Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачки. У грудні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі - Товариство) звернулося до суду з вказаним вище позовом, в якому просило стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1536-1657 від 05.04.2025 (далі - Договір). В обґрунтування вимог представник позивача вказував, що 05.04.2025 між позивачем та відповідачкою за допомогою вебсайту укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії, який разом з Правилами відкриття кредитної лінії, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким відповідачка була попередньо ознайомлена. Відповідно до умов договору відповідачка отримала від позивача кредит у розмірі 15200,00 грн зі строком кредитування 300 днів, базовий період 14 днів, стандартна відсоткова ставка 1,00 % в день та знижена відсоткова ставка - 0,90 % в день. Надалі, шляхом укладення п`яти додаткових угод до вказаного Договору, сторони погодили поетапне збільшення ліміту кредитної лінії (докредитування) на загальну суму 5800,00 грн із відповідним продовженням строку кредитування за кожною такою угодою». Однак, відповідачка належним чином не виконувала свої зобов`язання щодо погашення кредиту та процентів, а тому станом на 21.10.2025 заборгованість за розрахунком позивача становить 59968,77 грн та складається з: 19837,59 грн за тілом кредиту, 29631,18 грн за нарахованими процентами та 10500,00 грн за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України. Відповідачці копія ухвали про відкриття провадження, позовної заяви, пам`ятка про права та обов`язки надсилалась судом за її зареєстрованим місцем проживання. Поштовий конверт повернувся на адресу суду з відміткою відділення АТ «Укрпошта», що адресат відсутній за вказаною адресою, при цьому відправлення, надіслане за зареєстрованим місцем проживання відповідачки згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, вважається врученим. У встановлений судом строк відповідачка відзив на позов не подала. 2.Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 18.12.2025 позивач звернувся до Полонського районного суду Хмельницької області. Ухвалою суду від 22.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 71). Копію позовної заяви з додатками відповідачці направлено позивачем 17.12.2025 (а.с. 67, зворот). Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та, відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача проводить заочний розгляд справи. 3.Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Судом встановлено, що 05.04.2025 між позивачем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачкою [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1536-1657 (далі Договір), відповідно до умов якого позивач надав відповідачці грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування ним (а.с. 11-21). Вказаний кредитний договір укладений у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальниці, відтвореним шляхом використання нею одноразового ідентифікатора № А9435, про що свідчить п. 13 договору - реквізити сторін. Укладаючи цей договір, позичальниця підтверджує, що вона ознайомлена з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. Загальний розмір кредиту за договором на момент підписання становив 15200,00 грн. Дата надання/видачі кредиту 05.04.2025. Базовий період складає 14 календарних днів. Строк кредитування при укладенні договору становив 300 календарних днів з моменту перерахування коштів із датою повернення 29.01.2026. Нарахування процентів здійснюється на залишок неповернутої суми за кожен день користування: стандартна ставка - 1,00%, знижена - 0,90%. Кредит вважається наданим з моменту списання коштів з рахунку кредитодавця. Протягом дії договору сторони за взаємною згодою через Особистий кабінет уклали низку додаткових угод, якими збільшували суму кредиту та щоразу продовжували строк кредитування так, щоб він складав 300 днів з моменту укладення кожної такої угоди. Зокрема, 11.04.2025 укладено додаткову угоду №1 на суму 1000,00 грн (ас.. 47, зворот - 52), 22.04.2025 - додаткову угоду №2 на 1800,00 грн (а.с. 41, зворот 46), а 23.04.2025 - додаткову угоду №3 на 1000,00 грн (а.с. 29, зворот 34). Надалі, 03.05.2025 сторони уклали додаткову угоду №4 на суму 1000,00 грн (а.с. 35, зворот 40), а 30.05.2025 року - останню додаткову угоду №5 на суму 1000,00 грн (а.с. 74-79). Внаслідок цих дій загальна сума наданого кредиту (тіло) зросла до 21000,00 грн, а строк повернення автоматично зміщувався на 300 днів від дати підписання кожної угоди згідно з п. 4.10 Договору, тобто до 26.06.2026. Отримання відповідачкою кредитних коштів за основним договором та за кожною з додаткових угод підтверджується довідками про успішність операцій та розрахунком заборгованості. Факт перерахування грошових коштів на платіжну карту № [NUMBER] підтверджується повідомленням ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» (сервіс EasyPay) № 7/16984 від 24.10.2025 (а.с. 22-27), що містить реєстр успішних платіжних операцій, ініційованих Кредитодавцем на користь Позичальника, а також розрахунком заборгованості ТОВ «Укр Кредит Фінанс», що фіксує дати та суми докредитування за Договором № 1536-1657 (а.с. 54-56). Як встановлено з розрахунку позивача, заборгованість за Договором станом на 21.10.2025 становить 59968,77 грн. Дана сума складається з основного боргу в розмірі 19837,59 грн, залишку нарахованих відсотків у сумі 29631,18 грн та нарахованих відсотків за ст. 625 ЦК України в сумі 10500,00 грн. Кредитодавець виконав своє зобов`язання повністю, надавши кредитні кошти у погоджених обсягах, проте позичальниця свої зобов`язання належним чином не виконала, що призвело до виникнення вказаної заборгованості. 4.Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками та норми права, які застосував суд. За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умови договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язується сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмовій форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди у сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно зі ст. 64 ЦПК України, докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими докази. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Відповідно до 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного вище, суд вважає, що Договір, підписаний відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора, є укладеними. Підписавши Договір, відповідачка посвідчила свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників є вільним та відповідає їх внутрішній волі, правочини вчинено в формі, встановленій законом, та вона спрямована на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, а саме отримання кредитних коштів позичальницею. Відповідачка з власної ініціативи звернулася за отриманням кредиту до Товариства. Своєю чергою Товариство свої зобов`язання виконало повністю та надало відповідачці кредит у встановленій договором сумі. Відповідачка кошти за договором отримала, проте не виконала свій обов`язок щодо повернення кредиту, чим порушила вимоги, встановлені кредитним договором. Надані позивачем докази підтверджують факт укладення між сторонами кредитного договору та перерахування коштів на рахунок відповідачки. Що стосується вимоги позивача про стягнення 10500,00 грн заборгованості за відсотками на підставі ст. 625 ЦК України, то ці вимоги задоволенню не підлягають. Суд зазначає, що вказані відсотки нараховано за період з 13.06.2025 по 08.07.2025. Водночас, згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції Закону № 2120-IX), у період дії воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, за прострочення грошових зобов`язань за кредитним договором. Крім того, нормами вказаного Закону встановлено, що неустойка та інші платежі, нараховані за прострочення виконання таких договорів починаючи з 24.02.2022, підлягають списанню кредитодавцем. Щодо заборгованості за тілом кредиту в сумі 19837,59 грн, то ця сума сформувалася в результаті отримання відповідачкою первинної суми кредиту та подальших операцій з докредитування на підставі п`яти додаткових угод. Суд встановив, що кінцевий розмір тіла кредиту визначений позивачем як різниця між загальною сумою фактично наданих грошових коштів та частиною здійснених відповідачкою платежів, які згідно з правилами черговості були спрямовані на погашення основного боргу. Сума відповідає банківським випискам та довідкам про успішність платіжних операцій, що підтверджують реальність отримання коштів позичальницею. Щодо заборгованості за відсотками в сумі 29631,18 грн: суд зазначає, що їх нарахування проводилося щоденно на фактичний залишок основної суми заборгованості, що перебував у користуванні відповідачки в кожен конкретний проміжок часу. Розрахунок здійснено відповідно до визначених договором відсоткових ставок (зниженої та стандартної) за кожен день користування кредитом. Сума залишку відсотків відображена за вирахуванням тих коштів, які були фактично сплачені відповідачкою та зараховані позивачем як погашення процентів у попередні періоди. Оскільки відповідачка не надала суду доказів, які б спростовували дані позивача, не надіслала відзив та не надала власного розрахунку, суд визнає вказані суми тіла кредиту та відсотків повністю обґрунтованими, такими, що підтверджуються документально та підлягають стягненню. Враховуючи невиконання відповідачкою своїх обов`язків, передбачених кредитним договором, суд доходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, а саме стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 19837,59 грн та нарахованими відсотками в сумі 29631,18 грн, а всього на суму 49468,77 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково (82,49 %), з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 1998,24 грн. (2422,40 грн х 82,49 %).

Outcome: partial