Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

09 грудня 2025 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. На обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 20 червня 2024 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] було укладено Кредитний договір (оферти) № 20.06.2024-100000632, відповідно до якого остання отримала кредит у сумі 12 000 грн строком на 140 днів, зобов`язавшись повернути кредит та сплатити проценти за фіксованою ставкою у розмірі 1,0% за день користування кредитом яка застосовується протягом всього строку на який надається кредит. Також обумовлена комісія у розмірі 20% від суми кредиту та дорівнює 2 400 грн. 04 липня 2024 року між сторонами укладено Додатковий договір, відповідно до якого було продовжено строк на який надається кредит та строк дії договору до 155 днів з дати його надання. Товариство свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало [PERSON] кошти шляхом безготівкового переказу на її картковий рахунок. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з цим утворилася відповідна заборгованість у загальному розмірі 18 868,56 грн, з яких: 7 898,03 грн - основний борг; 5 570,53 грн проценти; 5 400 грн неустойка. Таким чином, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] відповідну заборгованість за Кредитним договором № 20.06.2024-100000632 від 20 червня 2024 року у загальному розмірі 18 868,56 грн. Також, заявлено вимогу щодо розподілу судових витрат у виді сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 17 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 19 січня 2026 року, яке у подальшому з підстав першої неявки відповідача було відкладене на 18 лютого 2026 року. Позивач ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» явку свого представника у судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с. 42, 43, 50). У змісті прохальної частини позову наполягали на здійснення розгляду справи за відсутності представника товариства. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, шляхом використання засобів поштового зв`язку за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку (а.с. 44, 52), а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 45, 51). Відзиву на позовну заяву чи заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити частково , виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 червня 2024 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферти) № 20.06.2024-100000632 в електронній формі, відповідно до якого товариство надало позичальнику кошти у сумі 12 000 грн строком на 140 днів з дати його надання, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти у розмірі 1,0% на 1 день користування кредитом, реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання кредитних коштів: 5351-16ХХ-ХХХХ-7789 (а.с. 20 зворот-26). Тип кредиту кредитна лінія (п. 3.3.3. Пропозиції про укладення кредитного договору). Відповідно до пункту 2 Заявки та Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (Акцепту) кредитного договору сума кредиту 12 000 грн. Відповідно до пункту 3 Заявки та Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (Акцепту) кредитного договору строк на який надається кредит 140 днів з дати його надання 20.06.2024 р. по дату повернення кредиту 06.11.2024 р. (п. 1, 4 Заявки та Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (Акцепту). Відповідно до пункту 5 Заявки та Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (Акцепту) кредитного договору фіксована процентна ставка становить 1,0% за однин день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Відповідно до пункту 6 Заявки та Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (Акцепту) кредитного договору денна процентна ставка становить 0,87% за однин день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Відповідно до пункту 8 Заявки та Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (Акцепту) кредитного договору комісія за надання кредиту становить 20% від суми кредиту та дорівнює 2 400 грн. Згідно з пунктом 9 Заявки та Акцепту визначено Графік платежів. Згідно якого проценти сплачуються не пізніше останнього дня чергового періоду, кількість платежів зі сплати процентів дорівнює кількості періодів за які сплачуються проценти. Сума кредиту сплачується 10 платежами не пізніше останнього дня кожного чергового періоду. Відповідно до п. 13 Заявки та Акцепту неустойка в сумі 120 грн нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Пропозиція про укладення кредитного договору (а.с. 20 зворот-23), Заявка кредитного договору (а.с. 23 зворот, 24), Відповідь позичальника про прийняття пропозиції (Акцепт) кредитного договору (а.с. 24 зворот, 25) та Інформаційне повідомлення позичальника (а.с. 25 зворот, 26) підписані відповідачем [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора Е412. Інформація, яка міститься у Паспорті споживчого кредиту (а.с. 19, 20) узгоджується з умовами кредитного договору та також підписаний відповідачем [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора А412. Разом з тим, судом встановлено, що 04 липня 2024 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] було укладено додатковий договір до кредитного договору, відповідно до якого сторони погодили продовжити строк на який надається кредит та строк дії договору. Строк на який надається кредит становить 155 днів з дати його надання, дата повернення виплати кредиту 21 листопада 2024 року (а.с. 26 зворот, 27). Аналізуючи копію наданої позивачем довідки, 20 червня 2024 року на банківську карту відповідача, вказану ним у договорі, позивач ТОВ «Споживчий центр» перерахував кредитні кошти в обумовленій Договором сумі 12 000 грн (а.с. 14). Перерахунок коштів здійснювався ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» що діє на підставі договору № ФК-П-2024/01-2 від 04 січня 2024 року (а.с. 28-32), за допомогою системи iPay.ua. Посилання на обставини укладення 20 червня 2024 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] кредитного договору в електронній формі відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки договір підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, відправленого йому товариством. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» свої зобов`язання за вказаним Договором про надання кредиту за договором № 20.06.2024-100000632 виконало у повному обсязі надавши відповідачу обумовлений Договором кредит. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Так, згідно із статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Факт підписання сторонами зазначеного Договору не спростований та не оспорюється. Таким чином судом установлено, що посилання на обставини укладення [PERSON] кредитного договору в електронній формі відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки договори підписані відповідачем за допомогою одноразових ідентифікаторів, як це передбачено умовами договору. На переконання суду, вказані правочини є правомірними, адже в розумінні ст. 204 ЦК України їх недійсність прямо законом не встановлена. Відомості щодо визнання даних Договорів недійсними у суду відсутні, зустрічний позов стороною відповідача не заявлено. Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 20.06.2024-100000632 від 20 червня 2024 року сума заборгованості відповідача складає 18 868,56 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 7 898,03 грн, заборгованість за процентами 5 570,53 грн та заборгованість за неустойкою 5 400 грн (а.с. 15). Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, судом встановлено, що після укладення вищезазначеного договору відповідач [PERSON] отримала обумовлені Договором кредитні кошти, цим самим отримавши можливість ними розпоряджатися. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» не повернуті, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої та не повернутої суми наданих кредитних коштів, у тому числі, з урахуванням нарахованих відсотків та інших обумовлених платежів. За таких обставин, оскільки відповідач допустив порушення зобов`язань, встановлених договором, доказів своєчасного та належного виконання кредитного договору не надав, що має наслідком наявність відповідної заборгованості. При цьому суд зважає, що відповідачем розрахунок заборгованості за кредитом, та відсотками не спростований, відомостей щодо його невідповідності розміру фактично отриманих коштів не наведено, а тому, суд приходить до висновку щодо наявності у відповідача [PERSON] заборгованості за Кредитним договором №20.06.2024-100000632 від 20 червня 2024 року, зокрема: 7 898,03 грн заборгованість за тілом кредиту, 5 570,53 грн заборгованість за процентами, що нараховано позивачем за період із 20 червня 2024 року по 26 вересня 2024 року. У зв`язку з цим, в цій частині заявлені позивачем вимоги підлягають до задоволення. Щодо нарахованої позивачем неустойки за неналежне виконання відповідачем своїх боргових зобов`язань у розмірі 5 400 грн, суд звертає увагу на наступне. Так, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України унормовано, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом, неодноразово воєнний стан на території України продовжувався у встановленому законом порядку і є чинним на даний час. Таким чином, в умовах воєнного стану позичальник (боржник) звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення грошового зобов`язання. Отже, беручи до уваги період виникнення зазначених договірних відносин кредитування, що мало місце з 20 червня 2024 року та період відповідного прострочення, вимоги позивача у частині нарахування неустойки не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та є безпідставними, а тому не підлягають до задоволення. Відтак підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» заборгованості за Кредитним договором №20.06.2024-100000632 від 20 червня 2024 року у загальному розмірі 13 468,56 грн (7 898,03 (тіло кредиту) + 5 570,53 (відсотки)). З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн, який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (71,38%, що становить 1 729,11 грн). На підставі наведеного,

Outcome: partial