Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

До суду надійшла позовна заява ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 37300,0 грн, 2422,40 грн сплаченого судового збору та 8000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. У обгрунтування позову зазначено, що 02.01.2023 між [PERSON] та ТОА «Мілоан» укладений електронний договір про споживчий кредит № 9973059 (далі кредитний договір), згідно з умовами якого відповідач отримала 10000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом, інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів (додаток № 1 до кредитного договору) відповідачем не сплачені кредитні кошти, комісії і проценти за користування кредитом у строк встановлений договором. 28.03.2023 між первісним кредитором та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги № 93-МЛ, у тому числі щодо договору № 9973059 від 02.01.2023. Сума заборгованості відповідача становить 37300,00 грн відповідно до виписки з особового рахунка, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 10000,00 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків 26800,00 грн, прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту 500,00 грн. 19.11.2025 та 21.11.2025 судом отримана інформація про зняття відповідача із зареєстрованого місця проживання. 03.11.2025 відкрите провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. 23.12.2025, 17.02.2026 у судове засідання не з`явилися: представник позивача, повідомлений належним чином про дату, час, місце розгляду справи, у прохальній частині позову клопотав про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду не заперечує; відповідач, повідомлений належним чином про дату, час, місце розгляду справи на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України, згідно якої відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Крім того, відповідач повідомлявся за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання засобами поштового зв`язку. Заяв та клопотань від відповідача не надходило. Причини неявки суду не повідомив. Відзив, зустрічний позов до суду не надані. На підставі ст. ст. 280, 281, ч. 5 ст. 259 ЦПК України суд ухвалив провести на підставі наявних доказів заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими гл. 11 ЦПК України. З`ясувавши обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достатність, взаємозв`язок у сукупності, з`ясувавши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до наступних висновків. Установлено, що 02.01.2023 між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» укладений електронний договір про споживчий кредит № 9973059 (далі кредитний договір, договір), підписаний відповідачем 02.01.2023 о 17:20 одноразовим ідентифікатором «U28916». Відповідно до довідки первісного кредитора від 18.07.2025 під час укладення кредитного договору [PERSON] ідентифікована ТОВ «Мілоан». Згідно умов кредитного договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених договором, на строк визначений п.1.3 договору надати позичальнику грошові кошти у сумі згідно п.1.2 договору 10000,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування ним в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості згідно п.1.4 договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/ терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника (п.п. 1.1, 1.2 договору). Кредит надається на строк 100 днів з 02.01.2023 і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період становить 10 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 12.01.2023 (рекомендована дата платежу). Поточний період - 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 12.04.2023 (дата остаточного погашення заборгованості). Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 12.01.2023 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 12.04.2023 (останнього дня строку кредитування) (п.п. 1.3, 1.4 договору). Загальні витрати позичальника за пільговий період складають 600,00 грн (739,00 % річних), загальні витрати позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) - 27600,00 грн (1007,00 % річних). Орієнтовна загальна вартість кредиту для за пільговий 10600,00 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк кредитування 37600,00 грн (п.п. 1.4 договору). Комісія за надання кредиту становить 500,00 грн, що нараховується за ставкою 5,00 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 100,00 грн, що нараховуються за ставкою 0,10 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування ним протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду -27000,00 грн, що нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п.п. 1.5 договору). Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти № [NUMBER] (п.п. 2.1 договору). Згідно додатку № 1 до договору про споживчий кредит «Графік платежів за договором про споживчий кредит 9973059 від 02.01.2023» усі наведені в ньому розрахунки здійснені виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, строк кредитування залишиться незмінним, а кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені договором та цим графіком, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості не пізніше дати остаточного погашення. Так, відповідно до графіку строк надання кредиту 02.01.2023, дата повного погашення заборгованості 12.04.2023 на загальну суму 37600,00 грн, що складається із 10000,00 грн суми кредиту за договором, 27100,00 грн нарахованих процентів за користування ним та 500,00 грн комісії за надання кредиту. Факт перерахування коштів від первісного кредитодавця на банківську картку позичальника (відповідача по справі) № [NUMBER] стверджується платіжним дорученням № 90460146 від 02.01.2023. У матеріалах справи наявна відомість первісного кредитодавця про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором, з якої слідує, що позичальнику нараховувалися проценти відповідно до умов укладеного кредитного договору. З виписки з особового рахунка за кредитним договором із довідкою субконто вбачається отримання позивальником кредитних коштів, відсутність погашення боргу за кредитом станом на 19.09.2025, загальна сума боргу на кінець періоду 37300,00 грн, яку і просить стягнути позивач із відповідача. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором за період з 29.03.2023 по 12.04.2023 проценти за користування кредитом становлять суму 26800,00 грн, тіло кредиту 10000,00 грн, 500,00 грн комісія, а всього на суму 37300,00 грн. 28.03.2023 між первісним кредитором та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги № 93-МЛ, у тому числі щодо договору № 9973059 від 02.01.2023. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів (додаток № 1 до кредитного договору) відповідачем не сплачені кредитні кошти, комісії і проценти за користування кредитом у строк встановлений договором. Сума заборгованості відповідача становить 37300,00 грн відповідно до виписки з особового рахунка, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 10000,00 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків 26800,00 грн, прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту 500,00 грн. Зміст кредитного договору свідчить про досягнення сторонами згоди відносно всіх істотних умов договору, у тому числі й щодо встановлення процентів. Таким чином, договір укладений в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором) із урахуванням положень ч. 6 і 12, п. 1 ст. З, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав належним чином, при цьому позивач направляв відповідачу досудову вимогу про погашення заборгованості, яка залишена без реагування. Протягом строку дії кредитного договору відповідач не звернувся до суду із заявою про розірвання кредитного договору чи визнання його (або його окремих положень) недійсним(ми). Відповідачу відомо про його обов`язок щодо сплати процентів та комісії за надання кредиту за кредитним договором, оскільки такий обов`язок визначений у договорі та графіку платежів. Включення до тексту договору умови про необхідність оплати відповідачем комісії за надання кредиту та подальше витребування нарахованої комісії, суд вважає таким, що відповідає вимогам законодавства. Щодо стягнення із відповідача комісії, суд зазначає, що 10.06.2017 набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», ст. 11 якого викладена в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення ч.ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Згідно п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»). Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банківської установи встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту, яка може включати плату за надання інформації про стан кредиту, що споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Протилежна умова договору є нікчемною відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 по справі № 496/3134/19, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 по справі № 204/224/21. Виходячи з аналізу п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», викладених у постанові від 13.07.2022 по справі № 496/3134/19, така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. У кредитному договорі встановлена комісія саме за надання кредиту, що є разовою, та розмір якої є незмінним. Комісія за надання кредиту встановлюється не у правилах надання кредитів чи паспорті споживчого кредиту, а у самих кредитних договорах, що укладаються у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію» та підписуються за допомогою одноразових ідентифікаторів. Встановлення обов`язку по сплаті комісії за надання кредиту у кредитних договорах пов`язане з особливостями кредитних договорів позивача. Враховуючи викладене, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідачем протилежного суду не доведено та не спростовано. Клопотань, заяв суду не заявлено, у тому числі про участь у засіданні в режимі відеоконференції. Відповідачем доказів належного виконання зобов`язань за кредитним договором не надано. Розрахунок зроблений в межах строку дії договору. Досліджені по справі докази дають достатні підстави для висновку, що після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування. Свої договірні зобов`язання первісний кредитодавець виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит в обумовленій договором сумі. Натомість, відповідач договірні зобов`язання у визначений договором строк не виконав, контррозрахунку суми заборгованості та процентів за користування кредитними коштами не надав. Існування заборгованості перед позивачем стверджується доданими до позову документами. Доказів протилежного матеріали справи не містять та суду не надано. 28.03.2023 між первісним кредитором та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги № 93-МЛ, у тому числі щодо договору № 9973059 від 02.01.2023. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: (1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); (2) правонаступництва; (3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); (4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 514 ЦКУкраїни до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.ч. 1, 2 ст. 512 ЦК України). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст.516 ЦК України). Кредитний договір та договір факторингу є оспорюваними правочинами, а оскільки ця презумпція не спростована, зокрема, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, останні вважаються правомірними. Положеннями ст. 204 ЦК України закріплена презумпція правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, що набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 по справі № 191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 по справі № 2-383/2010). Під час розгляду справи, судом забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості (ст. 129 Конституції України). Європейський суд з прав людини вказав, що Суд нагадує, що п.1 ст.6 Конвенції з прав людини зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 цієї Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (параграф 23 рішення Європейського суду з прав людини «Pronina v. Ukraine», n. 63566/00, 18.07.2006). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути 2422,40 грн судового збору. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 137 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 02.10.2019 по справі № 815/1479/18, від 15.07.2020 по справі № 640/10548/19, від 21.01.2021 по справі № 280/2635/20. З урахуванням відсутності клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн, що стверджується доданими документами. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Outcome: approved