Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування арешту майна, в якому просить скасувати постанову про накладення арешту майна боржника від 04.12.2017 року по виконавчому провадженню №55011095, в якому боржником є [PERSON] .. Вказує, що [INFO] помер [PERSON] , який є її братом по лінії матері - [PERSON] .. [PERSON] належить частина земельної ділянки за кадастровим номером 6825280400:03:004:0023, та частина земельної ділянки за кадастровим номером 6825280400:03:004:0024, які розташовані в колишньому Чемеровецькому районі Хмельницької області. Вирок в частині виконання додаткового покарання у вигляді конфіскації майна [PERSON] не був виконаний, частина земельної ділянки під кадастровим номером 6825280400:03:004:0023 та частина земельної ділянки під кадастровим номером 6825280400:03:004:0024, що за життя належали [PERSON] у власність держави не були вилучені. Так станом на день подання позову не виконання вироку суду в частині конфіскації майна є підставою для скасування арешту. Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відділу ДВС в судове засідання не з`явився, однак про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник Хмельницької обласної прокуратури в судове засідання не з`явилася, однак до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказує, що за результатами проведених виконавчих дій по ВП № 55011095 від 31.10.2017 року встановлено відсутність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, у зв`язку з чим на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції Закону від 31.08.2018) державним виконавцем 29.09.2018 прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу. Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону за відсутності відповідних підстав рішення про зняття арешту з майна не приймалося. Таким чином, на момент прийняття державним виконавцем рішення про арешт майна у власності [PERSON] не перебувало зазначених земельних ділянок, а тому арешт на них не накладався. Окрім того вказує, що до компетенції Хмельницької обласної прокуратури не належить ухвалення рішення про усунення порушень прав, свобод чи інтересів, за захистом яких звернувся до суду позивач, зокрема щодо скасування постанови про накладення арешту майна. Представник Житомирської обласної прокуратури в судове засідання з`явився та пояснив, що нагляд за виконанням вироку Новоград-Волинського міськрайонного суду від 27.12.2016 року Житомирською обласною прокуратурою не здійснюється та відсутні дані щодо виконання вироку суду в частині конфіскації майна. Представник ТОВ «Мрія Фармінг Поділля» в судове засідання не з`явився, однак про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступних підстав. Судом об`єктивно встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження від 17.07.2012 року вбачається, що матір`ю позивача [PERSON] записана [PERSON] .. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб від 28.02.2017 року вбачається, що 28.02.2017 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу змінено прізвище дружини на « [PERSON] ». Згідно копії свідоцтва про народження від 16.10.1990 року вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №227Р, свідоцтва про смерть від 06.01.2025 року вбачається, що [PERSON] помер [INFO] , від мінно-вибухової травми в м.Вінниця Вінницької області. Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27.12.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України і призначено йому покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Також [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України і обрано йому покарання за цим законом 4 (чотири) роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш сурового покарання, більш суворим, остаточно призначено покарання 8 (вісім) років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.07.2025 року вбачається, що [PERSON] належить на праві власності: земельної ділянки за кадастровим номером 6825280400:03:004:0023 площею 1,1586 га та земельної ділянки за кадастровим номером 6825280400:03:004:0024, 1,1585 га. Постановою Кам`янець-Подільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області №55011095 від 04.12.2017 року накладено арешт на усе майно [PERSON] .. Згідно витребуваної судом спадкової справи №26/2025, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] вбачається, що дружина померлого [PERSON] - [PERSON] та мати [PERSON] , відмовились від прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] на користь його рідної сестри [PERSON] .. Окрім того, державним нотаріусом Хмельницької районної державної нотаріальної контори, Макаренко Т.Г. видано свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.10.2018 року [PERSON] після смерті [PERSON] на частку: земельної ділянки площею 1,1586, кадастровий номер 6825280400:03:004:0023, яка розташована за адресою: Більська сільська рада Кам`янець-Подільського району Хмельницької області; земельної ділянки площею 1,1585, кадастровий номер 6825280400:03:004:0024, яка розташована за адресою: Більська сільська рада Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. Відповідно до листа відповіді приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Хмельницької області від 12.02.2026 року вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки на ім`я померлого в державному реєстрі речових прав зареєстровано обтяження №23728156, а саме - арешт всього нерухомого майна належного померлому [PERSON] , на підставі постанови про арешт майна №55011095 від 04.12.2017 року винесеної Кам`янець-Подільським міським відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Як випливає зі змісту статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішень про конфіскацію майна здійснюється органами державної виконавчої служби в порядку, встановленому цим Законом. Частиною першою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Як встановлено з матеріалів справи на час засудження [PERSON] та повного відбуття призначеного покарання в нього було відсутнє нерухоме майно яке підлягало конфіскації. Земельні ділянки за кадастровими номерами 6825280400:03:004:0023 та 6825280400:03:004:0024 у розмірі частки [PERSON] успадкував після винесення вироку Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області від 27.12.2016 року, а саме дата та час державної реєстрації права власності 05.10.2018 року. Накладена заборона відчуження, впродовж тривалого часу з 2017 року, порушує право позивача на спадкування, існування на даний час підстав для такого обтяження судом не встановлено, позивач позбавлений можливості захистити свої права в інший спосіб. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. За таких обставин суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині накладення арешту на майно, а саме на: частку земельної ділянки за кадастровим номером 6825280400:03:004:0023, площею 1,1586 (га) та частку земельної ділянки за кадастровим номером 6825280400:03:004:0024, площею 1,1585 (га), тому що відповідні записи у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо заборони відчуження нерухомого майна обмежує право позивача на спадкування та вільне володіння майном.

Outcome: approved