Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Моторно (транспортне) страхове бюро України звернулось до Пересипського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування витрат в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 16 червня 2024 року на перехресті вул. Плигуна та От. Головатого сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів: «DAEWOO», номерний знак [NUMBER] , та «KIA», номерний знак [NUMBER] . Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2024 року у справі № 523/19685/24 [PERSON] визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач відшкодував завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 160 000 грн. На підставі викладеного представник позивача просить: стягнути з [PERSON] на користь Моторне (транспортне) страхове бюро України суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі: 162 050 грн. та понесені судові витрати. Після надходження та реєстрації зазначеної позовної заяви, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 06 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам направлено копію ухвали суду, відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву, позивачу відповідь на відзив. Представник позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України до суду не з`явився, на адресу суду 11.02.2026 року (вх. №6799) надійшла заява за підписом представника позивача адвоката Сечко Сергія Володимировича щодо розгляду справи у відсутність представника позивача (а.с.72-73). Відповідач [PERSON] до суду також не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації (а.с.69-70) на адресу суду повернувся поштовий конверт про не вручення судової кореспонденції. Відповідач про причини не явки суду не повідомила, не подала відзиву, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2026 року вирішено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані стороною позивача докази на підтвердження позовних вимог в їх сукупності, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, 16 червня 2024 року о 16 год. 40 хв. на перехресті вул. Плигуна та От. Головатого сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «DAEWOO» державний номерний знак [NUMBER] , яким керувала [PERSON] , та ТЗ «KIA» державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та що належить [PERSON] . Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2024 року у справі № 523/19685/24 [PERSON] визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с.21-22). Згідно ч 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.9). Цивільно-правова відповідальність Потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № 218116872) (а.с.12). Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із повідомленням про ДТП від 20.06.2024 року, та Заявою про виплату страхового відшкодування від 20.06.2024 року (а.с.10,11). Розрахунок та виплата відшкодування проводились на основі: 1) Звіт № 59-10-2024 автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу, заподіяного власнику КТЗ; 2) Наказу №3.1/466 від 03.01.2025 року; 3) Довідки № 1 від 02.01.2025 року. Загальний розмір витрат МТСБУ складає: 162 050 гривень, позивач відшкодував завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 160 000 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №130595 від 06 січня 2025 року та в розмірі 2 050 (дві тисячі п`ятдесят) грн. 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 943925 від 09 грудня 2024 року (а.с.15,16,17,18). Згідно ч. 2 п.22.1 ст. 22 Закону, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБ України відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП. Відповідно до п.п. «а» п.41.1 ст. 41 Закону, МТСБ України за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння ТЗ, власник якого не застрахував свою відповідність. Таким чином, з досліджених доказів, судом встановлено, що позивачем сплачено матеріальне відшкодування потерпілому згідно Звіту наданого оцінювачем, довідки про розмір відшкодування та квитанції про оплату послуг оцінювача. Пунктом 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п. 39.2.1 ст. 39 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», одним із основних завдань МТСБУ є: здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. За приписами ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. 38.2 та п. 38.2.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Виходячи з положень вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справи у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Досліджені докази щодо доведеності позовних вимог наданих позивачем при подачі позову до суду, не виклали сумнівів щодо їх належності та допустимості, інших доказів для дослідження та або огляду суду надано не було, питання про їх витребування перед судом не порушувалось. Як встановлено матеріалами справи, дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено автомобіль потерпілої особи, сталась з вини відповідача, відповідальність якої на момент завдання шкоди не була застрахована, то саме він зобов`язаний відшкодувати заподіяні збитки, що сталися в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в повному обсязі. Доказів протилежного суду надано не було. Відтак, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення в повному обсязі, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування в загальному розмірі: 162 050 гривень. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, а відтак, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтвердженні судові витрати у розмірі: 3 028, 00 гривень.

Outcome: approved