Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно. Позивач просить визнати за нею, [PERSON] , як спадкоємцею за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] , право на земельну частку розміром 0,95 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться у колективній власності колгоспу ім.Б.Хмельницького с.Синьків Заліщицького району Тернопільської області згідно сертифікату ТР № 0089703 за реєстраційним № 09347, (з врахуванням уточнених позовних вимог). Ухвалою судді Заліщицького районного суду Тернопільської області від 19.01.2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження із викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просить уточнені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач не делегував свого представника в судове засідання, подав клопотання про розгляд справи без участі його представника, щодо задоволення позову не заперечує. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В матеріалах справи відсутні дані, які б вказували, що визнання позову відповідачем суперечить вимогам закону. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи заяви сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що справу слід вирішити за наявними матеріалами та задовольнити позов, виходячи із наступного. [INFO] померла [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №7, що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 25.02.2026 року. За життя 20.02.2001 року [PERSON] склала на користь [PERSON] заповіт, посвідчений секретарем виконкому Синьківської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №3, яким заповіла останній все своє майно, яке їй буде належати на день смерті. Відповідно до заяви від 16.06.2005 року та свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВСВ № 847122 від 16.06.2005 року, виданого державним нотаріусом Заліщицької державної нотаріальної контори Чаплій А.М., позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки на момент смерті разом із спадкодавцем проживала та була прописана за однією адресою та успадкувала частину спадкового майна. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: право на земельну частку (пай), що знаходиться в колективній власності колгоспу ім.Б.Хмельницького с.Синьків Заліщицького району Тернопільської області, розміром 0,95 умовних кадастрових гектарів, на яку мала право [PERSON] , згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0089703 за реєстраційним № 09347, виданого 24.12.1996 року. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] та оформлення права власності на земельну частку (пай) позивач звернулася із заявою до Заліщицької державної нотаріальної контори, в якій просила видати на її ім`я свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказане майно. Проте, листом №525/02-14 від 27.11.2025 року в.о. державного нотаріуса Заліщицької державної нотаріальної контори Інна Дідик відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та рекомендувала звернутись до суду. Відтак визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, оскільки існують перешкоди для оформлення права на спадкове майно у нотаріальному порядку. Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області в листі 29-19-2133-1284/2-25 від 21.03.2025 року повідомило наступне. Згідно записів Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Заліщицькою районною державною адміністрацією по колгоспу ім.Б.Хмельницького на території Синьківської сільської ради громадянці [PERSON] 24.12.1996 видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0089703 за реєстраційним № 09347. Право набуто відповідно до розпорядження Заліщицької районної державної адміністрації від 22.10.1996 № 548, розміром 0,95 умовних кадастрових гектарів. Відповідно до ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно з ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" №7 від 16.04.2004 року зазначено, що громадянин, включений до списку, який додається до Державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Згідно з п.3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» унормовано, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно з ст.2 цього Закону, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняла, як спадкоємець за заповітом [PERSON] , оскільки проживала з померлою разом на момент її смерті в одному будинковолодінні. За таких умов суд вважає, що вимоги позивача про визнання за нею права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Outcome: approved