Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Короткий виклад позовних вимог Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 24.04.2025 у розмірі 28980,16 грн та судового збору у розмірі 2422,40 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.04.2025 [PERSON] , будучі клієнтом банку, уклав з АТ «АКЦЕНТ-БАНК» кредитний договір № АВН0СТ155101745461688499 щодо надання останньому кредиту в розмірі 22800,00 строком на 36 місяців, тобто до 23.04.2028 зі сплатою процентів у розмірі 75% річних та комісії 0,00 грн. Кредитний договір складається із Заяви Клієнта та Графіку погашення кредиту. Відповідач отримав вказані кошти, однак в порушення умов договору зобов`язання за договором належним чином не виконав, отримані кредитні кошти не повернув, проценти за їх користування не сплатив. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором у нього виникла заборгованість, яка в добровільному порядку не погашена. Станом на 29.08.2025 вказана заборгованість складає 28980,16 грн, з яких: 22800,00 грн - заборгованість за кредитом, 5952,81 грн заборгованість за відсотками, 227,35 грн. В обґрунтування позовної вимоги щодо стягнення пені позивач вважає, що за даним договором слід використовувати не загальне, а спеціальне законодавство, що регулює безпосередньо відносини щодо споживчого кредитування, тобто Закону України «Про споживче кредитування». У відповідності до п. 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» даного закону, у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" (набирав чинності 24.12.2023 р., +30 днів = 23.01.2024 р.), у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Позивач також зазначив, що на договори споживчого кредиту, які будуть укладатися після спливу тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом №3498- IX (набрав чинності 24.12.2023 р., +30 днів = 23.01.2024 р.) вимога пункту 6 Розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону не поширюється, та нарахування пені не забороняється. Посилаючись на ст.ст. 525, 526, 530, 549, 610, 611, 612, 625, вважає обґрунтованою вимогу про нарахування та стягнення з відповідача розміру пені у сумі 227,35 грн. За захистом своїх майнових прав звернувся до суду з цим позовом. Відзив на позовну заяву Правом подання відзиву сторона відповідача не скористалась. Процесуальні дії та рух справи АТ «АКЦЕНТ-БАНК» 29.08.2025 звернулось до Пересипського районного суду м.Одеси з вказаною позовною заявою. Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 01.09.2025 справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, розгляд призначено на 28.10.2025 о 10 годині 15 хвилин. Ухвалою судді Пересипського районного суду м. Одеси від 01.09.2025 матеріали цивільної справи передано за підсудністю на розгляд до Київського районного суду м. Одеси в порядку, встановленому ст. 31 ЦПК України. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21.11.2025 справу прийнято до свого провадження, розгляд якої призначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу визначений п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Судове засідання призначене на 03.12.2025. Копію ухвали про прийняття справи до провадження та повістку надіслано за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Згідно з Довідкою №П1-224850-ю/о від 10.09.2025, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ст. Люстдорфської дороги 10. Судові засідання, призначені на 03.12.2025, 14.01.2026, відкладені через відсутність інформації про належене повідомлення відповідача про розгляд справи та повторного його повідомлення про дати наступних судових засідань. У судове засідання 12.02.2026 сторони не з`явились. Позивач разом з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, не заперечує проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився: згідно з довідками АТ «Укрпошта» про причини повернення, поштові відправлення двічі повернулись на адресу суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання». З урахуванням викладеного, зважаючи на завдання цивільного судочинства, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відзиву на позов та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, ухваливши заочне рішення у справі, за згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідачки. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У судвому засіданні 20.02.2026 суд дослідивши докази у справі, перейшов на стадію ухвалення судового рішення та відклав його ухвалення в проголошення до 20.02.2026. Встановлені обставини справи Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» відповідач підписав 19.07.2021 власноручним підписом, після чого став клієнтом банку. 24.04.2025 [PERSON] підписав Заяву про надання послуги «Швидка готівка» №АВН0СТ155101745461688499. Відповідно до Заяви про надання послуги «Швидка готівка» від 24.04.2025 №АВН0СТ155101745461688499, [PERSON] просить надати йому кредит за послугою «Швидка готівка» на умовах: вид кредиту споживчий кредит, тип кредиту строковий, мета отримання кредиту придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг, сума кредиту 22800,00 грн, строк кредиту 36 місяців з 24.04.2025 по 23.04.2028 включно, процентна ставка фіксована 75% на рік, проценти за користуванням кредиту сплачуються у складі щомісячного платежу. Розрахунок процентів здійснюється на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день за формулою: сума заборгованості * річну відсоткову ставку / 360 днів (умовно) на рік. Розмір щомісячного платежу 1623,74 грн. Згідно з п. 9 цієї Заяви, платіжна картка, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту № 5169155129901433. Відповідно до п. 11 Заяви, погашення заборгованості за Кредитом здійснюється шляхом зарахування коштів на рахунок № [NUMBER] У випадку порушення Клієнтом зобов`язань із погашення Заборгованості Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн ) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 (п`ятнадцять) відсотків суми простроченого платежу (п. 12 Заяви). Згідно з п. 14 Заяви, кредит надається Клієнту у відповідності до Тарифів, які розміщуються на веб-сайті Банку у розділі: Кредити - «Швидка готівка». Також установлено, що відповідач 24.04.2025 підписав Заяву про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ155101745461688499, паспорт споживчого кредиту за допомогою накладання електронного підпису за допомогою відкритого ключа 02a19fd144f771b6d50b1adc34f05c6c160489bb f6e1889342217919e72559a52e. Позивач взяті на себе зобов`язання за договором виконав, та 24.04.2025 на відкритий на ім`я [PERSON] рахунок [NUMBER] перерахував грошові кошти у розмір 22 800,00 грн, що підтверджується Меморіальним ордером № TR.45841906.17588.65455, а також Випискою по кредиту від 29.08.2025 за період з 24.04.2025 по 28.08.2025. Згідно з наданою Випискою по кредиту та розрахунком заборгованості, відповідач належним чином умови договору не виконав, кредитні кошти не повернув, відсотки за їх користування не сплатив. Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 29.08.2025 заборгованість відповідача за кредитним договором від 24.04.2025 становить 28980,16 грн та складається з 22800,00 грн заборгованості за кредитом, 5952,81 грн заборгованості за відсотками, 227,35 грн заборгованості за пенею. Докази щодо погашення вказаного розміру заборгованості в матеріалах справи відсутні, стороною відповідача не надано. Доказів наявності іншого розміру заборгованості матеріали справи також не містять, відповідач власних розрахунків заборгованості не надав, підтвердження щодо виконання умов договору не надав. Мотиви суду Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як встановлено судом та доведено доказами по справі, відповідач умови укладеного Договору належним чином не виконує, кредит та відсотки за користування кредитом не повернув, внаслідок чого згідно з наданим позивачем розрахунком, який проведений на підставі умов договору та відповідає їм, заборгованість [PERSON] станом на 29.08.2025 становить та складається з 22800,00 грн заборгованості за кредитом, 5952,81 грн заборгованості за відсотками, 227,35 грн заборгованості за пенею. Факт отримання відповідачем грошових коштів у розмірі 22800,00 грн підтверджується Меморіальним ордером № TR.45841906.17588.65455, а також Випискою по кредиту від 29.08.2025 за період з 24.04.2025 по 28.08.2025. Вказані обставини також підтверджують факт укладення з боку відповідача кредитного договору та отримання у своє користування кредитних коштів. З аналізу Розрахунку заборгованості та Виписки по картковому рахунку вбачається, що за період з 24.04.2025 по 29.08.20025 відповідач отримав грошові кошти у розмірі 22800,00 грн, водночас платежів на погашення вказаної суми кредиту не здійснював. Нарахування процентів проведено відповідно до умов договору, в межах строку кредитування (в межах 36 місяців: з 24.04.2025 по 29.08.2025). Отже, ураховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, з огляду на вимоги частини 2 статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому АТ «Акцент-Банк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів у розмірі 22800,00 грн, а також розрахованих відповідно до умов договору відсотків за користування кредитом у розмірі 5952,81 грн. Отже суд виснував, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за Договором від 24.04.2025 на загальну суму 28 752,81 грн (сума заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування кредитом) підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення неустойки в розмірі 227,35 грн, суд зазначає наступне. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, просив, у тому числі, крім стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентів за його користування, стягнути заборгованість за пенею у розмірі 227,35 грн. Свої вимоги обґрунтував тим, що за даним договором слід використовувати не загальне, а спеціальне законодавство, що регулює безпосередньо відносини щодо споживчого кредитування, тобто Закону України «Про споживче кредитування». У відповідності до п. 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» даного закону, у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" (набирав чинності 24.12.2023 р., +30 днів = 23.01.2024 р.), у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Позивач також зазначив, що на договори споживчого кредиту, які будуть укладатися після спливу тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом №3498- IX, який набрав чинності 23.01.2024, вимога пункту 6 Розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону не поширюється, та нарахування пені не забороняється. Проаналізувавши доводи та аргументи позивача, суд дійшов таких висновків. Як встановлено судом, пунктом 12 Заяви про надання послуги «Швидка готівка» №АВН0СТ155101745461688499 передбачено, що у випадку порушення Клієнтом зобов`язань із погашення Заборгованості Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн ) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 (п`ятнадцять) відсотків суми простроченого платежу. Згідно з розрахунком заборгованості позивач за укладеним з відповідачем кредитним договором за період з 24.04.2025 по 29.08.2025 нарахував пеню у розмірі 227,35 грн. Відповідно до частини 3 статті 1054 Цивільного кодексу України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору. Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Законом України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (далі Закон № 3498-IX від 22.11.2023) були внесені зміни до Закону України "Про споживче кредитування", зокрема до Прикінцевих та Перехідних положень. Вказаний закон набрав чинності з 24.12.2023. Окрім змін, внесених до п. 6 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування", на який посилався позивач, вказаним Законом № 3498-IX від 22.11.2023 також був виключений з Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» пункт 6-1, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. Також суд бере до увагу приписи пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Норма пункту 18 у викладеній редакції включена до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України на підставі Закону України № 2120-IX від 15.03.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», який набрав чинності з 17.03.2022. Вказана норма пункту 18 наразі є чинною. Отже, виходячи з юридичної практики формул застосування норм загального та спеціального закону, викладеної у пункті 2.1 Рішення від 18 червня 2020 року № 5-р(ІІ)/2020 Конституційний Суд України, суд зазначає, що вказані формули мають застосовуватись у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. По-перше, Цивільний кодекс України та Закон України «Про споживче кредитування» належать до нормативно-правових актів різного рівня ієрархії: ЦК України є основним актом цивільного законодавства та має вищу законну силу над іншими Законами України, які мають йому відповідати. По-друге, має мати місце наявність суперечливих норм у відповідних нормативно-правових актах. Виходячи з аналізу норм, закріплених у пункті п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України та п. 6 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», з урахуванням виключення з останнього закону п. 6-1, який за своїм правовим змістом відповідав нормам, закріпленим у пункті 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, суд зазначає, що приписами пункту 6 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції від 24.12.2023) споживачі за договорами про споживчий кредит звільняються від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) лише у період з 01.03.2020 до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" (тобто до 22.01.2024), у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг". Суд також звертає увагу на те, що вказаною нормою питання щодо звільнення споживачів від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором після закінчення строку, визначеного у пункті 6, не регулюється. Врегулювання цього питання вказаним Законом було передбачено пунктом 6-1, який Законом № 3498-IX від 22.11.2023 був виключений. Натомість вказане питання щодо звільнення від відповідальності за ст. 625 ЦК України (у тому числі від обов`язку сплати неустойки, штрафу, пені) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування врегульовано нормами пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України та продовжує ними регулюватися, оскільки споживчий кредит є різновидом кредитних правовідносин, а споживач належить до категорії позичальника у кредитних правовідносинах з кредитодавцем в розумінні норм ЦК України. З огляду на викладене, суд не вбачає наявність колізії між застосуванням норм п. 6 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» та п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, а тому не вбачає підстав для застосування принципу lexspecialisderogatgenerali, суть якого полягає в тому, що спеціальний закон у межах вирішення індивідуального спору скасовує (зупиняє) дію загального закону; спеціальна норма має перевагу над загальною. Отже, ураховуючи, що кредитний договір між сторонами укладений 24.04.2025, тобто під час дії воєнного стану, суд вбачає наявність правових підстав для застосування до спірних правовідносин приписи п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до яких позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення нарахованої пені у розмірі 227,35 грн не відповідають вимогам законодавства та не підлягають задоволенню. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд виснував про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, а саме: в частині стягнення з [PERSON] на користь АТ «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованості в розмірі 28752,81 грн, з яких: 22800,00 грн заборгованості по тілу кредиту, 5952,81 грн - заборгованості за процентами. Розподіл судових витрат Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог на 99,21% (розрахунок: 28752,81 х100 / 28980,16), судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2403,26 грн (розрахунок: 2422,40 х 99,21%) покладаються на відповідача.

Outcome: partial