Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

26.12.2025 представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з вказаною заявою і просить стягнути з відповідача - [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором № Р24.00503.003625662 від 05.02.2015 у розмірі 24560,88 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 05.02.2018 [PERSON] уклав із АТ «Ідея Банк» кредитний договір № Р24.00503.003625662. 17.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 17112023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № Р24.00503.003625662 від 05.02.2018, укладеним між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до Реєстру боржників № 2 до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Р24.00503.003625662 від 05.02.2018 в сумі 24560 грн 88 коп., з яких: 9903,43 грн заборгованість за основним боргом; 661,61 грн заборгованість за вдсотками; 13995,84 грн заборгованість за комісіями.Отже, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № Р24.00503.003625662 від 05.02.2018 в розмірі 24560 грн 88 коп. У позовній заяві представник позивача просить розгляд справи здійснювати за відсутністю представника, і у випадку неявки в судове засідання відповідача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду справи, в судові засідання 28.01.2026 та 16.12.2025 не прибув, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Ухвалою від 31 грудня 2025 року суд прийняв справу до розгляду та відкрив провадження у цивільній справі, постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні, з повідомленням (викликом) сторін. 28.01.2026 через неявку відповідача розгляд справи був відкладений на 16.02.2026. 16.02.2026 суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив такі обставини. 05.02.2018 [PERSON] уклав із АТ «Ідея Банк» кредитний договір № Р24.00503.003625662 (а.с. 4-5, 8, 12-14). Відповідно до розділу 1 Договору Банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 11523,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобовязується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору. Банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 60 місяців. Датою видачі кредиту, є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника, вказаний в п. 1.7. Договору. За користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 1,99 % річних від залишкової суми кредиту. За обслуговування кредиту Банком, що включає в себе: - надання інформації по рахункам Позичальника з використанням телефонних каналів зв?язку, а саме зі стаціонарних талефонів по Україні, в Контакт-центі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цик Договором, щодо зарахування платежу в погашання заборгованості за кредитом тощо; - надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів алектронного зв?язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника; - опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв?язку тощо. Позичальник сплачус плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором. Також, 05.02.2018 [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту у якому міститься всі умови кредитного договору, зокрема сума/ліміт кредиту, строк кредитування, процентна ставка, плата за обслуговування кредитної заборгованості (а.с. 6-8). З ордеру-розпорядження № 1 про видачу кредиту, 05.02.2018 [PERSON] було видано кредитні кошти у розмірі 9562,66 грн (а.с. 15). Відповідно до виписки від 17.11.2023 за кредитним договором № Р24.00503.003625662 від 05.02.2018 за період з 05.02.2018 по 17.11.2023, [PERSON] 06.02.2018 було видано кредит у розмірі 11523,00 грн, також вбачається, що було часткове погашення заборгованості (а.с.17-19). З довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором Р24.00503.003625662 від 05.02.2018 станом на 17.11.2023 вбачається заборгованість у розмірі 24560 грн 88 коп., з яких: 9903,43 грн заборгованість за основним боргом; 661,61 грн заборгованість за відсотками; 13995,84 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями (а.с. 20). 17.11.2023 АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уклали Договір факторингу № 17112023, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає Права Вимоги та в їх опплату зобов`язується передати грошові кошти в корпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених цим Договором (а.с. 21-23). Відповідно до Реєстру боржників № 2 до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Р24.00503.003625662 від 05.02.2018 в сумі 24560 грн 88 коп., з яких: 9903,43 грн заборгованість за основним боргом; 661,61 грн заборгованість за вдсотками; 13995,84 грн заборгованість за комісіями (а.с. 24). Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 514 ЦК України передбачає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до вимог ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Усупереч умовам кредитного договору та приписів законодавства відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав свої зобов`язання, не погасив тіло кредиту та не сплатив відсотки, а тому відповідно до зазначених норм цивільного законодавства, з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № Р24.00503.003625662 від 05.02.2018 у розмірі 10565 грн 04 коп., з яких: 9903,43 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 661,61 грн - сума заборгованості за відсотками. Щодо заборгованості за комісіями слід зазначити таке. У відповідності до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» у разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо) споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/ рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь- яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. За нормами ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. У відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) зазначено, що:«згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У кредитному договорі № Р24.00503.003625662 від 05.02.2018 укладеному між відповідачем та АТ «Ідея Банк» містяться умови про плату за обслуговування кредитної заборгованості. Так, відповідно до розділу 1 Кредитного договору № Р24.00503.003625662 від 05.02.2018, Банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 11523,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобовязується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору. За обслуговування кредиту Банком, що включає в себе: надання інформації по рахункам Позичальника з використанням телефонних каналів зв?язку, а самв зі стаціонарних талефонів по Україні, в Контакт-центі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цик Договором, щодо зарахування платежу в погашання заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів алектронного зв?язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника; опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв?язку тощо. Пунктом 1.4 кредитного договору [PERSON] встановлено плату за надання інформації щодо кредиту без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем. Розмір плати за обслуговування кредиту, визначений у п. 6 кредитного договору (у графіку щомісячних платежів), фактично стосується лише послуг з надання інформації про кредит на вимогу споживача не частіше ніж один раз на місяць, оскільки ним не передбачено надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості. Ураховуючи те, що [PERSON] встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, суддя дійшла висновку про те, що положення пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, укладеного між відповідачем та АТ «Ідея Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними відповідно до частини першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з частинами першою, п`ятою статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Позивачем порушено питання про стягнення з відповідача простроченої заборгованості за комісією в сумі 13995,84 грн. Відтак, Кредитний договір № Р24.00503.003625662 від 05.02.2018 у частині встановлення плати за обслуговування кредиту є нікчемним. Так, на підставі частини п`ятої статті 216 ЦК України вважає за потрібне застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину. Ураховуючи, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню положення статті 216 ЦК України, сума боргу підлягає зменшенню на суму комісії у розмірі 13995,84 грн. Відтак, суд дійшов висновку про відмову в частині стягнення заборгованості за комісіями у розмірі 13995 грн 84 коп. Отже, позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № Р24.00503.003625662 від 05.02.2018 в розмірі 10565 грн 04 коп. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028 грн. Отже, враховуючи, що позов задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1302 грн 52 коп. (10565,04 грн * 3028 грн / 24560,88 грн).

Outcome: partial