Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 116 104 грн 76 коп. та понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп.. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 29.04.2024 відповідач, уклав з позивачем кредитний договір АВН0СТ155101714339280138, щодо надання кредиту в розмірі 100 000 грн 00 коп. строком на 60 місяців (тобто до 28.04.2029) зі сплатою процентів у розмірі 75,00 % щорічно та комісії в розмірі 00 грн 00 коп. (кредитний договір складається із заяви клієнта та графіку погашення кредиту). Позивач свій обов`язок виконав повністю, надав позичальнику кредит згідно до умов кредитного договору. У зв`язку з порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором станом на 28.11.2025 утворилась заборгованість в сумі 116 104 грн 76 коп., з яких: 91 642 грн 03 коп. заборгованість за кредитом, 23 539 грн 82 коп. заборгованість за процентами, 922 грн 91 коп. загальний залишок заборгованості за пенею. Ухвалою Ковпаківського районного суду від 24.12.2025 відкрито провадження та призначено судове засідання у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про судове засідання о 09-30 год. 16.02.2026. Сторони про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, але в судове засідання не з`явилися. Представник позивача при зверненні до суду з позовом подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач не з`явився і завчасно не повідомив про поважність причин неявки. Судова повістка, копія ухвали направлені відповідачу за зареєстрованим місцем проживання. Однак документи повернулися до суду з відміткою пошти адресат відсутній за вказаною адресою від 13.01.2026. Крім того, при подачі позову до суду позивачем надано докази відправлення копії позову відповідачу. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відтак відповідач є таким, що належно повідомлений про дату і місце розгляду справи. Таким чином згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України немає перешкод для судового розгляду. Відзив на позовну заяву відповідач не подав. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, з таких підстав: 29.04.2024 відповідач, уклав з позивачем кредитний договір АВН0СТ155101714339280138, щодо надання кредиту в розмірі 100 000 грн 00 коп. строком на 60 місяців (тобто до 28.04.2029) зі сплатою процентів у розмірі 75,00 % щорічно та комісії в розмірі 00 грн 00 коп. (кредитний договір складається із заяви клієнта та графіку погашення кредиту). Кредит підлягав поверненню шляхом сплати щомісячних платежів у сумі 6 492 грн 45 коп.. Позивач свій обов`язок виконав повністю, надав позичальнику кредит згідно до умов кредитного договору, що підтверджується меморіальним ордером від 29.04.2025. Відповідач скористався кредитними коштами, втім свої договірні зобов`язання виконав. Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані проценти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, відповідно до умов кредитного договору, що має відображення у розрахунку заборгованості. У зв`язку з порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором станом на 28.11.2025 утворилась заборгованість в сумі 116 104 грн 76 коп., з яких: 91 642 грн 03 коп. заборгованість за кредитом, 23 539 грн 82 коп. заборгованість за процентами, 922 грн 91 коп. загальний залишок заборгованості за пенею. Із встановленого вбачається, що між сторонами виникли цивільні правовідносини врегульовані ст. 509, 526, 549, 550, 551, 572, 584, 587, 592, 626, 628, 1050, 1054 ЦК України. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною другою статті 1050 Кодексу якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Аналіз наведених положень закону дає підстави стверджувати, що передбачено таке зобов`язання як кредит. Так передбачено надання коштів у кредит за яким боржник має повернути його у встановлений строк та сплатити проценти за користування, зокрема щомісячно. При цьому закон передбачає, що сторони зобов`язані виконувати свої обов`язки належним чином. Боржник має виконати свої обов`язки належним чином та у строк. У разі пропуску щомісячного платежу кредитор має право вимагати повернення позики, що залишилася, та сплати процентів. За положеннями п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України судовим способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути примусове виконання обов`язку в натурі. Тобто заявлена сума боргу може бути стягнута за рішенням суду. Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі аналізу зазначених положень суд констатує, що доведеність обґрунтованості вимог та заперечень покладається на сторони. Позивач подав усі докази на підтвердження правовідносин з відповідачем. Натомість відповідач не надав доказів на спростування доказів позивача. У зв`язку з цим відсутні підстави сумніватися у доказах позивача. З наведених положень закону та встановлених обстави вбачається, що відповідач отримав кошти у кредит, але не повернув їх належним чином та не сплатив проценти. Відтак суд вважає, що право позивача порушене і підлягає захисту, а тому необхідно стягнути заявлену суму заборгованості за договором кредиту у загальному розмірі 116 104 грн 76 коп.. Крім того, слід стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати в розмірі 2 422 грн 40 коп. судового збору. На підставі зазначеного і

Outcome: approved