Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

29.07.2024 року представник Дружківської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області С. Боєвський, звернувся до Дружківського міського суду Донецької області з позовною заявою, в подальшому уточнивши її зміст 08.08.2024 року, в якій просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] , [PERSON] аліменти на користь дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у службі у справах дітей Дружківської міської ради на обліку дітей, які опинились у складних життєвих обставинах, з підстави «ухилення батьками або особами, які їх замінюють, від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини» перебуває неповнолітній [PERSON] , [INFO] . Батьками неповнолітнього є [PERSON] та [PERSON] . Фактично протягом багатьох років дитиною опікувались баба [PERSON] та її чоловік [PERSON] . Вони займалися вихованням онука, піклувалися про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечували його належною освітою, дитина знаходилася на їх повному утриманні. [INFO] [PERSON] померла. З того часу дитиною опікується виключно [PERSON] . Мати неповнолітнього [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , за адресою реєстрації не проживає. Вироком Дружківського міського суду Донецької області від 28.10.2019 року [PERSON] була визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до трьох років трьох місяців позбавлення волі. Відповідно до листа Південно-Східного міжрегіонального управління з питання виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 21.02.2024 року № 2094/5-2024 станом на 24 лютого 2022 року [PERSON] відбувала покарання у державній установі «Приазовська виправна колонія (№107)». На теперішній час перевірити наявні обліки зазначеної державної установи не представляється можливим, оскільки вона розташована на території, яка є тимчасово окупованою. Зазначає, що відповідач і раніше притягувалася до кримінальної відповідальності, а саме вироком Дружківського міського суду Донецької області від 01.03.2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України, вироком Дружківського міського суду Донецької області від 25.06.2018 року за ч.ч. 1, 3 ст. 185 КК України. Згідно вироків суду усі злочини вчинені відповідачем у стані алкогольного сп`яніння, що характеризує її як людину, що схильна до вживання алкогольних напоїв, тривалий час перебуває у конфлікті з законом. На теперішній час місцеперебування [PERSON] невідоме. Час від часу відповідач телефонує синові та [PERSON] з різних телефонних номерів, при цьому про місце свого перебування не повідомляє, повернутись до сина не обіцяє, жодної матеріальної допомоги своїй дитині не надає. Батько неповнолітнього [PERSON] [PERSON] , з сином не проживає і не спілкується, матеріальної допомоги на його утримання не надає. На теперішній час місце проживання його невідоме, будь-які засоби зв`язку з ним відсутні. Існує ймовірність, що він мешкає на території російської федерації, але документально це ніяким чином не підтверджено. Неповнолітній [PERSON] навчається у 8-Г класі Дружківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №17 Дружківської міської ради Донецької області. Згідно характеристики, наданої адміністрацією навчального закладу, [PERSON] зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний та уважний учень. Останніми роками вихованням хлопця займалися баба та її чоловік. Вони завжди приділяли належну увагу вихованню онука, підтримували зв`язок з класним керівником, регулярно відвідували батьківські збори. Батьки [PERSON] ніяких заходів щодо повернення сина їм на виховання не здійснювали, до служби у справах дітей Дружківської міської ради з цим питанням не зверталися. Питання про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх сина [PERSON] було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. Відповідачі на засіданні присутні не були, через відсутність засобів зв`язку запросити їх на засідання та з`ясувати їх думку із зазначеного питання не вдалось. У зв`язку з вищевикладеними обставинами, було прийнято рішення звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 13.08.2024 року (головуючий суддя Феняк О.Р.) позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям загального позовного провадження та призначенням підготовчого судового засідання (а.с. 62-63). На підставі рішення Вищої ради правосуддя від 19 грудня 2024 року №3707/0/15-24 «Про зміну територіальної підсудності судових справ Дружківського міського суду Донецької області, Артемівського міськрайонного суду Донецької області» до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла вищевказана цивільна справа. Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.08.2025 року цивільну справу прийнято до свого провадження (а.с. 103). Ухвалою суду від 20.11.2025 року закрито підготовче провадження по справі з призначенням її до судового розгляду по суті (а.с. 117). Представник органу опіки та піклування Дружківської міської ради Ю. Тирінова правом на участь в підготовчому судовому засіданні сторони не скористалася, подавши заяву про розгляд підготовчого судового засідання за її відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд уважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідатиме ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши та оцінивши наявні у справі письмові докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до такого висновку. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 16.02.2024 року Дружківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 16.02.2024 року (а.с. 34, 38-39). Наказом Служби у справах дітей Дружківської міської ради №010-44-01-25/24 від 29.05.2024 року «Про взяття на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах» неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, з підстави «ухилення батьками або особами, які їх замінюють, від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини» (а.с. 41). Актом обстеження умов проживання, складеним та підписаним 28.05.2024 року комісією служби у справах дітей виконавчого комітету Дружківської міської ради [PERSON] . [PERSON] підтверджується, що було проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . За цією адресою зареєстровані та проживають: [PERSON] , [INFO] - онук, [PERSON] , [INFO] мати, за адресою реєстрації не проживає, з сином спілкується телефоном, [PERSON] , [INFO] дідусь. Сім`я мешкає в двокімнатній квартирі, розташованій на четвертому поверсі п`ятиповерхового будинку, власником якої була померла дружина [PERSON] . У кімнатах чисто та охайно, кімнати мебльовані, наявна побутова техніка та електроприлади. Сім`я в повній мірі забезпечена предмета побуту, продуктами харчування тощо. Неповнолітній має окрему кімнату, у якій обладнані місце для навчання та відпочинку. [PERSON] забезпечений сезонним одягом та взуттям, навчальним приладдям, засобами гігієни тощо. Для повноцінного заняття в онлайн-форматі в наявності є комп`ютер. Дідусь отримує пенсію у розмірі 4995, 00 грн. та має підробіток у розмірі 7000 грн., щомісяця. Під час перевірки умов проживання неповнолітнього [PERSON] , бесіди з [PERSON] встановлено, що має місце факту ухилення від виконання батьківських обов`язків з боку батьків неповнолітнього. Мати [PERSON] мешкає окремо, з сином спілкується лише телефоном. Батько [PERSON] з сином н проживає протягом багатьох років, участі у вихованні та утриманні сина не приймає. Родина потребує надання юридичної допомоги та соціальних послуг (а.с. 40). Характеристикою на учня [PERSON] , [INFO] , складеною та підписаною директором Дружківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №17 Дружківської міської ради Донецької області Ю. Коваленко підтверджується, що [PERSON] навчається у Дружківській ЗШ №17 з 2016 року. Зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний та уважний учень. Дитина всебічно розвинена, захоплюється футболом. Бере активну учать у громадянському житті класу. Батько дитини, [PERSON] , давно проживає за межами України. Мати, [PERSON] , з 2019 року проживає у м. Маріуполь. Останніми роками вихованням дитини займалися бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] . [PERSON] завжди охайний, домашні завдання виконує, має всі необхідні для навчання речі. Бабуся з дідусем приділяють належну увагу вихованню онука, цікавляться життям класу та шкоди, батьківські збори відвідують регулярно, постійно підтримують зв`язок з класним керівником (а.с. 42). Вироком Дружківського міського суду Донецької області від 28.10.2019 року [PERSON] визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавленні волі строком на два роки. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково у виді одного року трьох місяців позбавлення волі приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дружківського міського суду Донецької області від 25.06.2018 року та остаточно призначено покарання у виді трьох років трьох місяців позбавлення волі (а.с. 51-54). Згідно інформації, складеної та підписаної 21.02.2024 року першим заступником начальника управління Південно-Східного міжрегіонального управління з питання виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції О. Федоренком, [PERSON] , [INFO] , станом на 24.02.2022 року відбувала покарання у державній установі «Приазовська виправна колонія (№107)» за вироком Дружківського міського суду Донецької області від 8.0.2019 року. На теперішній час перевірити наявні обліки зазначеної державної установи «Приазовська виправна колонія (№107)» немає можливості, оскільки вона розташована на території, яка є тимчасово окупованою (а.с. 55). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Дружківської міської ради № 0116/5502 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , складеному та підписаному 25.07.2024 року начальником Дружківської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області С. Боєвським слідує, що у службі у справах дітей Дружківської міської ради на обліку дітей, які опинились у складних життєвих обставинах, з підстави «ухилення батьками або особами, які їх замінюють, від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини» перебуває неповнолітній [PERSON] , [INFO] . Батьками неповнолітнього є [PERSON] та [PERSON] . Фактично протягом багатьох років дитиною опікувались баба [PERSON] та її чоловік [PERSON] . Вони займалися вихованням онука, піклувалися про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечували його належною освітою, дитина знаходилася на їх повному утриманні. [INFO] [PERSON] померла. З того часу дитиною опікується виключно [PERSON] . Мати неповнолітнього [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , за адресою реєстрації не проживає. Вироком Дружківського міського суду Донецької області від 28.10.2019 року [PERSON] була визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до трьох років трьох місяців позбавлення волі. Відповідно до листа Південно-Східного міжрегіонального управління з питання виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 21.02.2024 року № 2094/5-2024 станом на 24 лютого 2022 року [PERSON] відбувала покарання у державній установі «Приазовська виправна колонія (№107)». Відповідач неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності. Згідно вироків суду усі злочини вчинені відповідачем у стані алкогольного сп`яніння. Своє перше кримінальне правопорушення жінка вчинила у 2021 році коли [PERSON] було лише три роки, вже на ой час [PERSON] мешкала окремо від дитини. На теперішній час місцеперебування [PERSON] невідоме. Час від часу відповідач телефонує синові та [PERSON] з різних телефонних номерів, при цьому про місце свого перебування не повідомляє, повернутись до сина не обіцяє, жодної матеріальної допомоги своїй дитині не надає. Батько неповнолітнього [PERSON] , з сином не проживає і не спілкується, матеріальної допомоги на його утримання не надає. На теперішній час місце проживання його невідоме, будь-які засоби зв`язку з ним відсутні. Зі слів [PERSON] відомо, що відповідач мешкає на території російської федерації, де має іншу родину та дітей, однак документально це не підтверджено. Протягом багатьох років [PERSON] своїм сином не цікавиться, він фактично викреслив сина зі свого життя. Вищенаведене свідчить про свідоме ухилення відповідачів від виконання обов`язків щодо їх сина [PERSON] , тому орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 56). Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько/мати ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дитини, свідомо не виконують свої батьківські обов`язки. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами), ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). В рішенні ЄСПЛ від 10 вересня 2019 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» (Strand Lobben and Others v. Norway, заява № 37283/13) зазначено, що коли інтереси дитини суперечать інтересам батьків, органи влади повинні встановлювати справедливий баланс цих інтересів, при цьому особливе значення надається найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Судовим розглядом встановлено, що відповідачі протягом тривалого часу ухиляються від виконання обов`язків по вихованню свого неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , а саме: не займаються вихованням та його розвитком, не піклуються про його фізичний та духовний розвиток, не забезпечують необхідним харчуванням, медичним доглядом, що підтверджується матеріалами справи. Встановлені судом обставини, що підтверджені обсягом наявних доказів в своїй сукупності, суд розцінює як свідчення незацікавленості відповідачів життям, здоров`ям, матеріальним благополуччям та майбутнім їх дитини, фактичне умисне самоусунення від виконання батьківських обов`язків, свідоме нехтування їх виконанням. При цьому, така поведінка відповідачів на переконання суду, є винною та свідомою. Висновок органу опіки і піклування Дружківської міської ради від 25.07.2024 року № 0116/5502 року про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . суд уважає обґрунтованим та належно мотивованим, який підтверджує встановлені судом обставини. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явлених позивачем вимог та можливість позбавлення відповідачів батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Встановлені обставини в їх сукупності приводять суд до висновку, що застосування до відповідача крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав щодо дитини забезпечить захист інтересів дитини, а наявні мотиви для позбавлення батьківських прав в даному випадку є доречними і достатніми з урахуванням обсягу наявних доказів. При цьому суд вважає, що саме таке рішення буде відповідати вимогам Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції ООН про права дитини та нормам Сімейного кодексу України. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з такого. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до положення ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України. Як слідує з положень ч.1 ст.183, ч.1 ст.191 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються від дня пред`явлення позову у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій сумі, при цьому частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Оскільки відповідачі є працездатними та фізично здоровими особами, мають можливість та зобов`язані утримувати свою неповнолітнього сина, враховуючи що зазначений позов пред`явлено 29 липня 2024 року, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині із стягненням з [PERSON] , [PERSON] , з кожного окремо, аліментів на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів їх заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 29 липня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття, які перераховувати на особистий рахунок дитини відкритий у відділенні Державного ощадного банку України. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п.14 ч.1 ст.3 Закону України «Про судовий збір» за пред`явлення позову в інтересах та захист малолітньої дитини, а тому

Outcome: approved