Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на користь Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків (р/р № [NUMBER] в банку Держказначейська служба України, м. Київ (ДКСУ), МФО 820172, код ЄДРПОУ 07923280) заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та за комунальні послуги, за період з січня 2009 р. по 15 вересня 2021у розмірі 130 467,65 грн. (сто тридцять тисяч чотириста шістдесят сім гривень, 65 коп.); стягнути солідарно з відповідачів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на користь Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків (р/р № [NUMBER] в банку Держказначейська служба України, м. Київ (ДКСУ), МФО 820172, код ЄДРПОУ 07923280) заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та за комунальні послуги, за період з 15 вересня 2021р. по березень 2025(включно) у розмірі 55 697,07 грн. (п`ятдесят п`ять тисяч шістсот дев`яносто сім гривень, 07 коп.), а також стягнути з відповідачів сплачений ним судовий збір в сумі 2 422,40 грн. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що згідно акту прийняття-передачі основних засобів від 29.12.2006 року від Харківського університету Повітряних Сил ім. І. Кожедуба до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків на баланс та обслуговування було передано гуртожиток, розташований за адресою: [ADDRESS] ; що в даному гуртожитку мешкають військовослужбовці Збройних Сил України, у тому числі колишні, та члени їх сімей, які забезпечені наступними видами комунальних послуг: послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, централізоване опалення, централізоване водопостачання та водовідведення, вивіз ТБВ, електропостачання; що [PERSON] з 2004 року проживає у кв. [ADDRESS] , вищевказаного гуртожитку зі своєю родиною, дружина [PERSON] та донька [PERSON] ; що факт проживання за даною адресою підтверджено спеціальним ордером №69 від 06.04.2004 р, довідкою КЕВ м. Харків № 583/3386 від 04.06.2025 р., карткою прописки (форма А) [PERSON] , карткою прописки (форма А) [PERSON] та спеціальним ордером №69; що по особовому рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] сума заборгованості відповідача за послуги з утримання споруд та прибудинкових територій та комунальні послуги за період з січня 2009 р. по березень 2025(включно) складає 186 164,72 грн; що з моменту набуття повноліття [PERSON] , а саме з 15.09.2021, також несе солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово комунальних послуг; що 16.05.2025 відповідачу було направлено претензію з проханням погасити існуючу заборгованість в добровільному порядку та попереджено про правові наслідки несплати заборгованості. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 19.09.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідачів надійшов відзив на позовному заяву, в якому останні заперечили проти задоволення позову, посилаючись на пропуск позивачем позовної давності за період з січня 2009 року по вересень 2022 року. Також перший відповідач подав письмові пояснення, в яких повідомив, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.08.2015 у справі № 638/11272/15-ц шлюб між ним і другим відповідачем був розірваний, що з 27.01.2017 по 01.08.2023 він був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а з 01.08.2023 за адресою: [ADDRESS] . Просив прийняти докази на підтвердження вказаних обставин та врахувати їх при вирішенні справи. У відповіді на відзив позивач вказав, що з 19 грудня 2020 року було введено карантин, а з 24 лютого 2022 року було введено воєнний стан, що зумовило продовження строків позовної давності, визначені у статті 257 ЦК України, тож на його переконання ним не було пропущено строк позовної давності. Крім того зазначив, що позивач є надавачем послуг та у відповідності з листом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 17.05.2007 року № 12/1-64 підприємства надавачі житлово-комунальних послуг можуть пред`являти вимоги сплати боргу за спожиті житлово-комунальні послуги за весь період його існування; списання боргів за спожиті житлово-комунальні послуги чинним законодавством не передбачено. Просив задовольнити позов у повному обсязі. Також відповідачами подано заяву про застосування позовної давності, в якій вони посилаються на пропуск позивачем позовної давності за період з січня 2009 року по вересень 2022 року. У призначене у справі судове засідання учасники не з`явились, представник позивача та перший відповідач подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. За наведених обставин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що Квартирно-експлуатаційний відділ міста Харків є підрозділом Міністерства оборони України та створений з метою організації виконання завдань з квартирно-експлуатаційного забезпечення військових частин, закладів, установ та організацій Міністерства оборони України та Збройних Сил України дислокованих у гарнізонах у межах визначеної зони у мирний час, на особливий період та у військовий стан. Основним завданнями КЕВ м. Харків є: утримання та організація експлуатації фондів військових містечок, які перебувають у користуванні військових частин та забезпечення військових частин комунальними послугами та енергоносіями, проведення поточного та капітального ремонтів казармено-житлового фонду, комунальних споруд та інженерних мереж, підготовка їх до зимового періоду, планування витрат та фінансування заходів квартирно-експлуатаційного забезпечення. Основними функціями КЕВ м. Харків є: утримання та організації експлуатації фондів військових містечок, які перебувають в користуванні військових частин та забезпечення військових частин комунальними послугами та енергоносіями, організація експлуатації казармено-житлового фонду Збройних Сил України у межах визначеної зони відповідальності, планування та здiйснення супроводження нарахування видаткiв за спожитi вiйськовими частинами Miнicтepcтвa оборони України i Збройних Сил України енергоносіїв та комунальні послуги, утому числі на орендованих фондах та фондах, якi використовуються Збройними Силами України для розмiщення пiд час дiї правового режиму військового стану, забезпечення ефективного використання фінансових ресурсів для утримання і експлуатації казармено-житлового фонду, утримання та експлуатація фондів військових містечок, які перебувають у користуванні військових частин та фінансування комунальних послуг та енергоносіїв, виконання заходів щодо забезпечення житлом військовослужбовців осіб звільнених з військової служби в запас або відставку та членів їх сімей. Позивач Квартирно-експлуатаційний відділ міста Харків згідно своїх завдань та повноважень здійснює технічну експлуатацію та обслуговування цих будинків та щомісячно нараховує мешканцям зазначених будинків військовослужбовцям та членам їх сімей - плату за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та плату за комунальні послуги, які були спожиті ними впродовж місяця за тарифами для населення, до 31.07.2018 згідно Наказу МОУ «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» №737 від 30.11.2011, з 31.07.2018 згідно Наказу МОУ «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» №380 від 31.07.2018 та згідно Наказу МОУ «Про затвердження Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України» №448 від 03.07.2013. Згідно з Актом прийняття-передачі основних засобів від 29.12.2006 року від Харківського університету Повітряних Сил ім. І. Кожедуба до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків на баланс та обслуговування було передано гуртожиток, розташований за адресою: [ADDRESS] . В даному гуртожитку мешкають військовослужбовці Збройних Сил України, у тому числі колишні, та члени їх сімей, які забезпечені наступними видами комунальних послуг: послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, централізоване опалення, централізоване водопостачання та водовідведення, вивіз ТБВ, електропостачання. [PERSON] з 2004 року проживає у кв. [ADDRESS] , вищевказаного гуртожитку зі своєю родиною, дружина [PERSON] та донька [PERSON] . Факт проживання за даною адресою підтверджено спеціальним ордером № 69 від 06.04.2004 р, довідкою КЕВ м. Харків № 583/3386 від 04.06.2025 р., карткою прописки (форма А) [PERSON] , карткою прописки (форма А) [PERSON] та спеціальним ордером №69 Згідно розрахунку по особовому рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] сума заборгованості відповідача за послуги з утримання споруд та прибудинкових територій та комунальні послуги за період з січня 2009 р. по березень 2025 (включно) складає 186 164,72 грн. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.08.2015 у справі № 638/11272/15-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання особи від 11.08.2020 [PERSON] з 27.01.2017 був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з Витягом з реєстру територіальної громади від 06.01.2026 № 2026/000222211 з 01.08.2023 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За приписами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За змістом ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор, у зобов`язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч. 1, 3 ст. 9 вищевказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Тож суд погоджується із доводами позивачами, що з моменту набуття повноліття [PERSON] , а саме з 15.09.2021, також несе солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово комунальних послуг Ст. 68 Житлового Кодексу України встановлює, що наймач зобов`язаний вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. У відповідності з п. п. 5 п. 2 ст. 7 та п.1 ст. 9 Закону України «Про житлово комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця. Крім того, п. 1 ст. 9 вищевказаного Закону передбачає, що «споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладання відповідного договору». Згідно п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006 р. власник, наймач (орендар) квартири зобов`язаний сплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені законом або договором. Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином згідно умов договору та вимог чинного законодавства. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 750/12850/16-ц, від 06.11.2019 у справі № 642/2858/16, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Тож відповідачі як споживачі житлово-комунальних послуг, зобов`язані сплачувати вартість житлово-комунальних послуг згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». При цьому, ураховуючи, що наявними в справі доказами підтверджено факт реєстрації першого відповідача з 27.01.2017 за іншою адресою, а доказів його проживання після вказаної дати у кв. [ADDRESS] , позивачем не надано, тож указаний обов`язок перший відповідач мав включно до 26.01.2017. Всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України відповідачами не спростовано здійснений позивачем розрахунок заборгованості, не надано доказів сплати вартості спожитих житлово-комунальних послуг та заперечень щодо розміру заборгованості. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачі не виконали свого обов`язку зі сплати житлово-комунальних послуг, внаслідок чого мають перед позивачем заборгованість за період з січня 2009 р. по березень 2025 в сумі 186 164,72 грн. Натомість відповідачами заявлено про застосування до вимог позивача позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, як це закріплено положеннями ст. 257 ЦК України. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, як це унормовано вимогами ч. 1 ст. 261 ЦК України. За правилами ч. 5 ст. 216 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року, прийнятій у справі №6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року, прийнятій у справі №6-169цс14, від 30 вересня 2015 року, прийнятій у справі №6-154цс15, зроблено висновок про те, що за договором, що визначає щомісячні платежі перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд зазначає, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом ч. 5 ст. 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду було пропущено з поважних причин (п.п. 6.43, 6.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019, прийнятій по справі №911/3681/17). При цьому суд ураховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами КМУ) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-IX набрав чинності 02.04.2020. У постановах Верховного Суду від 7 вересня 2022 року, прийнятій у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22) та від 20 квітня 2023 року, прийнятій у справі №728/1765/21 (провадження № 61-6640св21) зазначено, що «у пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)». Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2. Крім того, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на території України введено воєнний стан з 05 години 30 хвилини 24.02.2022 строком на 30 днів. Воєнний стан в Україні ще не скасований. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 19 такого змісту: «у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Зазначений Закон України від 15.03.2022 №2120-IX набрав чинності 17.03.2022. Отже, у спірних правовідносинах позовна давність щодо вимог про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, надані з квітня 2017 року по березень 2025 року, в силу п. 12, 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України на момент подання позову не спливла. Разом з цим, в межах розгляду даної справи позивач не довів, а суд не встановив обставин, що вказували б на поважність причин пропуску позовної давності. Суд відхиляє доводи позивача про те, що підприємства надавачі житлово-комунальних послуг можуть пред`являти вимоги сплати боргу за спожиті житлово-комунальні послуги за весь період його існування, та застосовує до заявлених вимог позовну давність, про застосування якої заявлено відповідачами, що дає суду підстави відмовити у задоволені позовних вимог в частині стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги за період з 01.01.2009 по 01.04.2017. При обчислені строку позовної давності судом були враховані положення статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до яких, плата за комунальні послуги нараховується щомісячно, а отже перебіг позовної давності починається після несплати (часткової оплати) чергового платежу. Водночас позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за період з квітня 2017 року по березень 2025 року у розмірі 133 906,81 гривень, заявлені в межах строку позовної давності, а відтак, підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з цим позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, тож суд стягує з другого та третього відповідачів на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 1 742,41 грн.

Outcome: partial