках за користування кредитом, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання, - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, крмісії, а саме у розмірі 445 783,82 грн. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів Акціонерного товариства "Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», 30 листопада 2022 року найменування Акціонерного товариства "Альфа-Банк" змінено на Акціонерне товариство "Сенс Банк". Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України). Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Згідно зі статтею 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього кодексу. Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підтвердження обставин укладення кредитного договору позивач АТ «Сенс Банк» надав оферту на укладання угоди про надання кредиту №501384001, акцепт пропозиції на укладання угоди про надання кредиту №501384001, додаток № 1 «Графік платежів та розрахунок сукупності вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, паспорт споживчого кредиту, розрахунок заборгованості по кредиту, довідку про ідентифікацію [PERSON] та надання йому аналогового ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора для акцепту договору, копію досудової вимоги щодо виконання договірних зобов`язань з доказами її направлення відповідачу. Також, до позовної заяви АТ «Сенс Банк» надало виписку по рахунку за кредитною карткою [PERSON] за період із 02.11.2021 року по 08.07.2024 року, з якої вбачається надання відповідачу кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, факт користування ним карткою, рух коштів по рахунку та наявність заборгованості. Як зазначалось вище, виписка з рахунку є первинним бухгалтерським документом відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором (постанови від 23.09.2019 у справі № 910/10254/18, від 19.02.2020 у справі №910/16143/18, від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 21.09.2022 у справі №381/1647/21, від 07.12.2022 у справі № 298/825/15-ц). Надана АТ «Сенс Банк» виписка з рахунку [PERSON] відповідає наданому розрахунку заборгованості. В матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували надані позивачем розрахунки заборгованості та виписку з рахунку відповідача. За вказаних обставин, суд дійшов до висновку, що матеріали справи в своїй сукупності свідчать про те, що відповідач отримав кредит за договором №501384001 від 02.11.2021 року, проте не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, отримані в кредит кошти в повному обсязі не повернув, тому наявні підстави для стягнення з нього на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 243 244,61 грн. Що стосується відсотків за користування кредитними коштами, суд зазначає наступне. Сторони в кредитному договорі №501384001 від 02.11.2021 року погодили, що за користування кредитними коштами встановлюється процентна ставка в розмірі 40,00% річних. Тобто, сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами. Тому, наявні правові підстави для стягнення не тільки тіла кредиту, а також заборгованості за нарахованими відсотками. Як вбачається з розрахунку заборгованості, нарахування відсотків на кредит проводилося до 02.07.2024 року. З розрахунку заборгованості вбачається, що розмір заборгованості за відсотками становить 236 559,38 грн., які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Розмір заявленої банком заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним та відповідає умовам вказаного договору. Станом на день розгляду справи, відомостей про сплату відповідачем заборгованості за кредитним договором матеріали справи не містять, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суд дійшов до висновку про те, що у позивача виникло право достроково вимагати повернення основної суми кредиту, процентів за користування кредитом в судовому порядку та стягнення з відповідача на його користь заборгованість за кредитом в розмірі 243 244,61 грн. та заборгованість за відсотками в розмірі 236 559,38 грн. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до статті 617 ЦК України. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, що відповідає вимогам закону та фактичним обставинам у справі. Згідно частини 1 статті133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5 757,65 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 38 264,61 грн., суд зазначає наступне. В обґрунтування розміру понесених позивачем у цій справі витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 38 264,61 грн. до матеріалів справи надано копії таких документів: довіреності №023786/25 від 03 лютого 2025 року на уповноваження АТ «Сенс Банк» адвоката Полетаєву Тетяну Юріївну представляти його інтереси на підставі договору про надання правової допомоги №1006 від 28 січня 2025 року; договору про надання послуг №1006 від 28 січня 2025 року, укладеного між АТ «Сенс Банк» та АО «СмартЛекс» в особі керуючого Лойфера А.Е., відповідно до якого винагорода виконавця (гонорар) становить за підготовку і подання позовної заяви до суду 375,00 грн., за отримання рішення суду 225,00 грн., комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника 7,85%. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з положеннями частин 1-4 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові від 14 листопада 2024 року у справі № 161/629/23 Верховний Суд зробив висновок про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін..), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Суд зауважує, що суду не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Полетаєвою Т.Ю., та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги, розрахунку таких витрат. Також, витрати за отримання рішення суду у розмірі 225,00 грн. заявлені на майбутнє, до ухвалення судового рішення по справі та набрання ним законної сили. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що адвокат Полетаєва Т.Ю. здійснює свою діяльність в Адвокатському об`єднанні «СмартЛекс», з яким позивач уклав договір про надання правової допомоги №1006 від 28 січня 2025 року. Враховуючи викладене, а також відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, суд відмовляє у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved