Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

У грудні 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до Первомайської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області. В обґрунтування вимог зазначив, що 8 грудня 1993 року отримав державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, розташовану на території с.Максимівка, площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку. Державний акт видано з помилкою у прізвищі позивача " [PERSON] ", замість правильного прізвища згідно паспорта " [PERSON] ". Крім того, в державному акті зазначено, що його видано на право постійного користування землею. Вказане не дає змоги встановити яке саме право набув позивач. Проте, рішенням виконавчого комітету Киселівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області від 23 листопада 1993 року №26 "Про хід приватизації присадибних ділянок землі на території сільської Ради", витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11 листопада 2025 року, довідкою Первомайської селищної ради №189 від 25 листопада 2025 року, листом відділу №1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин ГУ Держгеодастру у Миколаївській області від 01 грудня 2025 року про реєстрацію державного акта на право приватної власності, підтверджено, що земельна ділянка набута позивачем саме у приватну власність. За наявності вказаних помилок у державному акті та неможливості встановити вид речового права на нерухоме майно, державний реєстратор відмовив у державній реєстрації права власності позивача на земельну ділянку. З урахуванням вище зазначеного, позивач просить встановити факт належності йому державного акту на право приватної власності на землю, виданого Киселівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області 8 грудня 1993 року, який зареєстровано в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 352, на земельну ділянку, розташовану на території с.Максимівка площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку; та визнати за ним право власності на земельну ділянку кадастровий номер 4825781700:18:005:0002, площею 0,2500 га, належну йому на підставі даного державного акту. Учасники справи подали заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримує (вх.№131/26-вх від 06.01.2026 р.). Представник відповідача покладається у вирішенні справи на розсуд суду (вх.№ЕП-124/26-вх. від 14.01.2026 р). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 8 грудня 1993 року Киселівською сільською радою народних депутатів Снігурівського району Миколаївської області на підставі рішення виконкому Киселівської сільської ради народних депутатів від 15 жовтня 1993 року №11, позивачу видано державний акт на право приватної власності на землю на земельну ділянку площею 0,25 га, для обслуговування жилого будинку в межах с.Максимівка Киселівської сільської ради. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 352 /а.с.44/. Дані особи, яка отримала на праві постійного користування земельну ділянку різняться в частині прізвища позивача у державному акті, а саме" [PERSON] ", замість " [PERSON] " у паспорті, інші дані співпадають. Вказані розбіжності є помилкою допущеною органом, що видавав правовстановлюючі документи позивачу. За даними листа ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 01 грудня 2025 року, відповідно до Книги записів реєстрації №2 державних актів на право приватної власності на земельну ділянку фізичних осіб по Киселівській сільській раді Снігурівського району Миколаївської області зареєстровано за №352 від 08 грудня 1993 року державний акт на ім"я [PERSON] , виданого на підставі рішення виконкому Киселівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області від 15 жовтня 1993 року №11 на земельну ділянку, площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, що підтверджується випискою /а.с.27-зворот-28/. Факт належності вказаної земельної ділянки позивачу підтверджено архівним витягом рішення виконавчого комітету Киселівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області від 23 листопада 1993 року №26 "Про хід приватизації присадибних ділянок землі на території сільської Ради", відповідно до якого передано на праві користування земельну ділянку, зокрема [PERSON] (рос.м.) 0,40 га /а.с.21/; витягом з реєстру Первомайської територіальної громади від 22.08.2025 року про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] , з 20.02.1990 року /а.с.42/; довідкою №189 від 25 листопада 2025 року, виданою Киселівським старостинським округом Первомайської селищної ради Миколаївської області, про фактичне використання земельної ділянки на підставі державного акта на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,25 га, виданого колишньою Киселівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області для обслуговування житлового будинку, за цільовим призначенням. Інші особи, в тому числі [PERSON] , не значаться зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] /а.с.36/. Крім того, згідно договору купівлі-продажу від 15 листопада 1991 року, [PERSON] (рос.м.) придбав у власність житловий будинок, що розташований в с.Максимівка Снігурівського району Миколаївської області /а.с.25/. За даними Витягу з Державного реєстру речових прав №445004124 від 25 вересня 2025 року, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] /а.с.32/. За даними копії технічного паспорту, виготовленого станом на 02 вересня 2025 року КП "ММБТІ" (інвентарний номер № 294) житловий будинок [ADDRESS] , має загальну площу 66,8 кв.м., житлову площу 44,7 кв.м. /а.с.33-35/. На підтвердження імені позивачем надано копію паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Снігурівським РВ УМВС України в Миколаївській області 20 листопада 1996 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , місце народження село Максимівка Снігурівського району Миколаївської області /а.с.12-14/; копію трудової книжки [NUMBER] від 20 січня 1983 року, виданої на ім`я [PERSON] (рос.м.), [INFO] /а.с.24/; копію військового квитка [NUMBER] , виданого 28 вересня 1983 року на ім`я [PERSON] (рос.м.), [INFO] /а.с.26/; копію медичної довідки щодо придатності до керування транспортним засобом серії ЯЯХ №370378 від 16.10.2018 року, виданої на ім`я [PERSON] , [INFO] /а.с.30/; копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] , відповідно до якого [INFO] в с.Максимівка Снігурівського району Миколаївської області народився [PERSON] /а.с.31/. Згідно відповіді, наданої Первомайською селищною радою Миколаївського району Миколаївської області, яка є правонаступником прав та обов"язків Киселівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, № 402/02.1-11 від 11 вересня 2025 року позивачу відмовлено у внесенні виправлень у державний акт, оскільки відсутні повноваження щодо внесення змін, виправлення помилок або видачі дублікатів державних актів на право власності чи постійного користування земельними ділянками /а.с.41/. Рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій №81927680 від 19 листопада 2025 року, позивачу відмовлено в державній реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4825781700:18:005:0002 /а.с.24/. Оригінал правовстановлюючого документу, належність якого просить встановити позивач, знаходиться у позивача. Вказане підтверджує, що Державний акт на право приватної власності на землю, виданий Киселівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області 8 грудня 1993 року, який зареєстровано в Книзі реєстрації державних актів на право постійного користування землею №352, на земельну ділянку, розташовану на території с.Максимівка площею 0,25 га для обслуговування жилого будинку, належить [PERSON] . В силу п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд може в порядку окремого провадження встановити факт, якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, що посвідчує факт. Встановлення факту належності державного акту має юридичне значення для позивача, оскільки від його встановлення залежить реалізація його майнових прав на земельну ділянку, а встановити даний факт іншим чином неможливо. Таким чином, вимоги позивача про встановлення факту належності правовстановлюючого документа обґрунтовані та підлягають задоволенню. Щодо визнання права власності на земельну ділянку, на яку видано державний акт, факт належності якого позивачу встановлено судом, слід зазначити наступне. Згідно архівного витягу рішення виконавчого комітету Киселівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області від 23 листопада 1993 року №26 "Про хід приватизації присадибних ділянок землі на території сільської Ради", передано в постійне користування земельну ділянку, зокрема [PERSON] (рос.м.) в загальному розмірі 0,40 га /а.с.21/. 8 грудня 1993 року Киселівською сільською радою народних депутатів Снігурівського району Миколаївської області позивачу видано державний акт на право приватної власності на землю на земельну ділянку площею 0,25 га, для обслуговування житлового будинку в межах с.Максимівка Киселівської сільської ради. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 352. Із змісту державного акту вбачається, що земельна ділянка позивачу видана на підставі рішення виконкому Киселівської сільської ради народних депутатів від 15 жовтня 1993 року №11 у постійне користування. На підставі вказаного вище державного акта, 11 листопада 2025 року року відділом №3 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Сумській області здійснено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з присвоєнням кадастрового номера 4825781700:18:005:0002, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-5901187052025 /а.с.15-16/. Згідно з довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості станом на 12 грудня 2025 року, вартість земельної ділянки з кадастровим номером 4825781700:18:005:0002 становить 72 073,93 грн /а.с.18-19/. Згідно зі ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. За змістом статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.2 та 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ст.17 ЗК 1990 року (в редакції, чинній на час передачі земельної ділянки [PERSON] ) передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки, зокрема для: будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу. Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо) Ради народних депутатів розглядають у місячний строк зазначені заяви і матеріали та приймають відповідні рішення. Згідно з ч.1 ст.22 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Відповідно до ч.1 та 3 ст. 23 ЗК України 1990 року право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними радами народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. Як вбачається з державного акта від 8 грудня 1993 року, його видано позивачу на підставі рішення виконкому Киселівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області №11 від 15 жовтня 1993 року у постійне користування. За даними Державного архіву Миколаївської області від 02 жовтня 2025 року під №11 значиться інше рішення виконавчого комітету Киселівської сільської ради від 03 червня 1993 року, яке не відповідає змісту запитуваної інформації. Архівний витяг рішення виконавчого комітету Киселівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області від 23 листопада 1993 року №26 "Про хід приватизації присадибних ділянок землі на території сільської Ради", підтверджує передання позивачу земельної ділянки в постійне користування. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 3 ст. 12, ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно зі ст. 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують, і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Позивач [PERSON] не надав суду належних і достовірних доказів на підтвердження набуття ним у приватну власність земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 4825781700:18:005:0002. Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-5901187052025, у якому зазначено про державну реєстрацію земельної ділянки на підставі державного акту від 08.12.1993 року БН на праві власності [PERSON] , не є правовстановлюючим документом. Так, відповідно до ст.1 Закону України "Про державний земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера Згідно ч.9 ст.21 Закону України "Про державний земельний кадастр" відомості про речові права на земельні ділянки, що виникли до 1 січня 2013 року, вносяться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, до Державного земельного кадастру із Державного реєстру земель та документів, що відповідно до законодавства, яке діяло до 1 січня 2013 року, посвідчували право власності або право користування землею (земельними ділянками), а також книг записів (реєстрації) таких документів. Державна реєстрація земельної ділянки площею 0,25 га здійснена на підставі державного акта, виданого позивачу 8 грудня 1993 року на підставі рішення виконкому сільської ради у постійне користування. Реєстрація державного акта у Книзі записів державних актів на право приватної власності на земельну ділянку, надану згідно державного акта позивачу у постійне користування, не підтверджує право власності на неї. Таким чином, оскільки позивач не надав суду належних та достовірних доказів на підтвердження наявності підстав набуття ним права власності на земельну ділянку, позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають. З урахуванням вище зазначеного, вимоги [PERSON] підлягають задоволененню у частині встановлення факту належності йому державного акта. В іншій частині заявлені ним вимоги необгрунтовані.

Outcome: dismissed