Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

17 липня 2025 року представник ТзОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» Логош Т.В. звернулася до Криворізького районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою шляхом її подання через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», у якій просила стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» заборгованість за кредитним договором №31.08.2024-100000205 від 31.08.2024 у загальному розмірі 32 400,00 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 12 000,00 грн.; заборгованості за процентами за користування кредитом 11 160,00 грн.; комісії 1 080,00 грн.; додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) 2 160,00 грн.; неустойки 6 000,00 грн. Також представник позивача просила стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 31.08.2024 між ТзОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферти) №31.08.2024-100000205, за умовами якого кредитодавець надає позичальникові кредит у безготівковій формі шляхом перерахування за реквізитами вказаної позичальником банківської картки № [NUMBER] у розмірі 12 000 грн. строком на 124 дні зі сплатою процентів за користування ним за кожен день користування кредитом за фіксованою ставкою 1% за кожен день користування кредитом. За порушення виконання зобов`язань позичальникові нараховується пеня за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Кредит надається на споживчі цілі придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до умов договору, кредитором також нараховується комісія, пов`язана з наданням кредиту (економічна сутність плата за надання кредиту) 9% від суми кредиту, що дорівнює 1 080 грн., нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема, відповідачем договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту ТзОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» виконало належним чином, перерахувавши позичальникові 31.08.2024 грошові кошти в сумі 12 000 грн. на вказану ним банківську картку № [NUMBER] . Однак, протягом обумовленого строку відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання в частині погашення заборгованості, чим допустив утворення заборгованості, розмір якої складає 32 400,00 грн. та включає: заборгованість за тілом кредиту 12 000,00 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 11 160,00 грн., комісію 1 080,00 грн., додаткову комісію (за обслуговування кредитної заборгованості) 2 160,00 грн., неустойку 6 000,00 грн. Оскільки відповідач не здійснює платежів для погашення заборгованості, продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, чим порушує законні права та інтереси ТзОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» як кредитора, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2025 року матеріали позовної заяви передано до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для розгляду за підсудністю. Матеріали надійшли до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 20.08.2025 та за результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями, передано у провадження судді Євтушенку О.І. Ухвалою суду від 28 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Представник позивача Логош Т.В. про свою участь в судовому засіданні не заявила, згідно з клопотанням, викладеним у прохальній частині позову (п.3-5 а.с.6), просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] про розгляд справи у суді був належним чином повідомлений усіма способами, передбаченими процесуальним законодавством та ст.128 ЦПК України. Своїм правом на подання відзиву на позов не скористався. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також належне повідомлення відповідача та відсутність відзиву у встановлений судом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 31.08.2024 між ТзОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір (оферта) №31.08.2024-1000000205 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною цього договору. За умовами договору товариство зобов`язується надати позичальникові грошові кошти на наступних умовах: Сума Кредиту: встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; Тип кредиту: кредитна лінія; Строк, на який надається кредит: встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; Проценти за користування кредитом (проценти): встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти Графік платежів встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору. Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході в особистий кабінет у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», у тому числі шляхом перевірки товариством правильності введеного коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача [NUMBER] , вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення паролю входу до особистого кабінету. Мета надання кредиту на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п.3.2 договору). Як слідує з п.4.1 договору, кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № [NUMBER] . Відповідно до договору, ТзОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» надало [PERSON] кредит в розмірі 12 000,00 грн. строком на 124 дні з дати його надання 31.08.2024, дата повернення кредиту 01.01.2025, шляхом перерахування у безготівковій формі за вказану ним платіжну картку № [NUMBER] . За користування кредитом позичальник сплачує проценти за фіксованою ставкою, яка не може бути збільшена в односторонньому порядку у розмірі 1% за кожен день користування, що застосовується протягом всього строку, на який надається кредит (п.6 договору). Сторонами також узгоджено сплату позичальником комісії. Так, відповідно до п.8 заявки, комісія, пов`язана з наданням кредиту («Комісія за надання»; економічна сутність плата за надання кредиту) 9% від суми кредиту, що дорівнює 1 080,00 грн., нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно графіку платежів. Повернення кредиту сторонами узгоджене у п.12 заявки відповідно до графу платежів. За умовами п.13 заявки до кредитного договору, в день укладення даного договору позичальнику відкривається кредитна лінія, яка реалізується наступним чином: сума кредиту, яка визначена у розділі І договору, є одночасно і 1-им траншем, з якого складається сума кредиту, яка надається відповідно до умов договору. У подальшому кредитодавець протягом строку дії цього договору має право повідомити позичальника, в усній та/або письмовій (паперовій або електронній) формі про наявність у нього можливості збільшити суму кредиту, що надається позичальнику за цим договором. У випадку отримання вказаного повідомлення від кредитодавця та у разі виникнення у позичальника наміру збільшити суму кредиту за даним договором позичальник ініціює укладення додаткового договору шляхом особистого звернення у підрозділ кредитодавця або шляхом вчинення необхідних дій в особистому кабінеті на сайті/в мобільному застосунку кредитодавця. Після узгодження сторонами зміни умов договору, пов`язаних зі збільшенням суми кредиту, сторони укладають додатковий договір, у якому викладають змінені умови договору. Додатковий договір може бути укладений сторонами в письмовій паперовій або в письмовій електронній формах з дотриманням вимог чинного законодавства. Черговий транш (частина суми кредиту) надається кредитодавцем позичальнику відповідно до укладеного сторонами додаткового договору. Сума кредиту складається з усіх траншів (частин суми кредиту), зазначених в договорі (1-й транш) та в укладених сторонами додаткових договорах (чергові транші). Позичальник інформується про зміни в умовах надання фінансової послуги шляхом викладення зазначених змін у вказаному додатковому договорі та надання його примірника позичальнику особисто в паперовій формі у підрозділі кредитодавця (у випадку укладення додаткового договору в паперовій формі) або надіслання його примірника позичальнику в особистому кабінеті та/або на електронну адресу, вказану позичальником (у випадку укладення додаткового договору в електронній формі) з дотриманням умов чинного законодавства. Також кредитодавець інформує позичальника про зміну суми (ліміту) кредиту шляхом відправлення повідомлення в особистий кабінет позичальника на веб-сайті кредитодавця, який є створеним на момент укладення даного кредитного договору або створюється позичальнику при укладенні ним даного договору, та є обраним за згодою з позичальником каналом для комунікації для відправлення повідомлень про зміну суми (ліміту) кредиту. Позичальник підтвердив, що йому надані та він отримав інформацію, зазначену у ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», паспорт споживчого кредиту відповідно до Закону України «Про споживче кредитування», графік платежів з переліком складових загальної вартості кредиту відповідно до Правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, примірник цього договору. Крім того, підписанням договору позичальник підтвердив, що він уклав цей договір, повністю усвідомлюючи значення своїх дій та згідно з вільним волевиявленням, та має здатність виконувати його умови. Він повністю розуміє та вважає справедливими щодо себе усі умови договору, свої права та обов`язки за договором і погоджується з ними. Підписавши заявку, відповідач [PERSON] підтвердив, що заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою він ознайомився 31.08.2024 за посиланням https://sgroshi.com.ua/ згідно ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Надаючи оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами та наявним у справі доказам, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.ч.1-2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх. Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.ч.1, 2 ст.1047 ЦК України). Механізм укладення електронного договору, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис» (в редакції, чинній на час укладення кредитного договору). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3, ч.4, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Враховуючи викладене, кредитний договір між ТзОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] укладено сторонами в електронній формі шляхом підписання його умов кредитодавцем електронним підписом, а позичальником одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам Цивільного кодексу України та Закону України «Про електронну комерцію». З наданих суду доказів вбачається, що відповідач вчинив низку дій, спрямованих на отримання кредиту від ТзОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», а саме: зареєструвався в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, який надав відповідну пропозицію; отримав повідомлення від суб`єкта електронної комерції (у даному випадку від ТзОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР») із одноразовим ідентифікатором «Е3І»; та прийняв пропозицію (оферту) позивача шляхом використання надісланого кредитором одноразового ідентифікатора. У день укладення договору позичальник також підписав паспорт споживчого кредиту. Судовим розглядом також встановлено, що кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальникові кредит в обумовленому розмірі. Відповідно до даних переказу через систему iPay.ua, на вказаний [PERSON] картковий рахунок № [NUMBER] кредитором ТзОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» 31.08.2024 було перераховано 12 000,00 грн. за кредитним договором №31.08.2024-100000205, що свідчить про виконання товариством умов кредитного договору перед позичальником. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст.611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст.624-625 ЦК України, тобто, при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки від суми боргу та неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачена умовами договору. Як визначено у ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Таким чином, суд вважає, що надані ТзОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст.ст.76-81 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують те, що відповідач [PERSON] відповідно до розрахунку, користувався кредитними коштами, наданими ТзОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» за кредитним договором №31.08.2024-100000205 від 31.08.2024 у вигляді кредиту, у зв`язку з чим має зобов`язання перед позивачем з повернення кредитних коштів, виходячи з фактичного використання позичальником кредитних коштів, які не повернуто станом на час звернення позивача до суду з даним позовом. Згідно з довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №31.08.2024-100000205 від 31.08.2024, заборгованість [PERSON] за основним боргом складає 12 000,00 грн., заборгованість по процентам 11 160,00 грн., за комісією 1 080 грн., за додатковою комісією (за обслуговування кредитної заборгованості) 2 160,00 грн., за неустойкою 6 000,00 грн., що загалом складає 32 400,00 грн. Доказів на спростування цьому відповідач суду не надав, власний контррозрахунок, у випадку незгоди із заявленим боргом, не навів, в той час як заявлений розмір заборгованості за вказаними складовими визначений позивачем арифметично вірно, а заборгованість по процентам нарахована в межах строку кредитування (з розрахунку: 12 000,00 грн. ? 1% ? 100% ? 124 дні). Отже, судом встановлено, що відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту не виконав в повному обсязі, в строки, передбачені графіком погашення кредиту, кредит не сплатив, чим порушив вимоги кредитного договору, тому суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» заборгованість за кредитним договором №31.08.2024-100000205 від 31.08.2024, а саме, за основним боргом складає 12 000,00 грн., заборгованість по процентам 11 160,00 грн., комісією 1 080,00 грн., додатковою комісією (за обслуговування кредитної заборгованості) 2 160,00 грн., що загалом складає 26 400,00 грн. Оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про сплату відповідачем заявленої заборгованості, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в зазначеній частині. Приходячи до такого висновку суд вважає за доречне зауважити, що обираючи варіант поведінки, позичальник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими, а його поведінка повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний позичальник повинен мати на меті добросовісне виконання усіх своїх зобов`язань, а в разі неможливості такого виконання надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора. Щодо стягнення з відповідача неустойки, суд зазначає наступне. Представник позивача посилається на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», документ 3498-IX, поточна редакція від 22.11.2023, яким було внесено зміни до ЦК України та інших нормативно-правових актів, і якими передбачалося звільнення споживачів від відповідальності за прострочення виконання грошових зобов`язань у період дії карантинних обмежень, починаючи з 01 березня 2020 року. Однак таке посилання є безпідставним та не підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до внесених змін до ЦК України (зокрема положень щодо відповідальності за порушення грошового зобов`язання), законодавець встановив спеціальні, тимчасові гарантії для позичальників споживачів за договорами споживчого кредиту, укладеними у визначений законом період. Зазначені норми мають чітко окреслену сферу застосування та часові межі. З аналізу змісту вказаного Закону вбачається, що звільнення від сплати неустойки (штрафів, пені) поширюється виключно на договори про споживчий кредит, укладені до тридцятого дня включно з дня набрання чинності відповідними змінами. Тобто законодавець прямо визначив коло правовідносин, на які поширюється дія зазначених гарантій. Спірний кредитний договір №31.08.2024-100000205 укладено 31.08.2024, тобто значно пізніше встановленого законом строку. Відтак спірні правовідносини виникли після завершення дії спеціальних карантинних гарантій. Таким чином, після завершення строку дії спеціальних карантинних норм до спірних правовідносин застосовуються загальні положення цивільного законодавства щодо відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Разом з тим, Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. Відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі №910/8349/22 суд виснував щодо застосування п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що: на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія п.18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України. Тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №183/7850/22. Таким чином вимога про стягнення неустойки задоволенню не підлягає. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з такого. Згідно з ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з огляду на ухвалене рішення на користь позивача із частковим задоволенням його вимог, понесені ТзОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору (сплаченого із застосуванням коефіцієнта 0,8 за подання позову в електронному вигляді) підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеній частині вимог, а саме у розмірі 1 974,26 грн. (81,5%).

Outcome: partial