Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 05.08.2006 року Виконкомом Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області, актовий запис № 40. Свої вимоги мотивує тим, що з 2022 року їх з відповідачем сімейне життя стало стрімко погіршуватись. У подальшому це призвело до того, що з 2023 року їх шлюбні стосунки фактично припинені. Із цього моменту вони перестали спілкуватися та сумісно проживати, вести спільне господарство, разом приймати будь-яку участь у справах сім`ї. У неї та відповідача власні, фактично протилежні погляди на життя, будь-яких дій, які б свідчили про їх бажання відновити шлюбні стосунки не вчиняються та вчинятися не будуть. За таких обставин позивачка вважає, що їх з відповідачем шлюб носить формальний характер, а тому підлягає розірванню. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивачка [PERSON] до судового засідання не з`явилась, а від її представника [PERSON] через підсистему «Електронний суд» до суду надійшла заява, в якій він просить справу розглянути без участі позивачки та її представника, та за результатами розгляду справи без вжиття заходів щодо примирення подружжя позовні вимоги задовольнити повністю, та розірвати шлюб між сторонами. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, але направив на електронну пошту суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі та за результатами розгляду справи без вжиття заходів щодо примирення подружжя позовні вимоги задовольнити повністю та розірвати шлюбу між ним та позивачкою. Приймаючи до уваги заяви сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. В судовому засіданні установлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 05.08.2006 року Виконкомом Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області, актовий запис № 40. Від вказаного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , згідно з копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Зважаючи на те, що сторони з 2023 року проживають окремо та спільне господарство не ведуть, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує, а тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв`язку з чим він підлягає розірванню. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « [PERSON] », як того вона просить у позові.

Outcome: approved