Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У листопаді 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент»» (далі - Товариство) звернулось з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 2028404597 від 03.01.2020 у сумі 16 666 грн 77 коп., яка складається заборгованості за тілом кредиту - 5 456,41 грн 00 коп., заборгованість за відсотками - 985 грн 15 коп., заборгованість по комісії 10 225 грн 21 коп. та судові витрати. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 03.01.2020 між акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - АТ «ОТП Банк», Банк) та [PERSON] укладено кредитний договір № 2028404597, за умовами якого Банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, інші платежі визначені даним договором. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти, проте відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання. 24.03.2023 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено договір факторингу № 24/03/23. Відповідно до умов даного договору позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком та боржниками, в тому числі за договором №2028404597 від 03.01.2020, укладеним між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] . Оскільки відповідач в добровільному порядку не виконав своїх зобов`язань, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження, пам`ятка про права та обов`язки надсилалась судом за його зареєстрованим місцем проживання. Поштовий конверт повернувся на адресу суду з відміткою відділення АТ «Укрпошта» від 25.12.2025, що адресат відсутній за вказаною адресою, при цьому відправлення, надіслане за зареєстрованим місцем проживання відповідача згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, вважається врученим. Крім того копія ухвали про відкриття провадження направлена відповідачу в його електронний кабінет, яку він отримав 05.12.2025, що підтверджується даними довідки про доставку електронного документу (а.с.81). У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 26.11.2025 позивач звернувся до Полонського районного суду Хмельницької області. Ухвалою суду від 05.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 79). Копію позовної заяви з додатками відповідачу направлено позивачем цінним листом 20.11.2025 та в його електронний кабінет 25.12.2025 (а.с. 58, 75-76). Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та, відповідно до ст.280 ЦПК України, за згодою позивача проводить заочний розгляд справи. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками та норми права, які застосував суд. Судом встановлено, що 03.01.2020 [PERSON] підписав власноруч анкету-заяву на отримання кредиту у АТ «ОТП Банк», яка містить його контактну інформацію, та якою він приєднався до публічної пропозиції АТ «ОТП Банк» (а.с.48 зворот - 49). Також, 03.01.2020 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2028404597 (а.с. 45), відповідно до умов якого загальний розмір кредиту складає 10 500,00 грн на споживчі цілі, 150,00 грн на сплату додаткових послуг Банку та 1 890 грн на придбання послуг зі страхування у Продавця 1:Страхова компанія СК «Арсенал Лайф», «Страхування від нещасного випадку». Дата остаточного повернення кредиту 03.01.2023; комісія за управління кредитом 3,99% від суми кредиту. Відповідно до п.2. кредитного договору протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись: фіксована процентна ставка у розмірі 10,00 % річних. Пунктом 3кредитного договору передбачено, що повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів та рахунок погашення боргових зобов`язань, реквізити якого визначені у Додатку №1 до кредитного договору. Згідно з п.4. кредитного договору датою (моментом) наданими Банком та отримання позичальником кредиту вважається дата підписання позичальником кредитного договору. Кредит надається шляхом перерахування за дорученням позичальника коштів на поточний рахунок Продавця і на придбання товару. У разі отримання кредиту також і на оплату послуг у продавця та\\або на сплату комісійної винагороди за видачу кредиту, кредит надається також шляхом перерахування Банком відповідної частини кредиту на поточний рахунок Продавця послуг та/або утримання Банком комісійної винагороди за видачу кредиту. Додатком № 1 до кредитного договору №2028404597 від 03.01.2020 сторонами погоджено Графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальну річну процентну ставку за договором від 03.01.2020, згідно з яким дата повернення кредиту та сплата нарахованих процентів: 03.01.2023 (а.с.47). Відповідачем також підписано паспорт споживчого кредиту у якому міститься інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти (а.с.46). Відповідно до заяви на видачу готівки №008Т01R301 від 03.01.2020 [PERSON] отримав готівку в сумі 10 500 грн (а.с. 50 зворот). Факт надання кредитних коштів підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача, згідно з якою АТ «ОТП Банк» було перераховано кредитні кошти на особистий рахунок боржника, як це передбачено умовами кредитного договору (а.с.12-37). Позивачем надано розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором №2028404597 від 03.01.2020, з якого вбачається, що станом на 23.03.2023 відповідач [PERSON] здійснював частково погашення кредиту проте не в повному обсязі тому заборгованість за договором становить в загальному розмірі 16 666,77 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту 5 456,41 грн, заборгованість за відсотками 985,15 грн та заборгованості за комісією РО 10 225,21 грн (а.с.63). Укладаючи вищевказаний кредитний договір відповідач та АТ «ОТП Банк» вчинили дії, визначені ст. 634 ЦК України. Відповідач власноручно підписавши кредитний договір, отримав кредитні кошти від банку, проте своїх зобов`язань не виконав. 24.03.2023 між АТ«ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено договір факторингу №24/03/23, посвідчений приватним нотаріусом Бочкарьовою А.В., зареєстрований в реєстрі за №265, відповідно до умов якого позивач прийняв право грошової вимоги й став кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком та боржниками в розмірі портфеля заборгованості, зазначених у реєстрі боржників, зокрема, за кредитним договором №2028404597 від 03.01.2020, укладеним між AT «ОТП Банк» та відповідачем, що підтверджується витягом з додатку №1 до Договору факторингу від 24.03.2023 (а.с. 40, 51-55). Факт оплати за договором підтверджується платіжною інструкцією №46 від 24.03.2023 (а.с. 60). З метою належного виконання умов кредитного договору та погашення заборгованості, позивач надіслав 17.10.2025 на адресу відповідача вимогу про погашення кредитної заборгованості та дострокове повернення кредиту (а.с. 57, 61). 4. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками та норми права, які застосував суд. За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Також відповідно до статті 1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом такого договору, згідно зі статтею 1078 ЦК України, може бути право грошової вимоги, що існує на даний час. Сторонами є клієнт та фактор, яким, відповідно до статті 1079 ЦК України, може бути банк або інша фінансова установа, що має право здійснювати факторингові операції. При цьому, згідно зі статтею 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові (новому кредитору) за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги. Судом встановлено, що право вимоги за кредитним договором було правомірно відступлено позивачу на підставі Договору факторингу № 24/03/23 від 24 березня 2023 року. Таким чином, ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло право належного кредитора до відповідача за кредитним договором. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що відповідач погодився на умови кредитного договору шляхом його підписання та в подальшому, порушив строки та порядок погашення заборгованості за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості за договором. Позивачем доведено факт отримання кредитних коштів відповідачем у сумі 10500 грн, які ним не повернуто. [PERSON] правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, викладених в позовній заяві обставин належними та допустимими доказами не спростував, власного розрахунку заборгованості не надав. Матеріали справи містять достатні докази, що підтверджують наявність боргу позичальника перед первісним кредитором за кредитним договором № 2028404597 від 03.01.2020 у загальному розмірі 6441,56 грн (заборгованість по тілу кредиту 5456,41 грн; заборгованість по відсотках 985,15 грн) Щодо стягнення комісії суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Відповідно до ч. 1,2,3,4 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. У Постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Пунктом 17 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Позивачем нарахована заборгованість за комісією за управління кредитом у розмірі 10225,21 грн, проте у позовній заяві та доданих до неї документах не зазначено про те, які саме послуги за вказану комісію надавались відповідачу. Таким чином, враховуючи викладене, відсутні підстави стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача комісії за управління кредитом у розмірі 10225,21 грн. Враховуючи викладене вище суд доходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 6441,56 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 5456,41 грн та 985,15 грн заборгованість за відсотками. 5. Розподіл судових витрат. З огляду на вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, виходячи із задоволення позовних вимог на 38,65%, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 936,26 грн. Щодо відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. суд зазначає таке. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено здійснення розподілу судових витрат на підставі поданих сторонами доказів. Окрім того, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно з ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Стороною позивача до матеріалів справи додано договір про надання правової допомоги №43115064 від 01.07.2025, укладений між Товариством та адвокатським бюро «Ольги Клащ» (а.с. 42-44), додаткову угоду №2028404597 до договору № 43115064 від 01.07.2025 про надання правової допомоги від 17.11.2025 (а.с. 56), акт №2028404597 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 17.11.2025 (а.с.11), детальний опис робіт виконаних адвокатом Клещ О. від 17.11.2025 (а.с. 41), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП №4461 (а.с.64) та платіжну інструкцію №3181 від 19.11.2025 (а.с.59). Отже, суд доходить до висновку, що у зв`язку з частковим задоволенням позову на 38,65% від заявлених вимог, необхідно стягнути із відповідача на користь позивача 1932,50 грн документально підтверджених витрат на професійну правничу допомогу,

Outcome: partial