Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просить позбавити батьківських прав [PERSON] , щодо неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову вказано, що у шлюбі сторони не перебували, але певний час вони проживали однією сім`єю та під час цього періоду були народжені двоє дітей. Відповідач [PERSON] з вересня 2021 року не проживає з сім`єю, проживає з іншим чоловіком та має від нього дитину. Відповідачка жодним чином не цікавиться та не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням та вихованням, підготовкою до самостійного життя. З 2021 року відповідачка самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на фізичний розвиток доньок як складову виховання. На думку позивача, зазначені обставини є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, у зв`язку з її ухиленням від виконання батьківських обов`язків. Ухвалою суду від 31.07.2025 відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 14). 10.09.2025 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача -адвоката Богданович В.В. та залучено до участі у справі Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області , як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (а.с. 29). 17.12.2025 ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с. 50). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служби у справах дітей Житомирської міської ради Жалюк В.С. у судове засідання не з`явився, надав заяву та просив проводити розгляд справи у його відсутності (а.с. 65). Позивач та представник позивача адвокат Богданович В.В. під час проведення судового засідання просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Додатково вказала, що на засіданні органу опіки та піклування в телефонному режимі була з`ясована думка [PERSON] , яка повідомила, що не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав. Позивач зазначив, що діти проживають разом із ним, а саме: Каміла із березня 2022 року, Ангеліна з 2023 року. Відповідачка обов`язків як мати не виконує десь із 2020 року, фінансової допомоги не надає, у минулому році старшій донці на День Святого Миколая дала 200 грн у лікарню. Повідомив, що з 28.01.2026 по 11.02.2026 молодша донька перебувала у лікарні, мати відвідала її лише один раз, фінансово не допомогла. Спілкуюється із дітьми виключно у телефонному режимі десь 1-2 рази на місяць, також інколи телефонує, щоб діти допомогли їй із доглядом молодшої дитини від іншого шлюбу. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області Голішевська К.В. у засіданні позовні вимоги підтримала; крім того зазначила, що відповідачка здійснює неналежний догляд також і за молодшою дитиною, про дані випадки служба повідомлена. Відповідач [PERSON] не з`явилась на розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6, звор. стор. а.с. 6; а.с. 63-64). Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 167 від 04.02.2026 затверджено висновок щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 67). Із висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , вбачається, що відповідач у телефонному режимі повідомив, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, жодних доказів, які підтверджують виконання нею батьківських обов`язків не надала. Виконавчий комітет Житомирської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав відповідачки відносно її неповнолітніх дітей (а.с. 67 на звороті). Відповідно до ст. 171 Сімейного кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Під час розгляду даної справи в судовому засіданні була вислухана дитина - [PERSON] , яка повідомила, що проживає разом із батьком та його батьками, не заперечує щодо позбавлення матері батьківських прав. Зазначила, що переїхала до батька, оскільки із мамою мала постійні суперечки, мати вживала алкогольні напої, матеріально її та сестру [PERSON] не забезпечувала. На даний час навчається у коледжі, всі витрати щодо навчання забезпечує батько, мама не цікавиться її навчанням, телефонує рідко. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" судам надано роз`яснення, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Водночас, саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Приписами ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Верховний Суд у постанові №753/9433/17 від 09.11.2020 року зазначив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України", заява №10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України", заява №2091/13). Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц, провадження №14-327цс18. Відповідно до частин п`ятої та шостоїстатті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно з Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 167 від 04.02.2026 затверджено висновок щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зазначено, що мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не допомагає і у подальшому не планує допомагати матеріально дітям, також не сплачує аліменти. На підставі наведених вище фактів, виходячи з інтересів дітей, виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Суд приймає до уваги висновк виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо доцільності позбавлення [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки, наведені переконливі аргументи, на підставі яких було прийнято рішення щодо доцільності позбавлення його батьківських прав. Таким чином, суд визнає висновок органу опіки і піклування обгрунтованим, а приймає його як доказ. Відтак, встановивши фактичні обставини даної справи і дослідивши надані сторонами докази на їх підтвердження, суд дійшов висновку, що позивачем надано беззаперечних доказів, які свідчать про наявність винної поведінки відповідача по ухиленню від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дітей. Судом встановлено, які фактичні обставини впливають на виконання батьком своїх обов`язків відносно дітей, з одночасним урахуванням поведінки позивача і відповідача. Судом встановлено, що доводи позивача про те, що відповідач взагалі не цікавився життям дітей в повній мірі відповідають фактичним обставинам. Так, під час розгляду справи судом з`ясовано, що відповідач не бажає та не вчиняє дії щодо спілкування із дітьми. Відповідач [PERSON] не проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із дітьми, про що нею повідомлялося у телефонному режимі на засіданні комісії органу опіки та піклування. Суд вважає, що сам по собі факт, що відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, не бере участь в засіданнях з розгляду даного питання, свідчить про те, що відповідач втратив інтерес до дітей, його поведінка не може бути виправлена. Крім того, суд приймає до уваги думку старшої дівчинки Каміли, яка не заперечувала щодо позбавлення батьківських прав відповідачку, та вказала, що проживання із батьком є найбільш доцільним. Таким чином, оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку судом встановлено, що у діях відповідача присутня винна поведінка та умисне нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов`язками, беручи до уваги той факт, що мати дітей не бажає продовжувати спілкуватися із ними, суд дійшов висновку про необхідність у задоволенні позову. Відповідно до положень статей 141 ЦПК України, оскільки позивачем не ставилось питання про розподіл судових витрат, тому суд це питання не вирішує.

Outcome: approved