Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Позивач 11.08.2021 року звернувся до суду з позовом про стягненняз відповідача заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 08.01.2019 року АТ «Альфа-банк» (правонаступником якого є АТ «Сенс Банк») та [PERSON] уклали Угоду про надання кредиту № 490997729. Віддповідно до умов кредитного договору позивач зобов`язався надати відповідачеві кредит у сумі 68787,51 грн. Відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредиом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки на на умовах, що передбачені Договром та додатком № 1 до нього Графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти у сумі 68787,51 грн. У порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого, станом на 21.07.2021 року має заборгованість у розмірі 68787,51 грн - за кредитом; по відсотках - 35811,90 грн. У зв`язку з порушенням боржником своїх зобов`язань зі сплати кредиту, позивачем було нараховано неустойку (штраф), яка станом на 21.07.2021 року у розмірі 7800,00 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 112399,41 грн, з яких: 68787,51 грн за кредитом; 35811,90 грн по відсотках; 7800,00 грн штраф, та стягнути судовий збір. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.08.2021 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. З 24.02.2022 року по 12.06.2023 року справи, що перебували у провадженні Херсонського міського суду Херсонської області, не розглядалися у зв`язку з припиненням роботи Херсонського міського суду Херсонської області через військову агресію РФ та відновленням процесуальної діяльності Херсонського міського суду Херсонської області з 12.06.2023 року (на підставі рішення ВРП від 30.05.2023 року). В ході інвентаризації справ Херсонського міського суду Херсонської області зазначена справа була знайдена та продовжено судовий розгляд. Ухвалою Херсонського міського суду від 10.12.2025 року замінено позивача у справі АТ «Альфа-Банк» на його правонаступника АТ «Сенс Банк». Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не надав. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст.280,281 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 08.01.2019 року АТ «Альфа-банк» (правонаступником якого є АТ «Сенс Банк») та [PERSON] уклали Угоду про надання кредиту № 490997729. Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов`язався надати відповідачеві кредит у сумі 68787,51 грн, тип кредиту «Кредит готівкою», строк користування креди том 60 місяців, відсоткова ставка за користування кредитом фіксована 32,00% річних. Відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредиом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки на на умовах, що передбачені Договром та додатком № 1 до нього Графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти у сумі 68787,51 грн. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та платити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до наданої позивачем виписки по особовим рахункам з 08.01.2019 року по 21.07.2021 року відповідач користувався кредитними коштами, здійснював операції щодо зняття та повернення коштів, що відповідачем не було спростовано. У порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого, станом на 21.07.2021 року, згідно наданого позивачем розрахунку, має заборгованість за кредитом у розмірі 68 787,51 грн; заборгованості по відсотках - 35 811,90 грн. У відповідності до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Також відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України, передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст.615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). У зв`язку з невиконанням належним чином відповідачем зобов`язання за договором, позивачем було нараховано неустойку (штраф), яка станом на 21.07.2021 року становить 7800,00 грн, за період 08.01.2019 року по 09.02.2020 року. Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України - якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до умов Договору, у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов`язків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимогати виконання зобов`язання з повернення кредиту за договором. Згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Під час судового розгляду справи позивачем були надані належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог, на підставі яких судом встановлені обставини та факти, що обґрунтовують вказані вимоги. Відповідачем, всупереч вимог ст. ст.12,13,81 ЦПК України, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог позивача не надано і в матеріалах справи не міститься. Доводи позивача, викладені в позові, відповідачем і матеріалами справи не спростовуються. Суд бере до уваги як належний, допустимий, достовірний і достатній доказ розрахунок заборгованості за кредитним договором, наданий позивачем, який ні відповідачем, ні матеріалами справи не спростовується. Оскільки відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту за користування кредитними коштами не виконує належним чином, вимога позивача про стягнення з відповідача вищевказаної заборгованості є обґрунтованою. Враховуючи вищевикладене, суд, аналізуючи норми діючого законодавства, що регулюють договірні відносини між сторонами та визначають правові наслідки порушення зобов`язання у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання розподілу судових витрат у частині витрат по сплаті судового збору слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи що позов задоволено повністю, - суд дійшов висновку, що судові витрати, що складаються з судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 2270,00 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved