Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що [PERSON] працював на підприємстві ТОВ «Карпатнафтохім» з 1985 року на різних посадах, а останній час на посаді слюсаря з ремонту рухомого складу 6-го розряду локомотивної служби залізничного цеху. З вересня 2023 року підприємство перестало вчасно виплачувати щомісячну заробітну плату, але позивач продовжував працювати і виконувати свої посадові обов`язки до березня 2025 року. Проте у зв`язку із тим що відповідач не виконував законодавство про працю щодо виплати заробітної плати, [PERSON] подав заяву на звільнення згідно ст.38 КЗпП України /у зв`язку з виходом на пенсію/. Тому 03.03.2025 року позивач був звільнений з роботи за власним бажанням, згідно ст.38 КЗпП України. На час його звільнення з роботи підприємство заборгувало йому заробітну плату по день звільнення 50127 грн. Дана сума не оплачена і по даний час. З цього приводу позивач звертався до відповідача, проте йому відповіли, що коштів на рахунках підприємства немає, хоча позивачу відомо, що підприємство проводить фінансово-господарську діяльність і частково виплачує працівникам зарплату по 1000 грн. Також позивач зазначає, що у зв`язку з тривалою невиплатою йому з боку відповідача заробітної плати, а також розрахункових сум у загальному розмірі 50127,57 грн (більше 2-х років по даний час) було порушено його конституційне право на оплату праці. Такі дії з боку відповідача призвели до суттєвого порушення звичного для позивача укладу життя та завдали йому моральних страждань. Зокрема, [PERSON] змушений був докладати значних додаткових зусиль для забезпечення себе та своєї сім`ї необхідними засобами до існування, оскільки заробітна плата була його основним і єдиним джерелом доходу. Поряд з цим, з 2023 року стан здоров`я позивача суттєво погіршився і він був змушений розпочати термінове лікування та хірургічні втручання в серцево-судинну системи організму та в подальшому (у 2023 та 2024 році) проходити щорічні лікування серцево-судинної системи, на що витрачались значні кошти, зокрема на придбання коронарних стен систем для проведення операції із стентуванням ПМШГ ЛКА та ПККА. 02.09.2024 року переніс гострий інфаркт міокарду та операцію із стентуванням, що також потребувало витрат на лікування, а в подальшому курси реабілітації. Через відсутність щомісячних виплат заробітної плати позивач був змушений позичати значні суми коштів у знайомих, що спричинило у нього глибоке психологічне потрясіння, відчуття приниження та безпорадності. Особливо важко було усвідомлювати, що, хоча зароблені ним кошти були нараховані у відповідача, позивач не мав можливості скористатися ними для необхідного лікування, що ставило під загрозу його здоров`я. Через невиплату зарплати позивач змушений був обмежувати себе у придбанні навіть найнеобхідніших засобів для існування харчування, ліків та базових потреб життя. Це викликало тривалий стрес, почуття страху та постійного хвилювання, значно погіршило його фізичний та психоемоційний стан, створило відчуття соціальної незахищеності та обмежило його здатність повноцінно жити і працювати. Наслідком дій відповідача стало тяжке моральне страждання, пов`язане з неможливістю своєчасно забезпечити своє здоров`я та базові життєві потреби, що значно погіршило якість життя позивача та порушило його право на гідне існування. Таким чином, дії відповідача безпосередньо спричинили позивачу моральні страждання, існує причинно-наслідковий зв`язок між невиплатою зарплати та моральною шкодою. Додаткове моральне навантаження спричинили постійні звернення до інстанцій відповідача з вимогами виплатити належні позивачу кошти, а також необхідність звертатися до суду для захисту своїх прав. З огляду на вищевикладене, характер і обсяг зазнаних душевних і психологічних страждань, тяжкість вимушених змін у житті позивача,

Outcome: partial