Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» звернувся до суду з позовом в якому просить судстягнути заборгованість за кредитним договором з відповідача [PERSON] , мотивуючи вимоги тим, що 18.07.2024між ТОВ МаксКредит та відповідачем укладено кредитний договір №00-9860854 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору. На виконання умов кредитного договору, 18.07.2024первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» на платіжну картку № [NUMBER] , що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця. Первісний Кредитор виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі. 20.01.2025 між первісним кредитором та позивачем укладено договір факторингу №20012025-МК/ЕЙС відповідно до умов якого позивачеві відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу та Акту прийому-передачі до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 23 970,00, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11 500,00 грн. та заборгованості за відсотками 12 470,00 грн., яку представник позивача прохає стягнути з відповідача разом із судовим збором та правовою допомогою у сумі 7000,00 грн. Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 01.12.2025 прийнято позовну заяву, відкрито провадження та призначено цивільну справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивачау судовезасідання нез`явився, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, проти винесення судом заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був неодноразово повідомлений у встановленому законом порядку, а саме направленням на адресу проживання судових повісток. Будь яких заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин. Судом встановлено, що 18.07.2024 року між ТОВ Макс Кредит та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 00-9860854, відповідно до умов якого, кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с.58-67). Розділом 1 даного Договору кредитної лінії передбачено: сума ліміту кредитної лінії складає 10000 грн.; тип кредиту кредитна лінія; цільове призначення кредиту на споживчі потреби; строк дії кредитної лінії 360 календарних днів; позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю 13.07.2025; позичальник зобов`язаний оплатити проценти в періодичну дату оплати процентів, а саме: на 12.08.2024, та на кожний 25 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії; тип процентної ставки фіксована; стандартна процента ставка складає 1,45 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії; знижена процентна ставка становить 0,88% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за першою періодичною датою оплати процентів; за надання кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю одноразово комісію у розмірі 15 % від суми кредиту, що складає 1500 гривень; позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту у останній день повного погашення кредиту; денна процентна ставка за цим договором при застосуванні стандартної процентної ставки та комісії (у разі її наявності) 1.5%; денна процентна ставка за цим договором у разі використання позичальником права на знижену процентну ставку та комісії (у разі її наявності) 2.4%; орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою на дату укладання договору становить 9115.87%; орієнтовна реальна річна процентна ставка з урахуванням зниженої процентної ставки на дату укладення договору становить 892.68%; орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою на дату укладання договору становить 63700,00 грн.; орієнтовна загальна вартість кредиту з урахуванням зниженої процентної ставки на дату укладання договору становить 62 275,00 грн. Відповідно до 2.8 вказаного Договору, кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту: 18.07.2024 сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 10000 грн. на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Згідно із п. 2.2., 2.5. Договору, цей договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Кредитодавець надсилає одноразовий ідентифікатор погодженим із позичальником засобом зв`язку. Крім того, сторонами було погоджено та підписано Паспорт споживчого кредиту, у якому міститься інформація обов`язкова для ознайомлення позичальником (а. с. 45-47). Так, судом встановлено, що зі своєї сторони ТОВ Макс Кредит ідентифікувало відповідача та направило відповідачу унікальний одноразовий ідентифікатор на його номер телефону, який Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 18.07.2024 між ТОВ Макс Кредит та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії № 00-9860854, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». 18.07.2024, відповідачу було перераховано на рахунок № [NUMBER] суму кредиту у розмірі 10000,00 грн., що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 06.02.2025 та додатком до неї. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ Макс Кредит у [PERSON] існує перед позивачем заборгованість по договору № 00-9860854 від 18.07 2024 у сумі 23 970,00, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11 500,00 грн. та заборгованості за відсотками 12 470,00 грн. 20.01.2025 між ТОВ Макс Кредит та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу №20012025-МК/ЕЙС, відповідно до якого, фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до п. 2.4. вказаного договору факторингу, відступлення права грошової вимоги і всіх інших прав, належать клієнту за укладеними кредитними договорами, та їх перехід від клієнта до фактора відбувається у дату відступлення прав вимоги. Як вбачається із матеріалів справи, реєстр Боржників підписаний 20.01.2025, відповідно до якого ТОВ Макс Кредит відступило ТОВ «ФК «ЕЙС» права вимоги до [PERSON] за договором № 00-9860854 від 18.07 2024 у сумі 23 970,00, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11 500,00 грн. та заборгованості за відсотками 12 470,00 грн. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ст.89ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами п. 1 ч. 2 ст.11ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Вимогами ч.2ст. 207ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Приписами ч. 1 ст. 623 ЦК України визначено, що боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюється договором. Відповідно до п. 4 ч. 1ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування»загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Відповідно до ч. 2ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином,Законом України «Про споживче кредитування»передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Відповідно до статті 1049 ЦК України,позичальник зобов`язанийповернути позикодавцевіпозику устрок тав порядку,що встановлені договором. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Отже, передумовою для виникнення у позичальниці обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачкою. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Так, приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з вимогами п. 5 ч. 3 Постанови про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України, цифровий власноручний підпис власноручний підпис фізичної особи, створений на екрані електронного сенсорного пристрою та нерозривно пов`язаний з електронним документом, підписаним цим підписом; Як вбачається зі змісту Договору кредитної лінії № 00-9860854 від 18.07 2024 сторони узгодили те, що його підписання буде в електронному вигляді, в даному випадку шляхом введення одноразового ідентифікатора. Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, а відповідачем не спростовано того, що вказаний договір ним був підписаний в електронному вигляді, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», а отже останній погодився зі всіма умовами та правилами даного договору, умовами кредитування, графіком повернення, відсотками за користування кредитними коштами. Факт користування відповідачем кредитними коштами з використання платіжного засобу не спростовано належними доказами. Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги. Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи зі змісту статей 512, 514ЦК України та ст. 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. На підтвердження переходу права первісного кредитора за Договором кредитної лінії № 00-9860854 від 18.07 2024 позивачем надано суду: Договір факторингу №20012025-МК/ЕЙС від 20.01.2025, що був укладений між ТОВ Макс Кредит та ТОВ «ФК «ЕЙС»; Акт прийому передачі від 20.01.2025 року до Договору факторингу №20012025-МК/ЕЙС та Реєстр Боржників 20.01.2025. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Між ТОВ Макс Кредит та відповідачем було укладено Договір кредитної лінії, право вимоги за якими перейшло позивачу. Позичальник умови договору належним чином не виконує, тому позивач має право вимагати стягнення заборгованості із [PERSON] , яке він реалізував, звернувшись до суду, натомість відповідач заявлені позивачем вимоги не спростував. З огляду на викладене, суд доходить висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: заборгованість за договором кредитної лінії № 00-9860854 від 18.07 2024, у сумі 23 970,00, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11 500,00 грн. та заборгованості за відсотками 12 470,00 грн. 20.08.2025 між ТОВ «ФК «Ейс» та адвокатським бюро «Соломко та Партнери» укладено договір про надання правової допомоги № 20/08/25-01. Відповідно до акту наданих послуг від 20.08.2025, виконаних адвокатом Поляковим О.В., встановлена фіксована сума за надані послуги, а саме: складання позовної заяви про стягнення заборгованості, кількістю годин 2, вартістю 5000,00 грн., вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника, кількістю годин 2, вартістю 1000,00 грн; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором, кількістю годин 1, вартістю 500,00 грн.; підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором, кількістю годин 1, вартістю 500,00 грн., що разом склало 7000,00 грн. Відповідно доч.4ст.137ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд враховує, що вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням ціни позову, тому заявлена сума у 7000,00 грн. є завищеною. Крім цього, суд зауважує, що зазначена тривалість витраченого часу для складання позовної заяви про стягнення заборгованості по кредитному договору та вивчення матеріалів справи,, яка зазначена в акту на оплату є завищеною, оскільки вказана заяви є типовою, не містить розрахунків, та не вимагає витрат тривалого часу на їх підготовку. Таким чином, суд вважає за необхідне, виходячи з засад розумності та обсягом фактично виконаних робіт,стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн. Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі2422,40 грн.

Outcome: approved