Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

ДП "Волинський військовий лісгосп" звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Свої позовні вимоги мотивують тим, що згідно Наказу Міністерства оборони України № 233 від 15.05.2019 року «Про виділ зі складу ДП «Львівський військовий лісокомбінат» деяких структурних підрозділів і створення на їх базі Державних підприємств» виділено зі складу Державного підприємства «Львівський військовий лісокомбінат» структурні підрозділи, а саме: Костопільський військовий лісгосп, Магерівський військовий лісгосп, Волинський військовий лісгосп та створено на їх базі державні підприємства «Костопільський військовий лісгосп», «Магерівський військовий лісгосп», «Волинський військовий лісгосп», до яких переходять за розподільчим балансом у відповідній частині майно, права та обов`язки, у тому числі щодо здійснення охорони, захисту, використання та відтворення лісів на закріплених лісових земельних ділянках. 26.09.2019 року зареєстровано державне підприємство «Волинський військовий лісгосп», що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Згідно рішення Господарського суду Волинської області від 06 вересня 2022 року за позовом Заступника керівника Волинської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Волинській області до Державного підприємства «Волинський військовий лісгосп, м. Луцьк про стягнення 1 246 697, 72 грн. - позов задоволено повністю. Рішення набрало законної сили 07.10.2022 року. Суд виносячи дане рішення мотивував його тим, що у ході позапланового заходу державного нагляду (контролю) у ДП «Волинський військовий лісгосп», проведеного Державною екологічною інспекцією у Волинській області щодо додержання ДП «Волинський військовий лісгосп» вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, а саме на території закріпленого за останнім Бережницького лісництва встановлено, що у кварталі 29 виділі 4(3) Бережницького лісництва ДП «Волинський військовий лісгосп», площа 0,9 га, допущено рубку 100 дерев різних порід за межею лісосіки, що не підлягає вирубуванню, що підтверджується польовою переліковою відомістю №3 від 25.03.2020. Розмір шкоди заподіяної природньому навколишньому середовищу становить 573 804,94 грн. У кварталі 62 виділі 40 Бережницького лісництва ДП «Волинський військовий лісгосп», площа 0,6 га, здійснено незаконну порубку 106 дерев різних порід за межами контуру відведеної до рубки ділянки визначеної лісорубним квитком серії В О ЛРК №009707 від 21.09.2019, конфігурація фактичного вирубання дерев не відповідає план-схемі лісосіки внаслідок чого зміщені контури лісосіки, що підтверджується польовою переліковою відомістю №1 від 26.03.2020. Розмір шкоди заподіяної природньому навколишньому середовищу становить 508 873,40 грн. У кварталі 54 виділі 23(1) Бережницького лісництва ДП «Волинський військовий лісгосп», площа 0,8 га, здійснено незаконну порубку 30 дерев різних порід та 1 дерева пошкодження до ступеню припинення росту за межами контуру відведеної до рубки ділянки визначеної лісорубним квиткомсерії ЛБ ЛРК №010699 від 22.01.2020, конфігурація фактичного вирубания дерев не відповідає план-схемі лісосіки внаслідок чого зміщені контури лісосіки, що підтверджується польовою переліковою відомістю №2 від 24.03.2020. Розмір шкоди заподіяної природньому навколишньому середовищу становить 164 019,38 грн. Всього розмір майнового стягнення за шкоду, завдану навколишньому природному середовищу, внаслідок здійснення порушення природоохоронного законодавства ДП "Волинський військовий лісгосп", становить 1 246 697,72грн. Отже розмір заподіяної шкоди [PERSON] ДП «Волинський військовий лісгосп» становить 164 019 грн. 38 коп. Відповідач [PERSON] був прийнятий на роботу майстром лісу в Бережницькому лісництві ДП «Волинський військовий лісгосп», згідно наказу №34-ОС від 01 жовтня 2019 року. 01 жовтня 2019 року з метою забезпечения схоронності матеріальних цінностей, що належать Бережницькому лісництву ДП «Волинський військовий лісгосп», з [PERSON] було укладено договір про повну матеріальну відповідальність. Згідно посадової інструкції майстра лісу ДП «Волинський військовий лісгосп а саме п. 2.6 на [PERSON] покладено обов`язок здійснювати контроль за правильністю лісокористування, охорону і захист лісу на закріпленій лісогосподарській ділянці, зокрема обхід №5 (Наказ №48-ОД від 28.09.21 р.). Згідно рішення Господарського суду Волинської області від 25 жовтня 2022 року було розстрочено виконання рішення Господарського суду Волинської області від 06.09.2022 р. у справі №903/1081/21. Державне підприємство "Волинський військовий лісгосп" виплатило суму шкоди заподіяної порушенням природоохоронного законодавства згідно платіжного доручення № 2621 від 25 жовтня 2022, №27 від 25 листопада 2022 р., №138 від 23 грудня 2022 р., №164 від 25 січня 2023 р., №389 від 23 лютого 2023 р., №713 від 23 березня 2023 р., №1047 від 24 квітня 2023 р., №1209 від 17 травня 2023 р., №1575 від 21 червня 2023 р., №1954 від 24 липня 2023 р., №2208 від 24 серпня 2023 р., №2300 від 07 вересня 2023 р. розміром 1 246 697,72 грн. (один мільйон двісті сорок шість тисяч шістсот дев`яносто сім гривень сімдесят дві копійки) Дана сума є прямими збитками ДП «Волинський військовий лісгосп». Як вважає позивач матеріальні збитки понесені підприємством ДП «Волинський військовий лісгосп» повинні бути відшкодовані в порядку регресу майстром лісу Бережницького лісництва, [PERSON] в сумі 164 019грн. 38 коп. За положеннями ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними і рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 130 КЗпП України Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. З договору про повну матеріальну відповідальність 01 жовтня 2019, вбачається, що [PERSON] як майстер лісу виконує роботу безпосередньо пов`язану із збереженням, продажем лісопродукції. А також несе повну матеріальну відповідальність за забезпечення зберігання довірених йому підприємством, підрозділом матеріальних цінностей. Крім того, про те, що майстер лісу є матеріально-відповідальною особою свідчить також Інструкція про порядок проведення ревізій лісових обходів, де у пункті зазначено, що матеріально-відповідальними особами є майстер лусу (старший майстер лісу), лісничий. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували про задоволення вище вказаного позову. Вважають, що позовні вимоги позивача є безпідставними і необгрунтованими та такими, що не відповідають обставинам справи та нормам діючого законодавства України. Оцінивши всі докази в сукупності суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини). Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються також до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. За змістом ч. 1 ст. 3 КЗпП України, трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю. Підставою настання матеріальної відповідальності працівників є трудове майнове правопорушення, тобто невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків, в результаті чого підприємству, установі чи організації була завдана майнова шкода. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника (частина друга статті 130 КЗпП України). Умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) пряма дійсна шкода; 2) протиправна поведінка працівника; 3) вина в діях чи бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв`язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала. Вичерпний перелік випадків повної матеріальної відповідальності передбачений ст. 134 КЗпП. Підставою настання матеріальної відповідальності працівників с трудове майнове правопорушення, тобто невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків, в результаті чого підприємству, установі чи організації була завдана майнова шкода. Трудові обов`язки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Позивач у позовній заяві зазначає, що обов`язок відшкодувати завдані працівником збитки у повному обсязі встановлюється для відповідача у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України. З`ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню, е передумовою для її стягнення. У трудових спорах презумпція вини лежить на роботодавцеві. Наявність винних дій працівника доводить позивач. Обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (ст. 138 КЗпП України). Позивач у позовній заяві та доданих до неї матеріалах не довів обставин, які б покладали на [PERSON] матеріальну відповідальність. Відповідно до описової частини доданого до позовної заяви рішення Господарського суду Волинської області від 06 вересня 2022 року у справі №903/1081/21 Державною екологічною інспекцією у Волинській області у період із 23.03.2020 року по 03.04.2020 року була проведена позапланова перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства ДП «Волинський військовий лісгосп» за результатами якої було складено Акт позапланової перевірки №228/04.20 від 03.04.2020 року. В ході перевірки було виявлено ряд порушень вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, у тому числі і на території Бережницького лісництва ДП «Волинський військовий лісгосп». Зокрема, згідно Опису виявлених порушень законодавства доданого до Акту (порядковий номер 44, розділ Бережницьке лісництво) під час суцільної рубки санітарної 2020 року у кварталі 54 виділі 23 (1) Бережницького лісництва ДП «Волинський військовий лісгосп», площа 0,8 га., здійснено незаконну порубку 30 дерев різних порід та 1 дерева пошкодження до ступеня припинення росту за межами контуру відведення до рубки ділянки визначеної лісорубним квитком серії ЛБ ЛРК №010699 від 22.01.2020, конфігурація фактичного вирубання дерев не відповідає план-схемі лісосіки внаслідок чого зміщені контури лісосіки, що підтверджується польовою переліковою відомістю №2 від 24.03.2020 року. Розмір шкоди заподіяної природному навколишньому середовищу становить 164 019, 38 грн. Тобто, вбачається, що лісова ділянка у кварталі 54 виділі 23 (1) Бережницького лісництва офіційно, у встановленому порядку була виділена під санітарну рубку, на неї було виписано лісорубний квіток, відповідно до якого дерева були зрубані та обліковані, а в подальшому у березні-квітні 2020 року під час перевірки Державною екологічною інспекцією у Волинській області було з`ясовано, що фактичні контури лісосіки не співпадають із контурами лісосіки у лісорубному квитку. До моменту виявлення даного факту екологічною інспекцією підприємством вважалось, що лісосіка у кварталі 54 виділі [NUMBER] (1) Бережницького лісництва розроблена відповідно до вимог закону. До посадових обов`язків майстру лісу [PERSON] , не відноситься робота з відведення і таксації лісосік, а саме винесення меж лісосік на місцевості, їх заміри, визначення їх конфігурації, надання даних для оформлення лісорубного квитка тощо. В описовій частині вище згадуваного рішення Господарського суду Волинської області про рух справи зазначено, що «Ухвалою суду від 03.05.2022 року у задоволенні клопотання ДП «Волинський військовий лісгосп» про зупинення провадження у справі №903/1081/21 у зв`язку із перебуванням в провадженні Любешівського районного суду Волинської області кримінального провадження (справи №164/355/21) відносно обвинуваченого помічника лісничого (зазначено інше прізвище) та стягнення шкоди у розмірі 1 246 697,72 грн. відмовлено». Судом встановлено, що помічник лісничого (зазначено інше прізвище) обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст. 367 КК України. Тобто, правоохоронними органами саме йому інкримінується неналежне виконання службових обов`язків помічника лісничого, що призвели до порушень у ввіреному йому Бережницькому лісництві, які виявлені Актом Державної екологічної служби у Волинської області від 03.04.2020 року № 228/04.20. Щодо [PERSON] , органом досудового розслідування не проводилось жодних слідчих дій. Відповідно до п.3 Договору про повну матеріальну відповідальність (б/н) від 01.10.2019 року працівник не несе матеріальної відповідальності, якщо шкода заподіяна не з його вини. Вичерпний перелік випадків повної матеріальної відповідальності передбачений ст. 134 КЗпП України, зокрема згідно з пунктом 1 частини 1 цієї статті відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Згідно зі ст. 135-1 КЗпП України письмовий договір про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівником, який досяг вісімнадцятирічного віку та: 1) займає посаду або виконує роботу, безпосередньо пов`язану зі зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або використанням у процесі виробництва переданих йому цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; 2) виконує роботу за трудовим договором про дистанційну роботу або про надомну роботу і користується обладнанням та засобами роботодавця, наданими йому для виконання роботи. Отже, договір про повну матеріальну відповідальність може бути укладено лише за умови, що посада або робота працівника зазначена у спеціальному переліку посад і робіт, що затверджений відповідним нормативно правовим актом. Такий Перелік посад і робіт, що заміщаються або виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування у процесі виробництва, був Додатком №1 до постанови Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦРПС від 28 грудня 1977 року №447/24 (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦРПС від 14 вересня 1981 року №259/16-59). Проте, відповідно до Закону України «Про дерадянізацію законодавства України», який набрав чинності 07.05.2022, майже всі нормативно-правові акти Союзу РСР та Української РСР (Української СРР) або втратили чинність, або перестали застосовуватись на території України, або були змінені відповідно до теперішніх реалій. Так, згідно з Додатком №1 до Закону України «Про дерадянізацію законодавства України» визначений Перелік актів органів державної влади і органів державного управління Союзу РСР, що не застосовуються на території України відповідно до пункту 1 розділу XV «Перехідні положення» Отже, Перелік, що був Додатком №1 до постанови Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦРПС від 28.12.1977 №447/24 (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Держкомпраці СРСР ma Секретаріату ВЦРПС від 14.09.1981 №259/16-59) перестав застосовуватись на території України з 07 травня 2022 року. У правовому висновку, викладеному у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.10.2018 у справі №491/961/16-ц зазначено, що, розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або інших цілей (пункт перший статті 134 КЗпП України), суд зобов`язаний перевірити чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі статтею 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір та чи був він укладений. З матеріалів позовної заяви встановлено, що згідно з наказом керівника Державного підприємства «Волинський військовий лісгосп» Чуя Р.В. №34-ос відповідача [PERSON] 01 жовтня 2019 року прийнято на посаду майстра лісу Бережницького лісництва. Того ж дня ДП «Волинський військовий лісгосп» уклав із [PERSON] договір про повну матеріальну відповідальність, за умовами якого відповідач зобов`язався нести повну матеріальну відповідальність за забезпечення зберігання довірених йому підприємством, підрозділом матеріальних цінностей. З наведеного вбачається, що станом на час укладення між підприємством працівником договору про повну матеріальну відповідальність залишався діючим вказаний вище Перелік посад, з якими може бути укладений договір про повну матеріальну відповідальність, Посада майстра лісу не входить до згаданого переліку, а отже в цьому випадку на працівника не може бути покладена повна матеріальна відповідальність. Крім того, наявний у матеріалах позовної заяви Договір про повну матеріальну відповідальність не підписаний однією із сторін (ДП «Волинський військовий лісгосп»), а отже вважається неукладеним. Також, як вбачається із матеріалів позовної заяви закріплення кварталу № 54 за майстром лісу Каплонюком Ю.С. відбулось лише наказом № 48-ОД від 28 вересня 2021 року, тобто понад півтора року після виявлення порушень екологічною інспекцією. Долучена до матеріалів справи посадова інструкція майстра лісу також не має відношення до справи, так як розроблена у липні 2020 року, тобто уже після виявлення порушень екологічною інспекцією у квітні 2020 року. Крім того, ч.3 ст. 233 КЗпП України визначено, що для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Цей строк на відміну від загальних правил позовної давності, визначених ЦК України, підлягає обов`язковому застосуванню незалежно від зробленої заяви відповідача у справі. За загальним правилом початок перебігу цього строку співпадає з днем виявлення шкоди, яким слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Пропуск строку звернення до суду з позовом є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову ДП «Волинський військовий лісгосп» до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди у порядку perpecy. Отже, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, відмовити в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed