Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Посилається на те, що 17 вересня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 17.09.2024-100000797, згідно умовами якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 6000 грн. Також сторони домовилися, що строк, на який надається кредит, становить 98 календарних днів з дати надання Дата повернення кредиту 23 грудня 2024 року. Продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування та строку виплати кредиту передбачена. Продовження (лонгація, пролонгація) строку договору не передбачена. Процентна ставка фіксована незмінна у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 20% від суми кредиту, та дорівнює 1200 грн. Неустойка 60 грн, що нараховується за кожен день невиконання, неналежного виконання кожного окремого зобов`язання, незалежно від суми невиконаного , неналежно виконаного зобов`язання. Пунктом 3.1. договору передбачено, що кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію (якщо комісія встановлена договором). Пунктом 3.2. договору передбачено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Пунктом 4.1. Договору передбачено, що кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності та поворотності. Надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Пунктом 4.3. Договору передбачено, що днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитора, а днем погашення кредиту - день зарахування коштів на поточний рахунок кредитора, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитора. Згідно пункту 9.1. Договору у разі несплати кредиту та/або процентів та/або комісії у встановлені договором терміни/строки, сума зобов?язань по погашенню кредиту та/ або процентів та/або комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою, крім випадків, встановлених договором. У разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та/або несплати нарахованих процентів та/або комісії до позичальника може бути застосована неустойка згідно п.7.6. кредитного договору. Також позичальник, який прострочив виконання грошового зобов?язання відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України на вимогу кредитодавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми (база розрахунку) у розмірі, встановленому у заявці, яка є невід?ємною частиною кредитного договору. Відповідно до договору від 17.09.2024 та квитанції про перерахунок коштів кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 6000 грн. на строк зазначении в умовах кредитного договору, [PERSON] 17.09.2024 отримала кредитні кошти у розмірі 6000 грн. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов?язання за договором виконало в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов?язання за договором належним чином не виконує, у зв?язку з чим, станом на момент пред?явлення позову утворилась заборгованість у розмірі 16080 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6000 грн, по процентам в розмірі 5880 грн, по неустойці за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов?язання, у розмірі 3000 грн, комісія 1200 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 28 травня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання. Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» в судове засідання не прибув, в позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, заявлені вимоги підтримує, просить задовольнити позов, проти ухвалення заочного рішення не заперечує . У судове засідання відповідач [PERSON] не прибула, про розгляд справи повідомлена належним чином, шляхом надіслання судової повістки рекомендованим повідомленням за адресою місця реєстрації, яка була повернута з віміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а також шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Яворівського районного суду Львівської області. Про причини неявки суд не повідомила, своїх заперечень та відзиву на позов не подала.. Зважаючи на викладене суд вважає за можливе завершити розгляд справи за відсутності відповідача, який належним чином повідомлена про розгляд справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, однак у таке без поважних причин не з`явився, не повідомив причини неявки, не подав відзиву, а також позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 11 лютого 2026 року, є дата складення повного судового рішення 18 лютого 2026 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Частиною 1 ст.5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд встановив, що 17 вересня 2024 року [PERSON] та ТзОВ «Споживчий центр» уклали кредитний договір № 17.09.2024-100000797, відповідно до умов якого позивач отримав кредит в сумі 6000, 00 гривень на строк 98 календарних днів. Пунктом 3.1. договору передбачено, що кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію (якщо комісія встановлена договором). Пунктом 3.2. договору передбачено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Позичальник зобов`язується не використовувати кредит для участі в азартних іграх та не перераховувати кредит на рахунки організаторів азартних ігор. Пунктом 4.1. Договору передбачено, що кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності та поворотності. Надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Пунктом 4.3. Договору передбачено, що днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитора, а днем погашення кредиту - день зарахування коштів на поточний рахунок кредитора, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитора. У випадку перерахування коштів позичальником на поточний рахунок кредитора. Згідно пункту 9.1. Договору у разі несплати кредиту та/або процентів та/або комісії у встановлені договором терміни/строки, сума зобов?язань по погашенню кредиту та/ або процентів та/або комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою, крім випадків, встановлених договором. У разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та/або несплати нарахованих процентів та/або комісії до позичальника може бути застосована неустойка згідно п.7.6. кредитного договору. Також позичальник, який прострочив виконання грошового зобов?язання відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України на вимогу кредитодавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми (база розрахунку) у розмірі, встановленому у заявці, яка є невід?ємною частиною кредитного договору. Відповідно до відповіді позичальника про прийняття пропозиції кредитного договору №17.09.2024-100000797, засвідченого підписом [PERSON] , 17 вересня 2024 року їй було надано фінансовий кредит в розмірі 6000, 00 гривень, строком на 98 днів, процентна ставка - 1 % за один день користування кредитом. Згідно з випискою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» №86-0805 від 08 травня 2025 року, відповідно до договору на переказ коштів ФК-П-2024/01-2, 17 вересня 2024 року було успішно перераховано кошти на суму 6000 грн на платіжну картку клієнта № [NUMBER] . Відповідно до довідки-розрахунку, наданого ТзОВ «Споживчий центр», сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором №17.09.2024-100000797 від 17 вересня 2024 року становить 16080 гривень. Таким чином, ТзОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому кредитним договором №17.09.2024-100000797 від 17 вересня 2024 року. Однак [PERSON] не наддала своєчасно позивачеві грошові кошти для погашення заборгованості. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання із порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх належних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Крім цього відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності через неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, вважає, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, допустив заборгованість на загальну суму 16080 грн, яка підлягає стягненню в судовому порядку. Крім цього, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп. За подання позовної заяви ТзОВ «Споживчий центр» сплатило судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп., що підтверджується випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України №СЦ00015560 від 13 травня 2025 року. Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved