Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» звернулося із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості розмірі 55978,99 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 30.08.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №1474116688. Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору Позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 56052,98 гривень; строк користування 36 місяців; річні проценти 0,01 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти 2,49 % від суми кредиту. Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору (п. 1.2., 1.4. Кредитного договору). Позичальник був повідомлений кредитодавцем у відповідності до вимог чинного законодавства, у чіткій та зрозумілій формі з інформацією, вказаною в ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6, 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією, необхідною для свідомого та добровільного вибору фінансової послуги (п. 2.2. Кредитного договору). Кредит Відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в Кредитному договорі (п.1.4. Кредитного договору), отже Кредитодавець, свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі. На підставі Договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01 вересня 2021 року Права вимоги за Кредитним договором були відступлені АТ «ТАСКОМБАНК». Відповідно до умов цього Договору та Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01 вересня 2021 року, Позивач є Новим кредитором [PERSON] за Кредитним договором №1474116688 від 30.08.2016 року з усіма наступними додатками та змінами.Факт передачі права вимоги за вищезазначеним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі підтверджуються Реєстром прав вимоги до Договору відступлення права вимоги, Випискою та Розрахунком заборгованості. Разом із тим, Позичальник умови договору не виконав, кредитні кошти у встановлені договором (Графіком погашення кредиту) строки не повернув. Неодноразовими телефонними повідомленнями Банку Позичальника було сповіщено про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення у стислі терміни. Станом на 01.07.2025 року у Позичальника утворилася заборгованість за Кредитним договором №1474116688 від 43707 року, становить 55978,99 грн.в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) - 34240,31 грн; заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) 4,09грн; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 21734,59 грн. Тому позивач просить суд стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість в розмірі 55978,99 грн та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 04.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 15.12.2025 позивач надав заяву про уточнення позовних вимог в частині зазначення номера кредитного договору в прохальній частині позовної заяви. Сторони в судове засідання не з`явилися. У судове засідання представник позивача не з`явився. В прохальній частині позовної заяви просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивач. Відповідачка у судові засідання, які відбулися 14.01.2026, 17.02.2026, не з`явилася. Судом вживалися заходи для повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи шляхом скерування судових повісток за місцем її реєстрації, які повернулися на адресу суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». 17.12.2026 надала заяву про ознайомлення з матеріалами справи та цього ж дня з матеріалами справи була ознайомлена. Відзив на позовну заяву, як і клопотання, до суду не надходили, причини неявки в судові засідання відповідачка не повідомила. Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Враховуючи наведене та те, що відповідачка обізнана з позовом та додатками до нього, суд приходить до висновку, що відповідач вважається таким, що належно повідомлений про час і місце розгляду справи. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки повне рішення складено 19.02.2026, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 17.02.2026, датою ухвалення даного рішення є саме 19.02.2026 в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 30.08.2019 [PERSON] звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» з заявою-анкетою на отримання кредиту та інших послуг в ТОВ «ФК «ЦФР», яка підписана нею власноручним підписом (а.с. 7). 30.08.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №1474116688 шляхом приєднання до Умов отримання кредиту та інших послуг в ТОВ «ФК «ЦФР» та підписання заяв про приєднання (а.с.7), заяви на отримання кредиту (а.с.5), Паспорту кредиту (а.с. 6), які разом становлять кредитний договір. За умовами кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. За умовами кредитного договору, які викладені в Паспорті кредиту №4116688 від 30.08..2019, сума кредиту становить 56052,98 грн,строк на який надається кредит 36, щомісячні проценти 2,75 % від суми кредиту, річні проценти - 0,01 % від суми боргу за договором, загальні витрати за кредитом 51236,95 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту становить 106929,93, реальна річна процентна ставка 56.48 % річних. В даному паспорті кредиту погоджено графік платежів (а.с. 6). Відповідно до доданого розрахунку заборгованість позичальника за Договором №1474116688 станом 30.08.2019 заборгованість становить 55978,99 грн та складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), заборгованості по відсотках та заборгованості за щомісячними процентами. Таким чином, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір та із запропонованими умовами, відповідач ознайомився та погодився з ними. 20 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» укладено Договір факторингу №200921, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №1474116688, укладеним між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] . Згідно п. 2.1. Договору факторингу Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» зобов`язується передати ТОВ «ФК «ЦФР» суму фінансування, а ТОВ «ФК «ЦФР» зобов`язується відступити АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах визначених договором. Підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу на дату відступлення права вимоги та інші дані зазначаються в Реєстрі прав вимоги, згідно з додатком 1 та є невід`єною частиною цього договору. Згідно з п. 2.3 Договору факторингу Право Вимоги переходить до АТ «ТАСКОМБАНК» в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно Додатку №2, але не раніше оплати фактором суми фінансування, зазначеної в п.3.1, після чого фактор стає кредитором по відношенню до позичальника та набуває всі права вимоги. Підписання акту прийому-передачі Реєстру права вимоги відбувається в день здійснення оплати фінансування згідно з п. 3.1 договору фактоингу. Підписаний сторонами та скріплений печатками Акт прийому-передачі Реєстр прав вимог підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги боргу та є невід`ємною частиною договору факторингу. Позивачем долучено до матеріалів позовної заяви Реєстр боржників №1 до договору факторингу №200921 від 20.09.2021, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЦФР» відступило АТ «ТАСКОМБАНК» право вимоги за кредитним договором, меморіальний ордер №768960451 від 20.09.2021 про сплату суми фінансування за договором №200921 від 20.09.2021, виписку по особовому рахунку кредитного договору №1474116688 та розрахунок заборгованості за кредитним договором №1474116688 станом на 03.06.2025 . У зв`язку із невиконанням відповідачем узятих на себе зобов`язань, позивач звернувся до суду. При ухваленні даного рішення суд керується наступними нормами. Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», № 851-ІV а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію» № 675-VІІІ. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» в установленому законом порядку був укладений кредитний договір №1474116688 від 30.08.2019 про надання споживчого кредиту. Цей договір власноручно підписаний відповідачем, що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі договір про споживчий кредит. Підписавши кредитний договір №1474116688 з додатками, відповідач підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні при його укладенні, у виборі контрагента та умов договору, а також те, що він умови договору цілком зрозумів та приймав їх. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом вказаних норм, позичальник за кредитним договором зобов`язаний повернути кредитодавцю ту суму кредиту, яка була ним отримана на підставі такого договору. Розмір зобов`язання щодо повернення суми кредиту визначається не встановленим кредитним лімітом, а сумою фактично отриманого кредиту в рамках договору. Згідно з положеннями статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Отже, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до вимог цього Закону. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц. та від 17.12.2020 у справі №278/2177/15 дійшов висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. На підтвердження отримання та користування позивачем кредитними коштами надано виписку по особових рахунках кредитного договору № [NUMBER] [PERSON] за період 30 серпня 2019 року по 03 червня 2025 року (а.с. 31-41). Однак з виписки неможливо встановити факт перерахування на банківський рахунок [PERSON] кредитних коштів за кредитним договором №1474116688. Інших доказів, перерахування на банківський рахунок відповідача грошових коштів в сумі 56052,98 грн, в матеріалах справи відсутні, із клопотанням про витребування таких позивач не звертався. Будь-яких інших доказів, на підставі яких суд зміг би визначити розмір заборгованості відповідача перед позивачем суду не надано. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Відповідно до ст. 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу. ТОВ «ФК «ЦФР» відступило АТ «ТАСКОМБАНК» Позивачем в якості доказів переходу до нього права вимоги за договором про споживчий кредит №1474116688, надано укладений 20.09.2021 між ТОВ «ФК «ЦФР`та АТ «ТАСКОМБАНК» договором факторингу №200921, витяг з Реєстру боржників до Договору факторингу №200921 від 20.09.2021 та платіжну інструкцію про сплату ціни продажу за договором факторингу №200921. Разом з тим, за умовами договору факторингу №200921 право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, а отже факт переходу від ТОВ «ФК «ЦФР`до АТ «ТАСКОМБАНК» Прав Вимоги Заборгованості підтверджує Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників, що є невід`ємною частиною цього Договору. Позивачем не надано суду Акт прийому-передачі Реєстру Боржників, який повинен відповідати формі Додатку №2 до договору факторингу №200921, що унеможливлює встановлення судом переходу права вимоги до боржника. Тому, вказане позбавляє суд можливості перевірити чи набуло АТ «ТАСКОМБАНК» право вимоги до [PERSON] на підставі договору факторингу №200921, а відтак і підтвердити перехід прав кредитора від ТОВ «ФК «ЦФР`до АТ «ТАСКОМБАНК». З огляду на наведене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 1474116688 від 30.08.2019 у розмірі 55978,99 грн. Під час ухвалення судового рішення суд, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Враховуючи те, що в позові відмовлено, судові витрати відшкодуванню позивачу не підлягають.

Outcome: dismissed