Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Меркулов Сергій Анатолійович через систему «Електронний суд» звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивує тим, що спільне життя у позивача з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, постійні конфлікти та відсутність доходів у відповідача, а відтак неможливість спільного ведення господарства. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено ще з квітня 2025 року. Вони не проживають разом та не підтримують подружні відносини. Сторони втратили почуття любові, поваги та взаєморозуміння. Подальше спільне проживання та збереження сім`ї неможливе. Від даного шлюбу у сторін є двоє спільних дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні представник позивача адвокат Меркулов А.С. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, просив розірвати шлюб. Суд заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до відповіді на запит №00099016464 від 11.08.2025 року щодо актового запису про шлюб, [PERSON] та [PERSON] (після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] ) зареєстрували шлюб 15.11.2003 року, Орган державної реєстрації актів цивільного стану, що склав актовий запис: Удрицька сільська рада Дубровицького району, номер актового запису №13, видано свідоцтво серії [NUMBER] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.11.2014 року, [PERSON] народилася [INFO] , актовий запис №11, її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.09.2017 року, [PERSON] народився [INFO] , актовий запис №53, його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 СК України передбачено, що документ, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати. Щодо вимоги про залишення дітей проживати разом із матір`ю, суд виходить із наступного. Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. У частинах першій та другій статті 161 Сімейного кодексу України зазначається, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Водночас у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про призначення місця проживання дитини. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами, тому суд дійшов висновку, що після розірвання шлюбу, неповнолітніх дітей, сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з матір`ю [PERSON] . При цьому суд зауважує, що лише констатує з ким залишаються проживати діти після розірвання шлюбу, не визначаючи їхнє місце проживання. На підставі викладеного,

Outcome: approved