Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

У провадженні суду перебувала цивільна справа за первісним позовом [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] , до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору - орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, про позбавлення батьківських прав. Ухвалою суду від 17.04.2024 року первісний позов [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] , до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору Франківська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав- залишено без розгляду. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення годин для побачень з дитиною. Ухвалою суду від 28.02.2024 року прийнято зустрічну позовну [PERSON] до [PERSON] , про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення годин для побачень з дитиною. Після уточнення позовних вимог 30.10.2025 року позивач за зустрічним позовом просив: -Зобов`язати [PERSON] не перешкоджати йому [PERSON] у спілкуванні з дочкою [PERSON] . Визначити такі способи участі [PERSON] у вихованні дочки [PERSON] , шляхом встановлення такого порядку спілкування: -Перша та третя субота кожного місяця, за попереднім узгодженням з [PERSON] з 10 години 00 хвилин до 21 години 00 хвилин в громадських місцях за місцем проживання дитини (дитячих розважальних центрах, центрах розвитку, дитячих ігрових майданчиках), без присутності матері [PERSON] . - У святкові дні (день народження батька, день народження дитини, Різдво, Новий Рік, Великдень). - Протягом 7 календарних днів почергово за місцем проживання кожного з батьків або на нейтральній території (за домовленістю між батьками щодо узгодження часу та місця), починаючи з наступного після постановлення рішення суду Різдва за місцем проживання батька. - Кожного року, за погодженням з матір`ю дитини, протягом 14 безперервних днів, у літній період, для забезпечення відпочинку та оздоровлення дитини спільний відпочинок батька з дочкою, без присутності матері дитини. - Особисте он-лайн спілкування засобами зв`язку: Viber, Telegram, WhatsApp, Signal, Skype, Zoom та будь-якими іншими засобами онлайн спілкування чи месенджерами три рази на тиждень (середа, п`ятниця та неділя) по дві години ввечері у період з 20:00 до 22:00 години за Київським часом без особистого втручання матері дитини та інших осіб, у спілкування батька з дочкою. -Відстрочити виконання рішення в частині зустрічей батька [PERSON] з дитиною [PERSON] на території України до закінчення дії воєнного стану на території України. Зобов`язати мати дитини [PERSON] організувати спілкування доньки [PERSON] , з батьком з [PERSON] засобами зв`язку: [ADDRESS] та будь-якими іншими засобами онлайн спілкування чи месенджерами - три рази на тиждень (середа, субота та неділя) по дві години ввечері у період з 20:00 до 22:00 години за [PERSON] часом без особистого втручання матері дитини та інших осіб, в спілкування батька з дочкою. Відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] 21.03.2024 року подала до суду відзив на зустрічну позовну заяву, у якій заперечує щодо задоволення зустрічного позову, з огляду на таке. Позивач (за зустрічним позовом) звернувся до суду з зустрічним позовом, не додавши до позовної заяви доказів на підтвердження того, що відповідач (за зустрічним позовом) чинить йому перешкоди у спілкуванні з донькою. Натомість [PERSON] тривалий час ухилявся від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, дитиною не займався, не піклувався про дочку, матеріально не утримував, не проявляв інтересу до стану її здоров`я та навчання, не цікавився її фізичним, моральним і духовним розвитком. Спосіб участі [PERSON] у вихованні дитини, про який він просить суд, суперечить та шкодить інтересам дитини. Позивач за зустрічним позовом в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задоволити. Пояснив, що він хоче спілкуватись із донькою. Востаннє він бачив доньку літом. Відповідачка закрила двері і не дала поспілкуватись із донькою. Коли він телефонує до доньки, то на його дзвінки ніхто не відповідає. Відповідачка не пускала його в садочок побачитись із дитиною. Щодо цього він звертався і в поліцію, і в органи піклування. На 2 день війни відповідачка з дитиною виїхала за кордон. Додав, що його відносини із дитиною хороші, бажає і надалі брати участь у вихованні доньки. Крім того, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задоволити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про місце та час розгляду справи повідомлена, відповідно до вимог ЦПК України. Представник третьої особи в судовому засіданні пояснив, що органом опіки і піклування ФРА ЛМР надавався висновок щодо недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав. Що стосується графіку побачень, то органом опіки і піклування ФРА ЛМР не можуть надати висновку у цьому спорі, оскільки дитина не проживає на території Франківського району м. Львова. Не заперечує щодо спілкування з дитиною по телефону або за кордоном. Щодо інших позовних вимог покладається на розсуд суду. Заслухавши думку учасників, перевіривши матеріали справи, суд доходить до такого висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] з 30 липня 2015 року перебували у шлюбі. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.11.2015 року, виданого Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції у сторін під час шлюбу народилася донька: [PERSON] , [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з рішенням Франківського районного суду м.Львова від 16.10.2019 року у справі №465/4500/19, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до висновку Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] від 25.03.2024 року №260001-вих-39624, Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за недоцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , враховуючи те, що [PERSON] разом з донькою [PERSON] проживають за межами України, [PERSON] сплачує аліменти, а також звернувся з позовом до суду про усунення перешкод у вихованні дитини, та беручи до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради від 18.03.2024 протокол №07, Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування. Згідно з висновком Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 17.12.2025 року №260001-вих-182200, у Франківської районної адміністрації як органу опіки та піклування відсутні правові підстави для встановлення графіку побачень батькові, [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради від 11.12.2025, протокол №28, оскільки на даний час матір [PERSON] , разом з дитиною [PERSON] , [INFO] проживають за межами України, а тому немає можливості з`ясувати думку дитини з вказаного питання, отримати акт оцінки потреб сім`ї за місцем проживання дитини. Відповідно до талону -повідомлення єдиного обліку №2227 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 04.02.2021 року [PERSON] 04.02.2021 року просив встановит місце перебування неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки колишня дружина [PERSON] без відома заявника змінила фактичне місце проживання. Як зазначила відповідачка за зустрічним позовом - [PERSON] , у зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України та введенням воєнного стану, [PERSON] разом із донькою [PERSON] виїхала за межі України - до Республіки Польща, де проживають до теперішнього часу. Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша ст. 13 ЦПК України). Відповідно до частини першої ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства. Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до частини другої статті 54 СК України усі найважливіші питання життя сім`ї мають вирішуватися подружжям спільно, на засадах рівності. Дружина, чоловік мають право противитися усуненню їх від вирішення питань життя сім`ї. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства») Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з положеннями частини першої та другої статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Приймаючи рішення в інтересах дитини, суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками. Відповідно до частини четвертої і п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Між сторонами по справі - батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , існує спір щодо участі батька у вихованні доньки, який не вдалося вирішити у позасудовому порядку. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі за заявою «Хант проти України», № 31111/04, § 54). Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. У статті 5 Конвенції про ліквідацію всіх форм дискримінації щодо жінок наголошено на необхідності вжиття заходів щодо зміни соціальних та культурних моделей поведінки чоловіків і жінок для досягнення викоренення забобонів, звичаїв та всіх інших проявів, що ґрунтуються на ідеї неповноцінності чи зверхності однієї із статей або стереотипності ролі чоловіків і жінок, а також визначення загальної відповідальності чоловіків і жінок за виховання та розвиток своїх дітей за умови, що в усіх випадках інтереси дітей мають перевагу. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів малолітньої дитини. Згідно з частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Виходячи з положень статті 159 СК України усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Відповідно до частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Судом встановлено судом, що після проголошення воєнного стану в Україні, відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] з донькою [PERSON] змінила своє місце проживання і на даний час вони проживають за кордоном - у Республіці Польща. Позивач позбавлений можливості зустрічатися та спілкуватися з донькою, в тому числі засобами телефонного та інтернет зв`язку. Відповідачкою за зустрічним позовом не надано належних та допустимих доказів, у тому числі відомостей компетентних державних органів, які б давали підстави стверджувати про наявність негативного впливу зі сторони батька на виховання та розвиток доньки, що дитина не бажає спілкуватися з батьком, а її психоемоційний стан не дозволяє їм зустрічатися. Обставини справи свідчать про наявність перешкод у батька в спілкуванні з донькою, а тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо усунення цих перешкод та визначення способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Судом не встановлено обставин, які б свідчили, що спілкування позивача з донькою перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. Позивач та відповідач мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Жодних переваг, пріоритету у спілкуванні та вихованні дитини відповідачка не має, хоч донька і проживає з нею. Наслідки особистого конфлікту між батьками негативно впливають на дитину. Існування між сторонами неприязних стосунків ускладнює погодження ними форм та методів спілкування з донькою, тож зобов`язання матері не чинити відповідні перешкоди батькові дитини, визначене судовим рішенням, сприятиме розумінню з її боку того, що права кожного з батьків є рівними. Дитина повинна спілкуватися як з матір`ю, так і з батьком. Враховуючи наявність правових підстав для задоволення позову, оскільки участь батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею відповідає інтересам дитини, забезпечує справедливу рівновагу між забезпеченням прав дитини та батьків, а також рівність прав батьків щодо дитини, постійне проживання дитини станом на теперішній час на території Республіки Польща, графік навчання дитини, приймаючи до уваги повномасштабне вторгнення російської федерації та введення з 24.02.2022 на території України воєнного стану, з метою забезпечення безпеки дитини, суд вважає, що позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд вважає за необхідне зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з дочкою [PERSON] , [INFO] . Встановити спосіб участі батька [PERSON] у спілкуванні, вихованні та побаченні з дочкою [PERSON] , [INFO] , у такому порядку для зустрічей, побачень, спілкування з дитиною: - перша та третя субота кожного місяця, за попереднім узгодженням з [PERSON] , з 10 години 00 хвилин до 21 години 00 хвилин в громадських місцях за місцем проживання дитини (дитячих розважальних центрах, центрах розвитку, дитячих ігрових майданчиках), без присутності матері [PERSON] ; - у святкові дні (день народження батька, день народження дитини, Різдво, Новий Рік, Великдень) - протягом 7 календарних днів почергово за місцем проживання кожного з батьків або на нейтральній території (за домовленістю між батьками щодо узгодження часу та місця), починаючи з наступного після постановлення рішення суду Різдва за місцем проживання батька; - кожного року, за погодженням з матір`ю дитини, протягом 14 безперервних днів, у літній період, для забезпечення відпочинку та оздоровлення дитини спільний відпочинок батька з дочкою, без присутності матері дитини; - особисте он-лайн спілкування засобами зв`язку: Viber, Telegram, WhatsApp, Signal, Zoom та/або будь-якими іншими засобами онлайн спілкування чи месенджерами три рази на тиждень (середа, п`ятниця та неділя) по дві години ввечері у період з 20.00 до 22.00 години за Київським часом без особистого втручання матері дитини та інших осіб, у спілкування батька з дочкою; При цьому, обґрунтованим і доцільним є відстрочення виконання рішення суду щодо визначеного способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини на період дії в Україні воєнного стану та перебування дитини в цей час за кордоном. Таке процесуальне рішення відповідає положенням ст. 267 ЦПК України і ухвалюється судом задля убезпечення дитини від загрози її життю та здоров`ю, що є найголовнішою прерогативою. На час дії воєнного стану в Україні та перебування дитини у цей період за кордоном, зобов`язати мати дитини [PERSON] організувати спілкування доньки [PERSON] з батьком [PERSON] в режимі відеозв`язку через засоби мобільного зв`язку три рази на тиждень (середа, субота та неділя) по дві години ввечері у період з 20:00 до 22:00 години за Київським часом без особистого втручання матері дитини та інших осіб у спілкування батька з дочкою. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved