Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Представниця позивачки [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що між [PERSON] (зараз [PERSON] , далі позивач) та [PERSON] (далі відповідач), було укладено шлюб, який розірвано 31 січня 2017 року про що складено відповідний актовий запис № 4. Після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] продовжували фактично спільно проживати та вести побут. За час спільного проживання у них народилася донька [PERSON] [INFO] . Через кілька місяців відповідач залишив свою фактичну сім`ю і сторони стали проживати окремо. З того часу донька [PERSON] постійно проживає із позивачкою і перебуває на повному її утриманні. З моменту припинення спільного проживання відповідач не цікавиться життям доньки і не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання спільної дитини, тому позивачка вимушена поставити питання про стягнення аліментів та звернутись до суду. Матеріальної допомоги від держави позивачка не отримує. Дохід у неї не значний, і відповідно не вистачає на утримання доньки, тому їхня неповнолітня дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. Натомість відповідач, здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти, інших утриманців немає. Просила стягувати із відповідача на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позову і до досягнення повноліття, а також 5000,00 грн. витрат на надання правничої допомоги. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно ч.6 ст.19 ЦПК України, справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства), є малозначними справами. Відповідно до ч.1ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 29.12.2025 провадження у справі відкрито за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України, тобто у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 21.01.2026 від відповідача [PERSON] поступив відзив в якому зазначено, що він визнає заявлений позов частково, а викладені в заяві окремі обставини вважає тенденційними, надуманими та неправдивими, не підтвердженими жодними належними та допустимими доказами. Зазначає, що стабільно, з моменту народження доньки [PERSON] , надавав кошти на утримання дитини та приймав участь в інших додаткових витратах на її утримання. Відповідач стверджує, що на даний час не може сплачувати частки з усіх видів його заробітку (доходу), так як дана сума є для нього значною та непосильною, поставить в ще скрутніше матеріальне становище, оскільки він офіційно не працевлаштований, займається тимчасовими підзаробітками, які на даний час зведені до мінімуму, в зв`язку з військовим станом та суттєвим погіршенням рівня життя людей. Відповідно до Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з січня 2021 по листопад 2025 року, станом на 09.01.2026 року, які надані Калуською ДПІ Івано-Франківської області у відповідача починаючи з травня 2021 року по листопад 2025 року відсутні будь-які доходи. Окрім того у нього на утриманні знаходиться також батько-пенсіонер [PERSON] [INFO] , який отримує мізерну пенсію (мінімальний розмір), потребує матеріальної допомоги. Також, 28 травня 2021 року, відповідач створив нову сім`ю та зареєстрував шлюб із [PERSON] . Під час спільного проживання в шлюбі з [PERSON] , народився син [PERSON] , [INFO] . В зв`язку з вищенаведеним, в нього на утриманні на даний час фактично знаходиться ще одна непрацездатна особа, яку він зобов`язаний також забезпечувати та утримувати. Просив суд врахувати що його теперішній сім`ї також потрібні кошти на прожиття, а саме купляти продукти харчування та речі першої необхідності, оплачувати комунальні послуги. Коштів катастрофічно не вистачає, а тому згідний сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] , в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), та зменшити розмір заявлених до відшкодування витрат за надання правничої допомоги до 2000,00 грн. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстровану шлюбі, який розірвано 31 січня 2017 року, про що складено відповідний актовий запис № 4, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, яке видано Калуським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с.8). Від шлюбу у сторін по справі народилася донька [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Як вбачається із копії свідоцтва про укладення шлюбу, 31.12.2019 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після державної реєстрації прізвище дружини змінене на « [PERSON] » (а.с.9). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи №15 від 21.02.2020 [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.5). На підставі Витягу з реєстру територіальної громади №2025/018691350 від 15.12.2025, встановлено, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.6). Згідно Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з січня 2021 по листопад 2025 року, станом на 09.01.2026 року, які надані Калуською ДПІ Івано-Франківської області [PERSON] , у нього, починаючи з травня 2021 року по листопад 2025 року відсутні будь-які доходи (а.с.39). 28 травня 2021 року, відповідач [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб. серія [NUMBER] від 28.05.2021 року, яке видане Калуським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №252 від 28.05.2021 року (а.с.40). У шлюбі [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Серія [NUMBER] від 31.10.2025 року, яке видане Калуським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 445 від 31.10.2025 року (а.с.41). Таким чином, між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні їх неповнолітньої дитини. Дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України визначено, що у випадку, коли платник аліментів має нерегулярний дохід, частину доходу отримує в натурі, або за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до вимог ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач просить стягувати з нього аліменти, які забезпечать щомісячне утримання дитини визначивши їх в 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), оскільки він має на утриманні дитину з іншого шлюбу, також на утриманні знаходиться батько-пенсіонер. При цьому відповідач офіційно не працює, займається тимчасовими під заробітками. У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 зазначається, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Адже позивач повинен належними та допустимими доказами підтвердити погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Суд констатує, що батьки не мають компенсувати зменшення виплат на дитину за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 Водночас доказів перебування на утриманні відповідача, здійснення догляду та понесення витрат у зв`язку із доглядом за батьком-пенсіонером [PERSON] [INFO] , відповідачем не надано, як і не подано підтвердження отримання батьком мізерної пенсії. До тверджень відповідача [PERSON] про те, що він не має можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки не має роботи, суд ставиться критично, оскільки він із урахування його стану здоров`я не позбавлений можливості працевлаштуватися з метою отримання доходу, необхідного для утримання його неповнолітньої дитини. При цьому сам лише факт відсутності у відповідача роботи не може бути підставою для незабезпечення належного утримання доньки з урахуванням її віку, стану здоров`я та розвитку. До того ж він не позбавлений можливості працевлаштуватися самостійно чи звернутися з відповідним питанням у центр зайнятості. В матеріалах справи відсутні докази перебування відповідача на обліку в службі зайнятості як особи, яка шукає роботу та отримує соціальну допомогу по безробіттю або вжиття ним інших заходів щодо працевлаштування. Заявляючи вимогу про стягнення з відповідача аліментів у розмірі частки від усіх доходів відповідача щомісячно на дитину, позивачка не обґрунтовує вказаний розмір та не надає доказів, які б підтверджували, що саме така сума (з урахуванням рівності батьків в утриманні дитини) необхідна для належного утримання, як і не долучає жодних доказів на підтвердження понесених нею витрат на утримання та навчання доньки. Також позивачкою не надано доказів щодо можливості відповідача сплачувати аліменти саме в заявленому розмірі. Таким чином, враховуючи вищевказане та обставини, визначені ч. 1 ст. 182 СК України, у тому числі те, що відповідач, має на утриманні дитину від іншого шлюбу, зважаючи на необґрунтованість заявленого до стягнення розміру аліментів та недоведеність неможливості сплачувати аліменти в більшому розмірі, ніж вказано у відзиві на позов, з огляду на те, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо утримання дітей та цей обов`язок не може бути покладено лише на одного з них, суд приходить до переконання, що з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки, слід стягнути аліменти в розмірі 1/5 частини від усіх доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, а позовні вимоги задовольнити частково. Розподіл судових витрат між сторонами: згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, який задоволено частково, розмір задоволених позовних вимог становить 80%, тому судовий збір в розмірі 968,96 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що 10.12.2025 [PERSON] уклала з адвокатом Романів О.П. договір про надання професійної правничої допомоги та сплатила визначену додатковою угодою від 10.12.2025 та актом наданих правничих послуг, вартість послуг в загальній сумі 5000,00 грн., що підтверджено квитанцією від 15.12.2025 (а.с. 10,11,12,13,15). Виходячи з конкретних обставин справи, її складності, обсягу виконаної адвокатом роботи, врахувавши принцип співмірності і розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку про доведеність позивачкою понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у розмірі 5 000,00 гривень. За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 4 000,00 грн. (5000 грн. х 80%/100) витрат за надання правничої допомоги пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180,181,182,184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 258,259,264,265,268,289,430 ЦПК України, суд

Outcome: approved