Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

У серпні 2025 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позов обгрунтовано тим, що між [PERSON] та ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № EP. 200675194, забезпечений транспортний засіб Suzuki; [NUMBER] . 14.06.2021 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Mitsubishi [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Suzuki, [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Після чого, відповідач самовільно залишив місце події. Постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22.10.2021 року у справі №486/998/21 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП. У зв`язку з тим, що транспортним засіб Mitsubishi [NUMBER] було застраховано у АТ «СГ «ТАС» (приватне) за договором добровільного страхування, АТ «СГ «ТАС» (приватне) здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 29060,54 грн. на користь потерпілої особи та звернулося до позивача з заявою про відшкодування шкоди в порядку суброгації. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування на користь АТ «СГ «ТАС» (приватне) у розмірі 26 460,54 грн. Позивач зазначає, що за загальним правилом, згідно зі ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно зі статтею 38.1.1. Закону України ОСЦПВВНТЗ, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Позивач зазначає, що звертався до відповідача із претензією про відшкодування шкоди в порядку регресу, проте жодної відповіді на адресу позивача не надходило та виплати відшкодування в порядку регресу з боку відповідача здійснено не було. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача завдані збитки в порядку регресу в розмірі 26 460,54 грн., а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. У позові просить розглянути справу без участі представника позивача. Ухвалою суду від 27.08.2025 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом сторін. Відповідач відзив на позов не подавав, у судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував, підтвердив, що здійснив зіткнення з автомобілем Mitsubishi [NUMBER] , покинувши місце ДТП не повідомив страхову службу про подію. Суд, дослідивши та оцінивши надані докази в межах заявлених позовних вимог, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що між [PERSON] та ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № EP. 200675194 транспортного засобу Suzuki; [NUMBER] . Строк дії по 25.07.2021 включно. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 260000 грн., за шкоду, заподіяну майну 130000 грн. Розмір франшизи 2600 грн. Відповідно до постанови Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22.10.2021 року згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР №18 №208482 від 14.06.2021 року, громадянин [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП та обвинувачується в тому, що 14.06.2021 року о 11 год. 07 хв. в м. Южноукраїнську на парковці промислової зони ВПЮУ АЕС водій [PERSON] рухався заднім ходом на автомобілі "SUZUKI SX-4" н/з [NUMBER] не впевневшись що це буде безпечно не звернувся за допомогою до інших учасників та допустив зіткнення з позаду припаркованим автомобілем "MITSUBISHI" н/з [NUMBER] водій якого [PERSON] , був поза межами транспортного засобу, в результаті ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР №18№208415 від 14.06.2021 року, громадянин [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КУпАП та обвинувачується в тому, що 14.06.2021 року о 11 год. 07 хв. в м. Южноукраїнську на парковці промислової зони ВПЮУ АЕС водій [PERSON] рухався заднім ходом на автомобілі Сузукі д/н [NUMBER] здійснив зіткнення з автомобілем Мітсубіші Паджеро д/н [NUMBER] та не зупинився, залишив місце пригоди. Вказаною постановою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 1 ст. 38 КУпАП. Відповідно до договору №FO00942493 добровільного страхування наземного транспорту, транспортний засіб, який належить [PERSON] Mitsubishi [NUMBER] , було застраховано у АТ «СГ «ТАС». 15.06.2021 складено акт огляду транспортного засобу Mitsubishi [NUMBER] та 18.06.2021 страховий акт, відповідно до якого сума страхового відшкодування становить 29060,54 грн. 23.06.2021 АТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 29060,54 грн. на користь потерпілої особи [PERSON] 15.07.2021 АТ «СГ «ТАС» звернулася до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування. 11.10.2021 ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відповідно до платіжного доручення №00063619 здійснило виплату страхового відшкодування в порядку регресу АТ «СГ «ТАС» у розмірі 26 460,54 грн. 23.02.2022 ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до [PERSON] з регресною вимогою на суму 26460, 54 грн. Станом на дату подання позову сума страхового відшкодування відповідачем не погашена. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 1 ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до приписів ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до п.12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно з п. 38.1.1 «в» ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Аналогічна норма міститься у ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»№ 3720-IX від 21.05.2024. Згідно з вимогами ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею ст.12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі 26 460,54 грн. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки позов задоволено, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved