Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

В жовтні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що в період з 08 травня 2002 року по [INFO] померли [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , після смерті яких відкрилась спадщина на домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] . Спадщину після їх смерті позивач прийняв своєчасно. Однак, оскільки спадкодавці не отримали при житті правовстановлюючих документів на домоволодіння, він не може оформити на себе право власності на спадкове майно. Просив суд визнати за ним право власності на домоволодіння в порядку спадкування в цілому. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак направив на адресу суду заяву, в якій позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та розглянути справу у його відсутності. Представник відповідача Мамалигівської сільської ради звернувся до суду із заявою, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до виписки з по господарської книги Мамалигівської сільської ради Чернівецької області № 945 від 15 грудня 2025 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS] відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали 3 осіб [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/3 частці домоволодіння. Житловий будинок вказаного домоволодіння побудований в 1955 році на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстрований в Мамалигівській сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що домоволодіння побудоване відповідно до діючого на час його будівництва законодавства, належним чином було зареєстроване органом місцевого самоврядування і належало зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роках особам на праві спільної сумісної власності. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на 1/3 частку вказаного домоволодіння. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, діючої на час виникнення вказаних правовідносин, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при успадкуванні по закону спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти, подружжя та батьки померлого. Зі змісту ст. 548 ЦК УРСР вбачається, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Частиною другою даної статті передбачено, що зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняли її чоловік [PERSON] та син [PERSON] в порядку спадкування по закону як спадкоємці 1 черги по 1/6 частці домоволодіння, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Мамалигівської сільської ради Чернівецької області № 926 від 03 грудня 2025 року. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на 1/2 частку домоволодіння по [ADDRESS] , а саме на 1/3 власної частки та на 1/6 частку, яку він успадкував після смерті своєї дружини [PERSON] .. Відповідно до заповіту, який був складений 05 березня 2004 року та посвідчений секретарем Мамалигівської сільської ради, спадкодавець [PERSON] заповів своєму сину [PERSON] та позивачу в рівних частинах все своє майно. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняв його син [PERSON] та позивач по 1/4 частини звернувшись із відповідною заявою до нотаріуса, що підтверджується спадковою справою відкритою після смерті [PERSON] .. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на 3/4 частини домоволодіння, а саме на 1/4 частку, яку він успадкував після смерті свого батька [PERSON] , 1/6 після смерті його матері [PERSON] та на 1/3 частину - його власної частки, яку він набув в майні колишнього колгоспного двору. Позивач своєчасно прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] як спадкоємець за законом 1 черги, звернувшись із відповідною заявою до нотаріальної контори протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини Однак, у зв`язку із смертю спадкодавців та відсутністю за ними правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем по закону після смерті [PERSON] , та по заповіту після смерті [PERSON] спадщину прийняв своєчасно, інших спадкоємців не має, то право власності на спадщину слід визнати за ним в порядку спадкування. Вирішуючи питання щодо визнання права власності на сарай літера «В» слід відмовити, оскільки вказаний сарай не входить до спадкової маси та є недобудованим. На підставі ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, ст.ст. 328, 1223, 1261, 1262, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

Outcome: partial