Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

ТзОВ «Споживчий центр» звернулось до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № 19.02.2025-100002506 від 19.02.2025 року в розмірі 13280 грн. та понесені судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 19.02.2025 року між ТзОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 19.02.2025-100002506, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 4000 грн. строком на 217 днів, до 23.09.2025 р. , процентна ставка «Стандарт» фіксована. Відповідач зобов`язався повернути суму кредиту у день закінчення строку кредитування та сплатити проценти від суми кредиту, однак свої зобов`язання перед ТзОВ «Споживчий центр» не виконав належним чином, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка станом на дату подання позову становить 13280 грн. та включає в себе 4000 грн. заборгованості по тілу кредиту, 6200 грн. процентів, 360 грн. комісії (пов`язаної з наданням кредиту) , 720 грн. додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) та 2000 грн. неустойки. Відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає, внаслідок чого ТзОВ «Споживчий центр» змушене звернутись до суду. Ухвалою судді від 10.12.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі повторної неявки відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які повернулись на адресу суду із відміткою «адресат відсутній». Крім того, відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи шляхом опублікування оголошення на сайті «Судова влада» . В силу вимог пунктів 3, 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України, а також правових висновків, викладених у Постановах ВС від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17), судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні вищевказаної відмітки, відтак суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином про дату та місце розгляду справи. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. У відповідності до положень ст.ст.280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, 19.02.2025 року між ТзОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 19.02.2025-100002506, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 4000 грн. строком на 217 днів, до 23.09.2025 р. , процентна ставка «Стандарт» фіксована та зобов`язався повернути суму кредиту у день закінчення строку кредитування та сплатити проценти від суми кредиту. Однак, відповідач свої зобов`язання перед ТзОВ «Споживчий центр» не виконав належним чином, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка станом на дату подання позову становить 13280 грн. та включає в себе 4000 грн. заборгованості по тілу кредиту, 6200 грн. процентів, 360 грн. комісії (пов`язаної з наданням кредиту) , 720 грн. додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) та 2000 грн. неустойки, що стверджується розрахунком заборгованості в матеріалах справи. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк. Відповідно до ч.1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладено у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п.5 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Згідно з ч.12. ст. 11 цього Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як встановлено судом, відповідач [PERSON] не виконував взяті на себе зобов`язання належним чином, що спричинило виникнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Між тим, суд зауважує, що згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, вимога позивача в частині стягнення з відповідача 2000 грн. неустойки не підлягає до задоволення. Однак внаслідок невиконання умов кредитного договору [PERSON] були порушені права позивача. А тому, оцінюючі представлені позивачем докази та наведені аргументи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення та з [PERSON] слід стягнути на користь ТзОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 27.08.2024-100000274 від 27.08.2024 року в розмірі 11 280 грн. , яка включає в себе тіло кредиту в розмірі 4000 грн., 6 200 грн. процентів, 360 грн. комісії та 720 грн. додаткової комісії. Крім того, в силу дії 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір, пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial