Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

У грудні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 22.02.2002 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Наразі сторони проживають окремо, припинили шлюбні відносини. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечать їхнім інтересам, від шлюбу дітей не мають. Оскільки між сторонами не досягнуто взаємної згоди щодо розлучення, тому просить суд розірвати шлюб. Примирення вважає неможливим та просить суд не надавати строк на примирення. Не заперечує проти ухвалення зачного рішення. Ухвалою суду від 03.12.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. Ухвалою суду від 23.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) стрін. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, проте надали до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, зазначили, що підтримують позовні вимоги, просять їх задовольнити, проти зачного рішення не заперечують. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, судом належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом надсилання судових повісток рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації та фактичного проживання та оголошенням на офіційному сайті суду, про причини неявки суду не повідомив. Також судом було здійснено виклик відповідача оголошенням, яке розміщено на сторінці веб-сайту суду офіційного веб-порталу «Судова влада України». Відповідач відзив на позовну заяву не подав. У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши докази в межах заявлених позовних вимог та заперечень, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 22.02.2002 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, про що складено актовий запис №36 /а.с.25/. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, подружнє життя сторін не склалося, примирення неможливе, згоди щодо розірвання шлюбу у добровільному порядку не досягли, про що зазначено у позовній заяві. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved