Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позов мотивований тим, що відповідач не виконуває свої обов`язки як батько. Після розірвання шлюбу між сторонами, а саме з квітня 2011 року, [PERSON] не цікавиться станом здоров`я дитини. Відповідач жодного разу не навідував свого сина і свідомо не піклується про його фізичний та духовний розвиток, про його догляд, матеріальне забезпечення. Дитина фактично батька не знає і вважає своїм батьком теперішнього чоловіка позивачки - [PERSON] . На даний час відповідач має заборгованість по аліментам за 178 місяців і фактично сплатив аліменти за вказаний період лише один раз у 2023 році після відкриття кримінального провадження, заведеного відносно нього за ч.1 ст.164 КК України. Тому, з метою захисту прав та законних інтересів свого неповнолітнього сина, [PERSON] вимушена звертатись до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки останній протягом тривалого часу, свідомо ухиляється від виконання обов`язків по вихованню свого сина - фактично самоусунувшись від них, що свідчить про системне та тривале ухилення від виконання ним батьківських обов`язків, що в сукупності свідчить про вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов`язки. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 23.09.2025 та залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Вчорайшенську сільську раду Житомирської області. Ухвалою Прилуцького міськайонного суду Чернігівської області від 05.11.2025 залучено до участі у даній справі в якості третьої особи Орган опіки та піклування Прилуцької міської ради Чернігівської області, закрито підготовче провадження по даній справі та призначено її до судового розгляду на 11.12.2025, яке у подальшому було відкладено на 16.02.2026. У судове засідання позивачка не з`явилася, проте у попередньому засіданні просила слухати справу у її відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився також, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення рекомендованного повідомлення на адресу реєстрації та опублікуванням оголошення про його виклик до суду. Представники третіх осіб: органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Вчорайшенська сільська рада та органу опіки та піклування Прилуцької міської ради Чернігівської області у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Разом з тим, подали заяви, про розгляд справи у їх відсутності, при винесенні рішення врахувати виключно інтереси дитини. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених вимог і необхідність задоволення позову з наступних підстав. Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. За положеннями ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). З матеріалів справи вбачається, що неповнолітній [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 29 грудня 2009 року, серії [NUMBER] , відділом реєстрації актів цивільного стану Ружинського районного управління юстиції Житомирської області (а.с. 10). Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 26 квітня 2011 року (справа №2-64/2011р), позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено, шлюб між сторонами розірвано. Судове рішення набрало законної сили 06.05.2011 (а.с.11-12). Відповідно до рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 11 червня 2010 року, на користь [PERSON] стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі 400 грн щомісячно, починаючи з дня подачі заяви, з 02.06.2010 року і до досягнення повноліття дитини [PERSON] до [INFO] (а.с.14-16). На підставі данного рішення 21.06.2010 було видано виконавчий лист №2-312/2010 (а.с.17-18). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Шпичинецькою сільською радою Ружинського району Житомирської області вбачається, що 30 липня 2013 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , в наслідок чого, прізвище останньої змінено на « [PERSON] » (а.с.13). Відповідно до довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 04 червня 2025 року, виданої Прилуцьким відділом державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управлінця Міністерства юстиції вбачається, що згідно з матеріалами виконавчого провадження № [NUMBER], відкритого 30.08.2016, про виконання виконавчого листа № 2-312/10 від 21.06.2010, виданого Ружинським районним судом Житомирської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в твердій грошовій сумі 400 (чотириста) грн щомісячно на утримання і до повноліття сина [PERSON] , [INFO] , що пред`явлено до примусового виконання 29.08.2016. Станом на 04.06.2025 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 178 місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусовою виконання та становить 150575,34 грн (а.с.19). Згідно з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №12018270210000423 від 24.03.2018 вбачається, що зведено кримінальне провадження за заявою [PERSON] , про те що її чоловік [PERSON] не сплачує аліменти на дитину (а.с.20). Проте, згідно листа начальника Прилуцького районного відділу від 26.05.2023 вбачається, що у діях [PERSON] на даний час не встановлено всіх елементів складу злочину, відповідальність за який передбачена ст.164 КК України, тому в даному випадку відсутня злісність ухилення від сплати аліментів з боку [PERSON] (а.с.22). Згідно довідки №68, виданої Шпичинецьким старостинським округом Вчорайшенської сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 11.06.2025 та Акту обстеження про факт проживання від 11.06.2025 вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , дійсно постійно проживають без реєстрації, разом з чоловіком [PERSON] , [INFO] та дітьми [PERSON] [INFO] , [PERSON] - [INFO] за адресою: [ADDRESS] , (а.с.24-25). Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 17.06.2025 вбачається, що даний будинок має 4 кімнати. [PERSON] має окрему кімнату, мебльовану відповідно до віку. Стосунки у [PERSON] з вітчимом нормальні. Хлопець не заперечує проти того, щоб його біологічного батька позбавили батьківських прав (а.с.23). Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. При цьому, відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема, згідно ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст.165 СК України). При цьому, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною (ст.166 СК України). Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, окрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, у даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини, статті 8 Конвенції (див. наприклад пункт 59 рішення Європейського Суду у справі «Ньяоре проти Франції»), і в такому випадку судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини» оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дитини на приділення першочергової уваги як найкращому забезпеченню його інтересів (Пункт 1 статті 3). Крім того, суд враховує, що у відповідності до ч. 5 та ч. 6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Вчорайшенської сільської ради від 19.06.2025, щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було укладено 06 серпня 2005 року. В шлюбі народився син [PERSON] [INFO] , але стосунки в родині не склалися ще до народження. Тому, коли дитині виповнилося два роки шлюб було офіційно розірвано Ружинським районним судом від 26.04.2011 року. В 2013 році [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] .. У шлюбі народилися дві дитини. [PERSON] виховував [PERSON] з трьох років, і зі слів самого хлопця він називає його «татом», а про рідного батька він нічого не знає і не пам`ятає. Зі слів матері [PERSON] не цікавиться життям дитини від часу розлучення, не надає коштів, не сплачує аліментів. Окрім того, [PERSON] володіє інформацією що він перебуває в розшуку, та переховується в Києві, на зв`язок не виходить. Під час комісійного виїзду, 17.06.2025 спілкуючись з [PERSON] , було з`ясовано, що свого батька він не знає, ніколи з ним не спілкувався. Окрім того, чітко розуміє що мама хоче позбавити його батьківських прав. Також неповнолітній повідомив, що батько для нього це [PERSON] , так як він і займається його вихованням з дитинства. [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, що підтверджується тим, що він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, формування основних потреб та навичок, його навчанням, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікуванням дитини, не виявляє інтерес до його внутрішнього світу. Зазначене вище свідчить що батько тривалий час, умисно нехтує виконанням своїх батьківських обов`язків. Тому, враховуючи, що [PERSON] свідомо ухиляються від виконання батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , сільська рада як орган опіки та піклування вважає, позбавлення батьківських прав [PERSON] доцільним та таким, що буде відповідати інтересам дитини (а.с.27-28). Згідно листа начальника Служби у справах дітей Прилуцької міської ради Кулій Л. від 24.11.2025 вбачається, що [PERSON] на території міста за вказаними адресами не проживає. Тому, з`ясувати обставини справи, провести бесіду з відповідачем щодо його намірів стосовно виховання дитини, відвідати за місцем проживання, отримати акт оцінки потреб особи, і відповідно підготувати висновок служби щодо доцільності позбавлення батьківських прав - можливості не має (а.с.61). У судовому засіданні встановлено, що відповідач участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини не приймає, свідомо нехтує довгий час, а саме з 2011 року своїми батьківськими обов`язками, тому суд вважає, що така поведінка є підставою для задоволення позову [PERSON] , що відповідає інтересам дитини, а тому позов про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного Кодексу України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Частиною першою ст. 141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позов [PERSON] про позбалення батьківських прав [PERSON] задоволено повністю, тому судовий збір у розмірі 1211,20 грн підлягає стягненню з останнього на користь позивачки.

Outcome: approved