Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 4426348 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27.02.2024 у розмірі 21050 грн., яка складається з: суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 2000 грн., суми заборгованості за процентами нарахованих первісним кредитором - 12100 грн., суми заборгованості за процентами, нарахованих ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 119 календарних днів - 5950 грн. та штрафні санкції 1000 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 27.02.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір № 44426348 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого сума кредиту складає 2000 грн., строк кредиту 360 днів: з 27.02.2024 року по 21.02.2025. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання виконало та надало відповідачу кредит, відповідач своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором не виконав. 25.10.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу № 25/10/2024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до Відповідача, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Також просить стягнути з відповідача судові витрати по справі, в тому числі витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 грн. Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 23.12.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб, ухвалу надіслано відповідачу [PERSON] на адресу реєстрації, яку останній отримав 02.01.2026 (а.с.113). Цією ж ухвалою. витребувано докази з АТ «Ощадбанк». Відзив на позов, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, ні будь-якого іншого клопотання до суду подано не було. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений про розгляд справи відповідач відзиву на позовну заяву не подав, представник позивача проти ухвалення заочного рішення заперечень не надав, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] 27.02.2024 укладено Договір № 4426348 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронній формі, який підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «44146». Відповідно до п. 1.2 на умовах, встановлених Договором Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сторони погодили наступні умови договору: Тип кредиту кредит, сума кредиту складає 2000 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Стандартна процентна ставка становить 2.50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 Договору. Денна процентна ставка за цим Договором при застосуванні Стандартної процентної ставки дорівнює 2,5% та розраховується за відповідною формулою, яка наведена в п.1.4.1 Договору. Згідно п. 2.1. Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Крім предмету Договору, Договір також містить положення щодо порядку та умов надання кредиту, порядку обчислення (нарахування) процентів, порядок зміни процентів; порядок повернення (виплати) кредиту та сплати процентів, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін, тощо (а.с.35-43,69-79). Додатком №1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27.02.2024 р. - є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. (зворотня сторона а.с.79). Також відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію, яка надається до укладення договору про споживчий кредит щодо основних умов кредитування/ (а.с.82-84). ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 2000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «ПЕЙТЕК», згідно якої між Товариством та ТОВ «ЛІНЕУРАУКРАЇНА» укладено Договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку, згідно до якого було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ«ЛІНЕУРА УКРАЇНА»: 27.02.2024р.о 22:17:06 год. на суму 2000,00грн. Призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] (а.с.44-48, 97). Перерахування грошових коштів також підтверджується витребуваною на підставі ухвали суду від 23.12.2025 інформацією АТ «Ощадбанк» №46/1211/2740/2026/БТ від 07.01.2026, відповідно до якої на ім`я [PERSON] в банку емітовану карту № [NUMBER] , та по вказаному рахунку 28.02.2024 р. було зарахування коштів на суму 2000 грн. (а.с. 114-115). 27.02.2024 року (в період дії договору № 25/10/2024 від 25.10.2024 року) ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу № 31/03/2025 за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги, в тому числі, до Відповідача (а.с.54-63). Відповідно до витягу з реєстру боржників від 25.10.2024 р. до договору факторингу № 25/10/2024 від 25.10.2024 року від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором № 4426348 у розмірі 15100 грн., яка складається з: суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 2000 грн., суми заборгованості за процентами нарахованих первісним кредитором - 12100 грн. та штрафні санкції 1000 грн. (а.с.95-96). Підписавши 27.02.2024 договір про надання споживчого кредиту, [PERSON] взяв на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції та інші платежі, передбачені договором (п.5.4.1 Договору). Відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку становить загальну суму 21050 грн., яка складається з: суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 2000 грн., суми заборгованості за процентами нарахованих первісним кредитором - 12100 грн., суми заборгованості за процентами, нарахованих ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 119 календарних днів - 5950 грн. та штрафні санкції 1000 грн.(а.с.87-93). Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором-дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частин 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до частини 1статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного правочину є використання, в тому числі: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно із статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах 1 та 2 статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини 1 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина 1 статті 642 ЦК України). Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). З наданих суду доказів вбачається щодо укладення між первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4426348 від 27.02.2024, згідно якого, сторони погодили строк кредитування, розмір відсотків та порядок їх сплати. Також договір містить положення щодо порядку та умов надання кредиту, порядку обчислення (нарахування) процентів, порядок зміни процентів; порядок повернення (виплати) кредиту та сплати процентів, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін, тощо. Підписавши договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідач погодився з усіма його умовами, зокрема, й щодо сплати процентів, розмір яких визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору. Відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із товариством, якщо вважав встановлений розмір відсотків за користування коштами несправедливим. Натомість Відповідач погодив зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Договір про надання коштів №4426348 від 27.02.2024 року або його окремі положення недійсними не визнано, отже умови договору, в тому числі і щодо сплати відсотків, є обов`язковими для виконання позичальником. З матеріалів справи, вбачається, що первісний кредитор виконав покладені на нього зобов`язання, а саме перерахував на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 2000,00 грн. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки за користування кредитом згідно умов договору, внаслідок чого утворилась заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту, яку суд вважає за необхідне стягнути в сумі 20050 грн., яка складається з: суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 2000 грн., суми заборгованості за процентами нарахованих первісним кредитором - 12100 грн., суми заборгованості за процентами, нарахованих ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 119 календарних днів - 5950 грн. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення за кредитним договором №4426348 від 27.02.2024 року штрафних санкцій в сумі 1000 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п. 18. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (не виконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Приймаючи до уваги те, що сума заборгованості штрафних санкцій за кредитним договором №4426348 від 27.02.2024 року в розмірі 1000 грн. нараховані відповідачу у період дії в Україні воєнного стану, у зв`язку з чим позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) штрафу за таке прострочення, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача за кредитним договором №4426348 від 27.02.2024 року штрафу в розмірі 1000 грн. до задоволення не підлягають. Враховуючи вищевикладене, те, що відповідач порушує взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, та, враховуючи не виконання Відповідачем умов зазначеного договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню на суму 20050 грн., й саме стягнення цієї суми суд вважає обгрунтованим. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Також, на підтвердження витрат на правову допомогу ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» надано: Договір про надання правничої допомоги № 10/12-2024, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М.М., Акт №113208 від 04.12.2025 року, де сторони погодили надання наступних правових (юридичних послуг) між товариством та адвокатом про стягнення заборгованості з [PERSON] загальний розмір правничих витрат складає 10 000 грн. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача, 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставах поданих сторонами доказів. Суд позов позивача задовольнив частково на загальну суму 20 050 грн. (20 050 грн (задоволені позовні вимоги) х 100%: 21 050 грн (заявлені позовні вимоги) = 95,24 % (процент задоволених позовних вимог). Відповідачем по справі було понесено судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн, які підтверджені відповідними доказами, суд відхилив 4,76% позовних вимог позивача (100%-4,76%=95,24%). Таким чином понесені судові витрати на професійну правничу допомогу складають 9524 грн. Враховуючи особливості предмета спору, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, складність справи, яка є малозначною, й будь-яких клопотань в ході розгляду справи заявлено не було (заявлено клопотання про витребування доказів разом з поданням позовної заяви), в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, час, який був необхідний для вчинення дій та надання послуг, виходячи з критеріїв їх виправданості, розумності їх розміру та співмірності з позовом та складністю справи, суд приходить до висновку про те, що заява представника позивача підлягає до часткового задоволення, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн., що відповідатиме критеріям виправданості, розумності та справедливості. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд, у разі часткового задоволення позову, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов задоволено частково, то судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (20050 х2422,40/21050=2307,32).

Outcome: partial