Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

1. Стислий зміст позовної заяви Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі ТОВ «Коллект Центр») звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14 вересня 2018 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» (далі АТ «Райффайзен Банк») та [PERSON] укладено договір № 014/0693/82/0163607 (далі Договір № 014/0693/82/0163607). Відповідно до умов цього договору, банк надав клієнту кредит у сумі 15 261,76 грн, строком на 72 місяці з 14 вересня 2018 року по 14 вересня 2024 року. Умовами кредитного договору передбачено тип та розмір процентної ставки за користування кредитом. Сторонами узгоджено, що до правовідносин застосовується строк позовної давності тривалістю 70 років. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за цим договором, надавши позичальнику кредитні кошти. Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені договором. Також, 20 березня 2018 року між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] укладено договір № 014/0692/82/0629839 (далі Договір № 014/0692/82/0629839). Згідно з умовами цього договору, банк надав клієнту кредит у сумі 27 728,48 грн, строком на 72 місяці з 20 березня 2018 року по 20 березня 2024 року. Умовами кредитного договору передбачено тип та розмір процентної ставки за користування кредитом. Сторонами узгоджено, що до правовідносин застосовується строк позовної давності тривалістю 70 років. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за цим договором, надавши позичальнику кредитні кошти. Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені договором. 30 листопада 2021 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та АТ «Райффайзен Банк» було укладено договір факторингу № 114/2-47 (далі Договір № 114/2-47), відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за Договором № 014/0693/82/0163607 та Договором № 014/0692/82/0629839. В подальшому між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» набуло права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за Договором № 014/0693/82/0163607 та Договором № 014/0692/82/0629839. Звертаючись до суду з позовом, позивач стверджував, що відповідач отримав кредитні кошти, однак не виконує зобов`язань щодо їх повернення, а відтак порушене право кредитора підлягає захисту. У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав, наведених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами, а також судові витрати. 2. Стислий зміст відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив Від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити ТОВ «Коллект Центр» у задоволенні позовних вимог щодо стягнення за кредитними Договором № 014/0693/82/0163607 та Договором № 014/0692/82/0629839 процентів у сумі 46 067,23 грн та зменшити розмір стягнення витрат на правову допомогу з 25 000 грн до 9 000 грн, посилаючись на те, що вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки вважає, що ні ТОВ «Вердикт Капітал», ні ТОВ «Коллект Центр», не мали права нараховувати проценти за користування кредитом. Зокрема, проценти за Договором № 014/0693/82/0163607 ТОВ «Вердикт Капітал» нарахувало за період з 30 листопада 2021 року до 09 січня 2023 року у розмірі 6 876,93 грн, та ТОВ «Коллект Центр» за період з 10 січня 2023 року до 13 січня 2025 року у розмірі 12 449,62 грн, строк дії кредитного договору закінчився 14 вересня 2024 року. Проценти за Договором № 014/0692/82/0629839 ТОВ «Вердикт Капітал» нарахувало за період з 30 листопада 2021 року до 09 січня 2023 року у розмірі 11 273,85 грн, та ТОВ «Коллект Центр» за період з 10 січня 2023 року до 19 липня 2024 року у розмірі 15 466,83 грн, строк дії цього договору закінчився 20 березня 2024 року. Стосовно витрат на правову допомогу, відповідач зауважив, що заявлена сума не відповідає критеріям розумності та необхідності, категорії справи, рівня складності. ТОВ «Коллект Центр» подало через підсистему «Електронний суд» відповідь на відзив, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь: 1) за Договором № 014/0693/82/0163607 заборгованість у розмірі 38 225,52 грн, з яких 14 411,35 грн заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 23 814,17 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 2) за Договором № 014/0692/82/0629839 заборгованість у розмірі 59 380,25 грн, з яких 25 401,90 грн заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 33 978,35 грн заборгованість за нарахованими відсотками. Таким чином, загальна сума заборгованості за цими договорами складає 97 605,77 грн, оскільки ними була допущена технічна описка, через яку відбулось нарахування відсотків за вказаними договорами поза межами строку кредитування. 3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 травня 2025 року відкрито провадження у цій цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Протокольною ухвалою від 28 жовтня 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Позивач, його представник у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про місце, день та час розгляду справи. Однак у позовній заяві, заяві про розгляд справи без участі висловлено прохання здійснювати розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримано та висловлено прохання їх задовольнити; щодо ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів сторона позивача не заперечила. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, будучи повідомленим про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив такі обставини справи. ІІ. Мотивувальна частина 1. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що 20 березня 2018 року [PERSON] звернувся до АТ «Райффайзен Банк» із Заявою-анкетою для отримання кредиту «Кредит готівкою», сума кредиту 27 728,48 грн, сума кредиту без страховки 25 000 грн, страховка 2 728,48 грн, строком на 72 місяці, яка підписана власноручно сторонами (а.с. 38, 39). 20 березня 2018 року був укладений Договір № 014/0692/82/0629839 між сторонами, загальний розмір кредиту 27 728,48 грн, сума кредиту без страховки 25 000 грн, страховка 2 728,48 грн, строком на 72 місяці, дата надання кредиту 20 березня 2018 року, дата повного погашення кредиту 20 березня 2024 року, процентна ставка фіксована 39,9 процента річних, який підписаний власноручно разом із додатком № 1, що є графіком погашення кредиту та додатком № 2, що є розрахунком загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (а.с. 24 32). Крім того, було власноручно підписано паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою» та додаток № 1, що є графіком погашення кредиту за ануїтетною схемою погашення (а.с. 33 37). Відповідно до виписки по рахунку АТ «Райффайзен Банк» від 24 грудня 2024 року, щодо Договору № 014/0692/82/0629839 [PERSON] здійснював погашення заборгованості кредиту, однак, станом на 30 листопада 2021 року сума заборгованості становить 36 027,28 грн (а.с. 55 72). Згідно з розрахунком заборгованості за Договором № 014/0692/82/0629839, дата розрахунку 30 листопада 2021 року, загальна сума заборгованості [PERSON] становить 36 027,28 грн, з яких заборгованість за кредитом 25 401,90 грн, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 3 564,77 грн, заборгованість за відсотками 10 625,38 грн, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 10 347,70 грн (а.с. 73 75). Також, 14 вересня 2018 року [PERSON] звернувся до АТ «Райффайзен Банк» із Заявою-анкетою для отримання кредиту «Кредит готівкою», сума кредиту 15 261,76 грн, сума кредиту без страховки 13 760 грн, страховка 1 501,76 грн, строком на 72 місяці, яка підписана власноручно сторонами (а.с. 53, 54). 14 вересня 2018 року був укладений Договір № 014/0693/82/0163607 між сторонами, загальний розмір кредиту 15 261,76 грн, сума кредиту без страховки 13 760 грн, страховка 1 501,76 грн, строком на 72 місяці, дата надання кредиту 14 вересня 2018 року, дата повного погашення кредиту 14 вересня 2024 року, процентна ставка фіксована 42,9 процента річних, який підписаний власноручно разом із додатком № 1, що є графіком погашення кредиту та додатком № 2, що є розрахунком загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (а.с. 40 48). Крім того, було власноручно підписано паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою» та додаток № 1, що є графіком погашення кредиту за ануїтетною схемою погашення (а.с. 49 52). Відповідно до виписки по рахунку АТ «Райффайзен Банк» від 24 грудня 2024 року, щодо Договору № 014/0693/82/0163607 [PERSON] здійснював погашення заборгованості, однак станом на 30 листопада 2021 року сума заборгованості становить 20 965,43 грн (а.с. 76 92). Згідно з розрахунку заборгованості за Договором № 014/0693/82/0163607, дата розрахунку 30 листопада 2021 року, загальна сума заборгованості [PERSON] становить 20 965,43 грн, з яких заборгованість за кредитом 14 411,35 грн, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 1 499,32 грн, заборгованість за відсотками 6 554,08 грн, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 6 283,07 грн (а.с. 93 95). 30 листопада 2021 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір № 114/2-47 (а.с. 100 105). Згідно з пунктом 2.1. Договору №114/2-47 на умовах, встановлених цим договором, статей 512 519 ЦК України, первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно з реєстру боржників від 15 грудня 2021 року до Договору № 114/2-47 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за: 1) Договором № 014/0692/82/0629839 у розмірі 36 027,28 грн; 2) кредитним договором № 014/0693/82/0163607 у розмірі 20 965,43 грн (а.с. 107 112). У розрахунку заборгованості за Договором, складеному ТОВ «Вердикт Капітал», станом на 10 січня 2023 року, загальна сума заборгованості становить 47 301,13 грн, з яких заборгованість за кредитом 25 401,90 грн, заборгованість за відсотками 10 625,38 грн, загальна сума на дату початку розрахунку 36 027,28 грн, сума нарахованих відсотків за період з 30 листопада 2021 року по 09 січня 2023 року складає 11 273,85 грн (а.с. 96). У розрахунку заборгованості за Договором № 014/0693/82/0163607, складеному ТОВ «Вердикт Капітал», станом на 10 січня 2023 року, загальна сума заборгованості становить 27 842,36 грн, з яких заборгованість за кредитом 14 411,35 грн, заборгованість за відсотками 6 554,08 грн, загальна сума на дату початку розрахунку 20 965,43 грн, сума нарахованих відсотків за період з 30 листопада 2021 року по 09 січня 2023 року складає 6 876,93 грн (а.с. 97). 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір № 10-01/2023 (а.с. 113 118). Згідно з Реєстру боржників до Договору № 10-01/2023 ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за: 1) кредитним Договором № 014/0692/82/0629839 у сумі 47 301,13 грн; 2) кредитним Договором № 014/0693/82/0163607 від 14 вересня 2018 року у сумі 27 842,36 грн (а.с. 121 130). У розрахунку заборгованості за Договором № 014/0692/82/0629839, складеному ТОВ «Коллект Центр», станом на 06 травня 2025 року, загальна сума заборгованості [PERSON] становить 62 767,96 грн, з яких заборгованість за кредитом 25 401,90 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення 21 899,23 грн, сума нарахованих відсотків за період з 10 січня 2023 року по 06 травня 2025 року складає 15 466,83 грн (а.с. 98). У розрахунку заборгованості за Договором № 014/0693/82/0163607, складеному ТОВ «Коллект Центр», станом на 06 травня 2025 року, загальна сума заборгованості [PERSON] становить 40 291,98 грн, з яких заборгованість за кредитом 14 411,35 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення 13 431,01 грн, сума нарахованих відсотків за період з 10 січня 2023 року по 06 травня 2025 року складає 12 449,62 грн (а.с. 99). У розрахунку заборгованості за Договором № 014/0692/82/0629839, складеному ТОВ «Коллект Центр», станом на 20 березня 2024 року, загальна сума заборгованості [PERSON] становить 59 380,25 грн, з яких заборгованість за кредитом 25 401,90 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення 21 899,23 грн, сума нарахованих відсотків за період з 10 січня 2023 року по 20 березня 2024 року складає 12 079,12 грн (а.с. 186). У розрахунку заборгованості за Договором № 014/0693/82/0163607, складеному ТОВ «Коллект Центр», станом на 14 вересня 2024 року, загальна сума заборгованості [PERSON] становить 38 225,52 грн, з яких заборгованість за кредитом 14 411,35 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення 13 431,01 грн, сума нарахованих відсотків за період з 10 січня 2023 року по 14 вересня 2024 року складає 10 383,16 грн (а.с. 185). 2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. 2.1. Особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, регулюються цивільним законодавством (частина перша статті 1 Цивільного кодексу України; далі ЦК України). Цивільне законодавство ґрунтується на відповідних засадах, однією з яких є свобода договору (пункт 3 статті 3 ЦК України). За статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша); правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (частина друга). Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України (у редакції, чинній на момент укладення Договорів) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абзац перший). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (абзац другий). За частиною першою статті 626 ЦК України (у редакції, чинній на момент укладення Договорів) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України (у редакції, чинній на момент укладення Договорів) зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України (у редакції, чинній на момент укладення Договорів) визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України (у редакції, чинній на момент укладення Договорів)). У статті 639 ЦК України (у редакції, чинній на момент укладення Договорів) вказано: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (частина перша); якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Наявні в матеріалах справи докази, досліджені судом у судовому засіданні, дають підстави для висновку про дотримання всіх встановлених законодавством вимог при укладенні договору між первісним кредитором та відповідачем у письмовій формі, здійснені з дотриманням вимог законодавства, що не дає підстав для сумніву в існуванні вільного волевиявлення сторін на укладення відповідного правочину. 2.2. У статті 526 ЦК України вказано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша). У зв`язку з цим Конституційний Суд України зазначив: «одним із загальновизнаних принципів міжнародного права є «pacta sunt servanda» (договорів слід додержувати). Цей принцип входить і до системи цивільного права, зокрема він міститься в тих статтях Кодексу, які встановлюють, що зобов`язання має бути виконане належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що їх звичайно виставлено (частина перша статті 526); договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629)» (абзац четвертий пункту 6 мотивувальної частини Рішення від 22 червня 2022 року № 6-р(II)/2022). За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено: якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Судом встановлено, що при укладенні між сторонами цієї справи кредитних договорів було дотримано його письмової форми з погодженням усіх істотних умов, а отже, між ними виникли відповідні зобов`язання. 2.3. Згідно із частиною першою, другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо); умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в аспекті цієї справи АТ «Райффайзен Банк»). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). 2.4. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За змістом статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 30 листопада 2021 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір № 114/2-47. Згідно з пунктом 2.1. Договору № 114/2-47 первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно з реєстру боржників від 15 грудня 2021 року до Договору № 114/2-47 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за: 1) Договором № 014/0692/82/0629839 у розмірі 36 027,28 грн; 2) Договором № 014/0693/82/0163607 у розмірі 20 965,43 грн. Після переходу права вимоги первісним кредитором продовжувалося нарахування процентів відповідно до умов договору, у зв`язку з чим: 1) у розрахунку заборгованості за Договором № 014/0692/82/0629839, складеному ТОВ «Вердикт Капітал», станом на 10 січня 2023 року, загальна сума заборгованості склала 47 301,13 грн, з яких заборгованість за кредитом 25 401,90 грн, заборгованість за відсотками 10 625,38 грн, загальна сума на дату початку розрахунку 36 027,28 грн, сума нарахованих відсотків за період з 30 листопада 2021 року по 09 січня 2023 року склала 11 273,85 грн; 2) у розрахунку заборгованості за Договором № 014/0693/82/0163607, складеному ТОВ «Вердикт Капітал», станом на 10 січня 2023 року, загальна сума заборгованості склала 27 842,36 грн, з яких заборгованість за кредитом 14 411,35 грн, заборгованість за відсотками 6 554,08 грн, загальна сума на дату початку розрахунку 20 965,43 грн, сума нарахованих відсотків за період з 30 листопада 2021 року по 09 січня 2023 року складає 6 876,93 грн. 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір № 10-01/2023. Реєстром боржників до Договору № 10-01/2023 ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за: 1) Договором № 014/0692/82/0629839 у сумі 47 301,13 грн; 2) Договором № 014/0693/82/0163607 у сумі 27 842,36 грн. Після переходу права вимоги первісним кредитором продовжувалося нарахування процентів відповідно до умов договору, у зв`язку з чим: 1) у розрахунку заборгованості за Договором № 014/0692/82/0629839, складеному ТОВ «Коллект Центр», станом на 06 травня 2025 року, загальна сума заборгованості [PERSON] становить 62 767,96 грн, з яких заборгованість за кредитом 25 401,90 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення 21 899,23 грн, сума нарахованих відсотків за період з 10 січня 2023 року по 06 травня 2025 року складає 15 466,83 грн; 2) у розрахунку заборгованості за Договором № 014/0693/82/0163607, складеному ТОВ «Коллект Центр», станом на 06 травня 2025 року, загальна сума заборгованості [PERSON] становить 40 291,98 грн, з яких заборгованість за кредитом 14 411,35 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення 13 431,01 грн, сума нарахованих відсотків за період з 10 січня 2023 року по 06 травня 2025 року складає 12 449,62 грн. Однак, враховуючи те, що проценти були нараховані поза межами строку, суд відмовляє у цій частині стягнення заборгованості за процентами, які були нараховані поза межами строку, зокрема після 20 березня 2024 року та 14 вересня 2024 року відповідно. Тож суд бере до уваги розрахунки заборгованості, з нарахованими процентами в межах строку дії договорів та долучені позивачем до відповіді на відзив. Відповідно до правової позиції, яка сформульована у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року (справа № 910/1755/19), у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні, саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. У постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 Верховний Суд зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021 року (справа № 753/20537/18), від 21 липня 2021 року (справа № 334/6972/17), від 27 вересня 2021 року (справа № 5026/886/2012). Таким чином, за договором факторингу фактор передає грошові кошти клієнту, за що отримує право вимоги за грошовим зобов`язанням боржника та плату за надані грошові кошти, а клієнт отримує грошові кошти, за що передає право вимоги до боржника та сплачує плату за отримані кошти. Отже, необхідно констатувати, що ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Позивачем надані докази, наявні в матеріалах справи та досліджені судом, що свідчать про досягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору, як того вимагають положення статті 638 ЦК України, підписання відповідачем договору. [PERSON] не погодився з заявленими позовними вимогами, зокрема з розміром та нарахуванням процентів за користування ним кредитними коштами ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», утім суд зазначає, що позиція відповідача лише частково ґрунтується на чинному законодавстві та матеріалах цієї цивільної справи. ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви 3.1. З огляду на вищенаведене, суд констатує, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасив, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості є підставовими та підлягають частковому задоволенню. Враховуючи наведене вище, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, доходить висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача кошти на загальну суму 97 605,77 грн, зокрема: 1) за Договором № 014/0692/82/0629839 у розмірі 59 380,25 грн, з яких 25 401,90 грн заборгованість за основним зобов`язанням, 33 978,35 грн заборгованість за нарахованими процентами; 2) за Договором № 014/0693/82/0163607 у розмірі 38 225,52 грн, з яких 14 411,35 грн заборгованість за основним зобов`язанням, 23 814,17 грн заборгованість за нарахованими процентами. 3.2. Відповідно до частини першої, пункту 3 частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи той факт, що позов задоволений частково, а позивачем сплачено судовий збір у сумі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 0517890050 від 02 травня 2025 року (а.с. 149), тож з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 294,20 грн (97 605,77 * 2 422,40 : 103 059,94). 3.3. Щодо витрат позивача на правничу допомогу. Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI (далі Закон № 5076) договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Статтею 19 Закону № 5076 передбачено, що видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності фізичних осіб; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних осіб у судах під час здійснення цивільного судочинства. Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 5076 адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди у найближчий можливий строк. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Особливості укладення та змісту контрактів (договорів) з адвокатами, які надають безоплатну правову допомогу, встановлюються законом, що регулює порядок надання безоплатної правової допомоги. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики (стаття 27 Закону № 5076). За статтею 30 Закону № 5076: гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту (частина перша); порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги (частина друга); при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (частина третя). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з вимогами частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року (справа № 751/3840/15-ц) вказано, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини витрати можуть бути компенсовані лише за умови, що вони були фактично понесені, є необхідними та розумними за обсягом (див., зокрема, пункт 79 справи «Ніколова проти Болгарії»/Nikolova v. Bulgaria від 25 березня 1999 року (заява № 31195/96). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року (справа № 755/9215/15-ц) зазначила, що при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін; ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року; так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (пункт 268). Для стягнення витрат на правову (правничу) допомогу ТОВ «Коллект Центр» долучено: договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року (а.с. 138 140); прайс-лист АО «Лігал Ассістанс» (а.с. 141, 142); заявку на надання юридичної допомоги № 804 від 01 березня 2025 року (а.с. 143); витяг з акту № 6 про надання юридичної допомоги від 31 березня 2025 року, згідно якого загальна вартість наданих адвокатом послуг становить 25 000 грн (а.с. 144). Відповідачем заявлено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, які вважає завищеними та просив зменшити до 9 000 грн. Суд зазначає, що врахувавши критерії реальності, розумності та співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) на підставі наданих стороною позивача доказів, суд дійшов висновку про неспівмірність заявлених витрат зі складністю справи, а тому вважає за необхідне зменшити витрати на правничу допомогу у суді першої інстанції з 25 000 грн до 9 000 грн.

Outcome: partial