Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 02.10.1999 між нею та відповідачем було укладено шлюб, який 26.02.2025 було розірвано на підставі рішення Голосіївського районного суду міста Києва у справі №752/24312/24. Від шлюбу народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка є студенткою другого курсу денної форми здобуття освіти бакалаврського рівня вищої освіти спеціальності 053 Психологія, освітньої програми «Психологія» факультету психології Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Згідно з навчальним планом, навчання триватиме до червня 2028 року, тобто до досягнення дочкою двадцяти одного року. Дочка навчається на денній формі навчання, що є її основним заняттям і вимагає повного робочого дня присутності у навчальному закладі, що унеможливлює повноцінне працевлаштуванням та самозабезпечення. Дочка не працює, не має власних доходів, не отримує стипендію, повністю залежить від матеріальної підтримки позивача та об?єктивно потребує коштів на оплату навчання (у разі необхідності повторного складання предметів, додаткових курсів), придбання навчальної літератури, підручників та навчальних матеріалів (психологічні тести, методики, спеціалізована література), канцелярське приладдя та технічні засоби для навчання (ноутбук, принтер, витратні матеріали), проживання (частка комунальних послуг у квартирі), повноцінне харчування (що особливо важливо у віці активного розвитку), одяг та взуття за сезонами, транспортні витрати для відвідування університету та пересування містом, медичне обслуговування, ліки та профілактичні огляди, інші життєво необхідні потреби молодої людини віком 18 років. Відповідач з моменту розірвання шлюбу фактично відмовився від будь-якої систематичної матеріальної допомоги дитині, він не сплачує аліменти добровільно, не цікавиться успішністю дочки у навчанні та її потребами, не підтримує дочку емоційно та морально у період навчання в університеті. Дочка повністю знаходиться на її матеріальному забезпеченні. Єдиний внесок, що був сплачений відповідачем це відшкодування витрат на навчання доньки у вигляді суми 18650 грн., тобто за один семестр, що не компенсує її суму витрат на доньку. На дочку, якій наразі вісімнадцять років, яка є студенткою другого курсу вищого навчального закладу денної форми навчання, нею за період з лютого по жовтень 2025 року (9 місяців) здійснено витрат щонайменше на суму 43300 грн. Зазначена сума є лише тією частиною витрат, яку вона може підтвердити, банківськими виписками та платіжними документами, оскільки щоденні витрати на харчування дочки, продукти, обіди у студентській їдальні, придбання одягу та взуття, канцелярських товарів для навчання, оплату про громадським транспортом до навчального закладу, медикаментів, засобів гігієни та інших необхідних речей здійснювалися нею переважно готівкою, і їх неможливо повністю задокументувати чеками та квитанціями. Їй невідомі офіційні доходи відповідача, його місце роботи, банківські рахунки та інше майно, однак відомо, що відповідач регулярно подорожує країнами Європи, що об?єктивно свідчить про наявність у нього достатніх фінансових коштів для власних потреб, витрат на розваги та комфортне життя. Відповідач не має проблем зі здоров`ям та є особою працездатного віку (50 років), має реальну можливість заробляти та отримувати доходи. Просила стягнути з [PERSON] на користь повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання у КНУ ім. Тараса Шевченка аліменти у розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду, з 23.10.2025 і до досягнення нею 23 років або до припинення навчання. 25.11.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, залучено третю особу, призначено цивільну справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 18.02.2026. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. За місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які відповідач отримав 10.12.2025, що підтверджується його підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. 17.02.2026 представник відповідача адвокат Отрощенко Ю.М. подала до суду клопотання про продовження строку на подання відзиву та відкладення розгляду справи, обґрунтовуючи це тим, що позовна заява з додатками не направлялась на адресу місця проживання відповідача, а також тим, що вона перебувала на лікарняному, що унеможливило її особисте прибуття до суду для ознайомлення з матеріалами цивільної справи. Суд залишає зазначене клопотання без задоволення, оскільки 10.12.2025 відповідач отримав копію позовної заяви з додатками, також до вказаного клопотання не надано доказів перебування представника відповідача на лікарняному. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. 02.10.1999 між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб, який 26.02.2025 був розірваний на підставі рішення Голосіївського районного суду міста Києва у справі №752/24312/24. [INFO] народилася [PERSON] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 13.10.2025 № 016/612 [PERSON] є студенткою 2 курсу денної форми здобуття освіти бакалаврського рівня вищої освіти спеціальності 053 Психологія освітньої програми «Психологія» факультету психології Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Початок навчання 01.09.2024. Кінець навчання 30.06.2028. Частиною 1 ст. 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. У постанові Верховного Суду від 06.08.2018 у справі №748/2340/17 міститься висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). У постанові Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 зазначається, що Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд відзначає, що [PERSON] , [INFO] , втратила правовий статус дитини, оскільки досягла повноліття. Суд зауважує, що ст. 199 СК України розповсюджує обов`язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв`язку з цим матеріальної допомоги. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за умови досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. При чому навчання дитини має бути її основним заняттям. При визначенні розміру аліментів суд враховує витрати, пов`язані саме з навчанням у навчальному закладі, як то вартість навчання, підручників, канцелярського приладдя, комп`ютерної техніки, проїзд до навчального закладу тощо. Визначаючи період, за який мають стягуватись аліменти, суд відзначає, що аліменти на утримання повнолітньої особи, яка продовжує навчання за загальним правилом стягуються з дня пред`явлення позову до суду на період її навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років, в залежності від того, яка з цих обставин настане раніше. З урахуванням приписів ст. 199 СК України обов`язок відповідача сплачувати аліменти припиниться при досягненні дочкою двадцяти трьох років, також право останнього на утримання припиняється у разі припинення ним навчання, яке може наступити раніше. Згідно з приписами статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Позивачка звернулася до суду з даним позовом 23.10.2025. Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, суд бере до уваги, що відповідач є працездатним за віком, матеріали справи не містять відомостей про незадовільний стан його здоров`я, який би перешкоджав йому працювати. Це свідчить про його спроможність сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Також відповідачем не було надано суду доказів, що його дохід на час розгляду справи не дозволяє йому сплачувати аліменти. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини можуть переважати інтереси батьків. Хоча за українським законодавством та міжнародними нормами особа втрачає статус «дитини» у 18 років (ст. 1 Конвенції ООН про права дитини, ст. 6 СК України), Сімейний кодекс України передбачає особливі умови для утримання повнолітніх дочки/сина, які продовжують навчання, до досягнення ними 23 років. Це є винятком із загального правила припинення батьківських обов`язків та має соціальне та освітнє підґрунтя. Держава визнає потребу такої особи у підтримці для здобуття освіти. В умовах воєнного стану, що триває в Україні, здобуття освіти набуває особливої, якщо не найвищої, цінності для повнолітньої дитини. Втрата можливості здобувати освіту через брак коштів у цей складний період може мати непоправні наслідки для майбутнього молодої людини та суспільства в цілому. Батьківський обов`язок, що ґрунтується не лише на законі, а й на моральних засадах суспільства, особливо підкреслюється необхідністю забезпечити дитині гідність та сприятиме її працевлаштуванню в умовах військової агресії. Отже, фінансова підтримка навчання є не просто правом дитини, а й суспільно значущим вкладом у її майбутнє та майбутнє держави. Суд, з урахуванням наведених вище вимог закону та встановивши, що термін навчання [PERSON] , у Київському національному університету імені Тараса Шевченка закінчується 30.06.2028, доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів з дня звернення до суду та до досягнення дитиною двадцяти трьох років, за умови, що вона продовжить навчання підлягають частковому задоволенню. Суд вважає, що закінчення [PERSON] навчання за програмою у червні 2028 року не позбавляє її права/можливості переходу (вступу) до навчального закладу на наступний рівень освіти, а відтак не позбавляє позивачку права на отримання аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, до досягнення нею 23 років. Натомість, у випадку не продовження повнолітньою дитиною [PERSON] такого навчання до досягнення нею 23 років, підстави для стягнення аліментів на дитину припиняються з об`єктивних причин. Встановлені обставини у цій справі не свідчать про наявність об`єктивних обставин, які б беззаперечно унеможливлювали надання батьком щомісячної матеріальної допомоги своїй доньці, яка навчається у вищому навчальному закладі та фактично перебуває на матеріальному забезпеченні матері, з якою проживає. З огляду на те, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, не має можливості працювати та заробляти кошти на своє утримання, потребує матеріальної допомоги обох батьків, виходячи з матеріального становища сторін, а також те, що відповідач є працездатним та ним не надано суду доказів неможливості надавати матеріальну допомогу на утримання доньки на період її навчання, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача саме на користь позивача аліментів на утримання дочки у розмірі 5000 грн. щомісячно до припинення навчання [PERSON] , але не більш, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Стягнення аліментів у зазначеному розмірі, на переконання суду, забезпечить захист інтересів дитини, оскільки вона буде забезпечена матеріальним утриманням від батька, з яким не проживає, що гарантовано як нормами національного, так і нормами міжнародного законодавства. З огляду на наведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів відповідно до п. 3 ч.1. ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211, 20 грн.

Outcome: partial