Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину, в якій просить змінити розмір аліментів, визначений рішенням Миронівського районного суду Київської області від 01.10.2019 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з розміру 1/4 усіх видів доходів щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку на розмір 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позов обгрунтований тим, що 24.11.2015 сторони уклали шлюб, від якого [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Шлюбне життя між сторонами не склалося, шлюб між ними був розірваний рішенням Миронівського районного суду Київської області від 20.11.2019. Дочка залишилася проживати з відповідачем. Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 01.10.2019 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з розміру 1/4 усіх видів доходів щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку з 01.07.2019 до досягнення дитиною повноліття. У Миронівському відділі ДВС в Обухівському районі Київської області відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 371/881/19 про стягнення аліментів. Заборгованість зі сплати аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , відсутня. Позивач зазначає, що хоча він працює, але його доходу не вистачає на всіх дітей та жінку, яка не працює, оскільки доглядає за дитиною. Тому у зв`язку зі зміною сімейного стану, необхідно зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на дочку [PERSON] . Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористалася, відзив до суду не подала. Справа перебувала у провадженні Миронівського районного суду Київської області. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 30.10.2025 справу передано за підсудністю до Канівського міськрайонного суду Черкаської області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями справу передано головуючому судді Колісник Л.О. Ухвалою від 28.11.2025 позов залишено без руху для усунення недоліків. Ухвалою від 05.01.2026 після усунення недоліків позовної заяви, позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом ( повідомленням) сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, уповноважив представляти свої інтереси представника адвоката Мильнікову О.М. У судовому засіданні представник позивача адвокат Мильнікова О.М. позов підтримала з підстав, викладених у позові, просила його задовольнити, пояснила, що з позивача стягуються аліменти на утримання дочки. Заборгованості з їх сплати позивач не має. Проте у позивача змінився сімейних стан, у нього народилися ще двоє дітей, що є підставою для зменшення розміру аліментів. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що позивач протягом шести років не сплачував аліменти на дочку, з дитиною не спілкується, подарунки на день народження не дарує. Наразі заборгованість зі сплати аліментів сплатив. Оскільки витрати на дитину набагато перевищують розмір аліментів, визначений судом розмір аліментів зменшенню не підлягає. Вислухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER] (а.с.7). Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 01.10.2019 у справі № 371/881/19 стягнуто аліменти із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини (а.с.8- 10). Відповідно до копії актового запису про шлюб, шлюб між сторонами, укладений 24.11.2015 та рішення Миронівського районного суду Київської області від 20.11.2019 у справі № 371/880/19 розірвано (а.с.11-14). Відповідно до копії свідоцтв про народження, серії [NUMBER] від 28.12.2022 та серії [NUMBER] від 07.04.2025 [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.15, 16). Відповідно до копії довідок виконавчого комітету Миронівської міської ради від 13.08.2025 № 15/11-26/168 та від 09.02.2026 №16/11-24/18 [PERSON] проживає без реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] з 02.06.2022 і по теперішній час, разом з [PERSON] та двома спільними дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які знаходяться на повному його утриманні. Згідно з копіями довідок Миронівського відділу ДВС в Обухівському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 28.07.2025 №47769 та від 09.02.2026 № 13911 [PERSON] не має заборгованості зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. При розгляді справ зазначеної категорії до предмета доказування відносяться обставин, які свідчать про існування змін, що відбулись в матеріальному чи сімейному становищі платника аліментів, і що саме такі зміни вплинули на його здатність сплачувати аліменти в присудженому судовим рішенням розмірі. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів необхідно з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з вказаним позовом, [PERSON] зазначив, що в нього змінився сімейний стан, він має іншу жінку та двоє дітей від неї, які перебувають на його утриманні, а тому необхідно зменшити розмір аліментів, які стягуються на дитину від першого шлюбу. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). В постановах Верховного Суду від 03.06.2020 у справі №760/9783/18-ц, від 16.09.2020 у справі №565/2071/19, від 28.05.2021 у справі №715/2073/20 вказано, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На обгрунтування позовних вимог щодо необхідності зменшення розміру аліментів, які стягуються із нього на утримання дитини від першого шлюбу, позивач надав лише докази щодо зміни його сімейного стану. Доказів, які б підтверджували, що така зміна сімейного стану вплинула на його здатність сплачувати аліменти на дитину від першого шлюбу у розмірі, який визначений судом, матеріали справи не містять. Зміна сімейного становища стягувача чи платника аліментів є відповідно до ст. 192 СК України самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Проте, само по собі народження дітей в другому шлюбі не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів в розумінні положень ст. 192 СК України, не свідчить про погіршення матеріального стану платника аліментів та його здатність сплачувати аліменти. У ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначають: кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього на утриманні, крім дочки від першого шлюбу є двоє інших дітей та мати цих дітей. Всупереч таким аргументам позивачем не надано доказів та в судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами, що це негативно вплинуло на його здатність сплачувати аліменти на старшу дитину, розмір аліментів на яку позивач просить зменшити. Як зазначав суд, посилання позивача на зміну його сімейного стану, зокрема народження дітей від іншої жінки, не може бути безумовною підставою для зменшення розміру аліментів на утримання іншої дитини без доведення того, що це призвело то таких змін, що суттєво впливають на його можливість сплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі. Натомість встановлення одних лише підстав, викладених у ст.192 СК України без врахування інших обставин, передбачених ст. 182, 188, 190 СК України, зумовлювало б імперативний обов`язок суду змінювати розмір аліментів при будь-якій зміні сімейного чи матеріального стану сторін, що суперечить нормам діючого законодавства. Зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має інших дітей та сім`ю, без підтвердження погіршення його здатності сплачувати аліменти у визначеному розмірі, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Подібний висновок міститься у Постановах Верховного Суду № 565/2071/19 від 16.09.2020, № 715/2073/20 від 28.05.2021. З огляду на викладене, підстави для зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Миронівського районного суду Київської області від 01.10.2019 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , відсутні. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed