Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

У жовтні 2025 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача шкоду в порядку регресу в розмірі 70 000 грн, витрати на правову допомогу та судовий збір. В обґрунтування позову вказано, що з вини відповідача сталась ДТП, в результаті якої були пошкоджені транспортні засоби. Постановою Шевченківського районного суду Київської області від 24.10.2022 у справі № 761/19643/22 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача станом на дату ДТП була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «Страхова компанія «Еталон». За заявою потерпілої особи про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку, ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 70 000 грн. Однак, з огляду на самовільне залишення відповідачем місця ДТП у позивача виникло право зворотної вимоги до позивача. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 21.10.2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні 04.12.2025. 24.10.2025 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи по суті в Київському апеляційному суді (провадження № 22-ц/824/16690/2024) та набрання законної сили судовим рішенням Шевченківського районного суду міста Києва у цивільній справі № 761/9405/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон». Однак, станом на день розгляду справи, підстава для зупинення відпала, оскільки набрало законної сили рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 01.04.2024 у справі № 761/9405/23, яке частково змінене постановою Київського апеляційного суду від 14.01.2026, тому суд на місці ухвалив відмовити в задоволенні даного клопотання. 28.01.2026 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в обґрунтування якого вказано, що відсутні правові підстави для задоволення заявлених позовних вимог, оскільки суб`єктом виплати відшкодування з урахуванням статусу відповідача - особа з інвалідністю внаслідок війни, має бути Моторне (транспортне) страхове бюро України. Також заперечує, що він був за кермом автомобіля на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди 07.09.2022, оскільки проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] та фізично не міг керувати транспортним засобом «Lexus», державний номерний знак [NUMBER] , що на той момент належав на праві особистої власності не йому, а його матері [PERSON] та фактично знаходився в місті Білій Церкві разом з ключами від автомобіля. Розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності відбувався без його участі, адже він в той час проходив лікування в госпіталі та не міг надати пояснення по суті справи або оскаржити постанову суду у встановлені Законом терміни. Просить в задоволенні позовної заяви відмовити повністю. В матеріалах справи міститься клопотання/заява представника позивача Плєвако В.П., в якій останній просить розгляд справи здійснювати без участі представника. Сторони в судове засідання не з`явились, позиції по справі суду зрозумілі із заяв по суті справи (позов/відзив). Дослідивши матеріали справи суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. Судом встановлено наступне. 07.09.2022 об 11 год. 31 хв., в м. Києві по вул. Пирогова, 1, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Lexus, н.з. [NUMBER] , на об`їзді перешкоди на дорозі не дотримався бокового інтервалу до припаркованого праворуч по ходу руху автомобіля Hyundai, н.з. [NUMBER] , здійснив на нього наїзд, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів. Крім того, 07.09.2022 об 11 год. 31 хв., в м. Києві по вул. Пирогова, 1, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Lexus, н.з. [NUMBER] , був учасником ДТП з автомобілем Hyundai, н.з. [NUMBER] , місце ДТП залишив. Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 24.10.2022 у справі № 761/19643/22 [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність Lexus RX 350 ВН 2091 ОТ була застрахована в ПрАТ «СК «Еталон» відповідно до поліса № ЕР-207221262. Власником транспортного засобу Hyundai Sonata, н.з. [NUMBER] , є [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 12.01.2019, NCW [NUMBER] . На підставі звернення [PERSON] , ПрАТ «СК «Еталон» прийнято рішення щодо виплати потерпілому страхового відшкодування в загальному розмірі 70 000 грн, що вбачається зі страхових актів № 1549/01/50/2022/1, 1549/01/50/2022/2 від 16.12.2022. В матеріалах справи також містяться копії платіжних інструкцій АТ КБ «ПриватБанк» № 8206 від 16.12.2022, № 8215 від 19.12.2022 та № 8234 від 20.12.2022, № 7721 від 27.02.2023, відповідно до яких ПрАТ «СК «Еталон» сплачено [PERSON] страхове відшкодування в загальному розмірі 70 000 грн. 18.04.2025 позивачем на адресу відповідача направлено претензію про сплату регресної заборгованості. Відповідачем надано суду копії наступних документів: військовий квиток серії [NUMBER] ; довідка форми 5 про проходження військової служби у військовій частині № 519/101 від 19.07.2022; витяг з наказу командира військової частини [NUMBER] № 24 від 23.06.2022; службова характеристика для проведення медичного огляду ВЛК № 892 від 30.09.2022; витяг з наказу командира військової частини [NUMBER] № 80 від 17.03.2023, відповідно до якої стаж безперервної військової служби відповідача з 09.02.2022 по 17.03.2023; довідка про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премії № 4 від 03.08.2025; довідка про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення № 4 від 03.01.2025; довідка форми 6 про участь особи у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України № 584/101 від 10.09.2022; свідоцтво про хворобу № 212-п від 06.02.2023; довідка МСЕК серії АВ № 1115551 від 22.04.2024, відповідно до якої [PERSON] з 22.04.2024 встановлено ІІ групу інвалідності за захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, посвідчення серії [NUMBER] від 25.04.2024. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги /регресу/ до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Судом встановлено, що належними і допустимими доказами доведений безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між завданими збитками і діями відповідача, зокрема постановою суду, яка набрала законної сили. Вказані обставини, в силу вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Суд звертає увагу на те, що у спірній ДТП водій [PERSON] керував транспортним засобом Lexus, н.з. [NUMBER] , що встановлено постановою суду. Вказаний транспортний засіб зафіксований також у схемі ДТП, довідці про ДТП та повідомленні про настання ДТП. Поряд з цим, в матеріалах справи наявний поліс ЕР-207221262, відповідно до якого у ПрАТ «СК «Еталон» була застрахована цивільно-правова відповідальність власника Lexus RX 350 ВН 2091 ОТ. Вказаний автомобіль також зазначений у страхових актах позивача. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). За ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на інформацію про різні автомобілі, у позивача не виникло обов`язку по відшкодуванню потерпілій особі шкоди внаслідок ДТП, яка сталась 07.09.2022, а відтак відсутні підстави для стягнення такої шкоди в порядку регресу з [PERSON] . Крім того, згідно із п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на момент виникнення спірних відносин) учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є учасником бойових дій та користується пільгами, встановленими законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. Згідно із підпунктом г) пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону. Пред`явлення позову до неналежного відповідача або незалучення належного є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed