Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

09.06.2025 р. [PERSON] звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом в якому зазначив, що він та відповідачі є співвласниками домоволодіння та земельної ділянки, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . У вказаному майні йому належить 2/5 частки, а відповідачам по 1/5 кожному, але [PERSON] , який успадкував вказану частку після смерті [PERSON] , своє право власності належним чином не оформив. Згідно технічного паспорту на житловий будинок, останній складається з 2-х кімнат, 2-х коридорів, ванни, кухні, трьох приміщень підвалу. Загальна площа будинку 88,5 кв.м., житлова - 42,5 кв.м., а з урахуванням підвалу загальна площа 111,5 кв.м. В складі домоволодіння також є сарай, криниця та огорожа. На теперішній час відповідачі в даному житлі не проживають, всім будинком користується лише позивач, але він бажає виділити свою частку в цій нерухомості аби здійснювати догляд лише за своїм майном. Добровільно вирішити це питання [PERSON] змоги не має, оскільки з [PERSON] немає жодних контактів і місце його перебування йому не відомо. З метою визначення можливих варіантів реального виділу частки, за замовленням позивача, була проведена будівельно-технічна та земельно-технічна експертиза, висновок якої долучений до позову та передбачає два варіанти виділу. За вказаних обставин, позивач просив виділити йому у власність частку в нерухомому майні (будинку з господарськими будівлями та спорудами, земельній ділянці), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , за результатами проведення будівельно-технічної та земельної експертизи №13/05/25 від 13.05.2025 року, як співвласнику 2/5 часток нерухомого майна, а саме: виділити [PERSON] у власність у житловому будинку кімнату 1-3 площею 15 кв.м. та кухню 1-2 площею 21,2 кв.м., загальною площею 36,2 кв.м., огорожу №2 залишити у спільній частковій власності, частка [PERSON] в якій становить 2/5, а всього вартість виділення [PERSON] частки з врахуванням вартості [PERSON] в огорожі №2 становить 98069,00 грн., що менше від ідеальної частки [PERSON] на 520,20 грн і становить 40/100 частки в будинковолодінні; виділити [PERSON] у власність у земельній ділянці площею 0,0800 га кадастровий номер 2610600000:17:006:0084, дві земельні ділянки №№1,2 площею 163 кв.м. та 113 кв.м., загальна площа яких становить 276 кв.м. (зелена штриховка варіанту 1 додатку 1 вказаного висновку експерта), земельну ділянку площею 109 кв.м. залишити у спільній частковій власності для влаштування спільного заїзду (жовта штриховка варіанту 1 додатку 1 вказаного висновку експерта). Ухвалою від 23 червня 2025 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання .з викликом сторін. Відповідачам роз`яснено їхнє право подати письмові відзиви на позовну заяву разом з доказами, що підтверджують заперечення проти позову. Відзиви на позовну заяву до суду не надходили. Ухвалою суду від 02.10.2025р. витребувано у приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Трачук Л.В. належним чином засвідчену копію спадкової справи, яка була заведена після смерті [PERSON] . Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 листопада 2025 року підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, 04.02.2026р. подав до суду письмове клопотання в якому вказав, що свої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві. Справу просив розглянути за його відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи за їхньої відсутності до суду не подавали. Про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою їхнього місця проживання. Однак, поштові відправлення були повернуті до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч.7, 8 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч.4, 10 ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Абзацом 2 ч.1 ст. 131 ЦПК України визначено, що у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (частина третя статті 131 ЦПК України). Таким чином, аналіз вищевказаних процесуальних норм свідчить про те, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належним чином повідомлялися про день, час та місце розгляду справи по якій вони є стороною, з огляду на володіння судом інформації про зареєстровану адресу їхнього проживання та відсутності від них повідомлень про зміну даної адреси. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідачів і ухвалює заочне рішення проти чого позивач у своєму клопотанні не заперечував. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, давши оцінку представленим доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів спадкової справи № 35/2016, які були надані приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Трачук Л.В. на виконання ухвали про витребування доказів судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, а також земельна ділянка площею 0,08га. з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 2610600000:17:006:0084 належали [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , що підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованими станом на 01.03.2017р. (т. 1 а.с. 228-232). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (т.1 а.с. 188). Після його смерті відкрилася спадщина на вищевказане нерухоме майно. Згідно матеріалів спадкової справи спадкоємцями майна [PERSON] , які прийняли спадщину за законом були: дружина [PERSON] , мати [PERSON] , сини: [PERSON] , [PERSON] . 01 березня 2017р. [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/5 частку житлового будинку з належними господарськими будівлями та спорудами, занальною площею 88,5 кв.м., житловою 42,5 кв.м., та на 1/5 частку земельної ділянки площею 0,08га. з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 2610600000:17:006:0084, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с. 233, 242). 06 березня 2017р. [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/5 частки житлового будинку з належними господарськими будівлями та спорудами, занальною площею 88,5 кв.м., житловою 42,5 кв.м., та на 2/5 частки земельної ділянки площею 0,08га. з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 2610600000:17:006:0084, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с. 250, 256). 28 листопада 2017р. [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/5 частку житлового будинку з належними господарськими будівлями та спорудами, занальною площею 88,5 кв.м., житловою 42,5 кв.м., та на 1/5 частку земельної ділянки площею 0,08га. з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 2610600000:17:006:0084, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с. 267, 270). На підставі виданих свідоцтв про право на спадщину за спадкоємцями було зареєстровано право власності на належні їм частки, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Видача свідоцтв про право на спадщину спадкоємцю [PERSON] матеріалами спадкової справи не підтверджується. Проте, суд враховує висновки, викладені в постанові ВС від 22.03.2023р. по справі №463/6829/21-ц, в якій вказано, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво про право на спадщину, отримане у встановленому законодавством порядку. У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених головою 29 ЦК України, навіть за умови, що він не отримав свідоцтва про право на спадщину. Згідно договору дарування 2/5 частки будинку від 21.03.2018 р., посвідченого приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Яцком П.П., [PERSON] подарувала [PERSON] 2/5 частки житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Будинок має житлову площу 42,5 кв.м., загальну -88,5 кв.м., позначений за планом земельної ділянки літ. «А», сарай позначений літ «Б», вбиральня позначена літ «В», колодязь №1, огорожа №2. Також, згідно договору дарування 2/5 частки земельної ділянки від 21.03.2018 р., посвідченого приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Яцком П.П., [PERSON] подарувала [PERSON] 2/5 частки земельної ділянки, площею 0,0800 га., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 2610600000:17:006:0084. Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджується реєстрація за [PERSON] права власності на 2/5 частки житлового будинку з господарськими і побутовими будівлями та спорудами та на 2/5 частки земельної ділянки, які знаходяться в [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої станом на 30.01.2025р. встановлено, що окрім [PERSON] , співвласниками інших 2/5 частин домоволодіння та земельної ділянки по [ADDRESS] являються [PERSON] та [PERSON] , кожному з яких належить по 1/5 частці вказаного майна. Право власності ще на 1/5 частку, яка належить [PERSON] , за останнім не зареєстрована. Предметом спору в даній справі є виділ в натурі належної позивачу частки в нерухомому майні житловому будинку та земельній ділянці. Відповідно до статті 15 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Частиною першою статті 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України). Згідно з частинами першою - третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (частини перша, третя статті 364 ЦК України). Відповідно до положень частин першої, другої статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 367, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ (виділ частки) будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною розмірів ідеальних часток і стягненням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася. Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. У той же час порядок користування будинком підлягає врахуванню при поділі будинку. Суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. У постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 викладено правовий висновок, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки із майна, що є у спільній частковій власності, правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце не виділ, а поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. До особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) (стаття 377 ЦК України, стаття 120 ЗК України). Згідно з висновком експерта від 13 травня 2025 року № 13/05/25 за результатами проведення будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи у цій справі, домоволодіння по [ADDRESS] та земельна ділянка, на якій розміщений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, є подільними. Експертом запропоновано два варіанти виділу 2/5 часток житлового будинку та земельної ділянки. Також експертом описано та надано додатками №1 і №2 графічні матеріали щодо варіантів виділу та перелік будівельних робіт, які слід виконати для відокремлення 2/5 часток у вказаному житловому будинку. Крім цього, у висновку зазначено, що під час візуального обстеження (19.09.2024р.) експертом встановлено, що будівля «Б» сарай та будівля «В» вбиральня відсутні на території будинковолодіння, а тому вказані приміщення до розрахунку експертом включені не були. В позовній заяві [PERSON] просив здійснити виділ йому його частки в нерухомому майні згідно 1-го варіанту, який був запропонований у висновку експерта. Дослідивши висновок експерта, суд погоджується з тим, що варіант № 1 виділу частки в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , буде максимально наближений до частки [PERSON] та найбільше відповідатиме інтересам сторін. Так, по першому варіанту виділу 2/5 часток будинку -співвласнику [PERSON] пропонується надати приміщення у житловому будинку загальною площею 36,2м2 , що більше від ідеальної частки на 0,80м2 (див. таблицю на с.39-40 висновку). Споруду «№2» огорожа пропонується залишити у спільній частковій власності 2/5 частки. Загальна вартість приміщень з 2/5 частки «№2» огорожа становить 98069,00 грн., що менше від ідеальної частки на 520,20 грн. і становить 40/100 частки у будинковолодінні. -іншим співвласникам з часткою 3/5 пропонується надати приміщення у житловому будинку загальною площею 52.3 м2 , що менше від ідеальної частки на 0,80м2 та господарську споруду «№1» колодязь (див. таблицю на с.39-40 висновку). Споруду «№2» огорожа пропонується залишити у спільній частковій власності 2/5 частки. Загальна вартість приміщень з «№1» колодязь та 3/5 частки «№2» огорожа становить 148404,00 грн., що більше від ідеальної частки на +520,20 грн. і становить 60/100 частки у будинковолодінні. Перелік будівельних робіт для всіх співвласників, які необхідно провести для забезпечення ізольованого користування частинами будинку, які пропонується виділити співвласникам за варіантом №1 виділу 2/5 частки: -закласти дверний проріз між приміщеннями 1-3 кухня, площею 15,0м2 та приміщенням 1-4 коридор, площею 8,9 м2 (див. Додаток 1 червоний колір); -закласти дверний проріз між приміщеннями 1-2 кімната, площею 21,2м2 та приміщенням 1-1 коридор, площею 12,3 м2 (див. Додаток 1 червоний колір); По першому варіанту виділу 2/5 часток земельної ділянки: Для всіх співвласників пропонується виділити земельну ділянку спільного користування площею 0,0109 га. (109 кв.м.) для можливості організації спільного заїзду (див. Додаток №1 жовта штриховка). Ділянка спільного користування встановлюється виходячи з рівності часток (не залежно від ідеальних часток) між всіма співвласниками, яким виділяється в користування дана ділянка. Розрахунок 2/5 частки ділянки без ділянки спільного користування: 800 кв.м. 109 кв.м. *2,5 = 276 кв.м. Отже згідно першого варіанту виділу, з врахуванням ділянки спільного користування з метою організації спільного заїзду, площі новоутворених самостійних земельних ділянок для співвласника [PERSON] з часткою 2/5 становитимуть: -Дві окремі ділянки загальною площею 0,0267 га. (ділянка № [NUMBER] площею 0,0163 га та ділянка № [NUMBER] площею 0,0113га.), що становить 2/5 частки у загальній площі ділянки з виключення ділянки спільного користування площею 0,0109 га (див. Зелена штриховка). Розрахунок 3/5 частки ділянки без ділянки спільного користування: 800 кв.м. 109 кв.м. *3/5 = 415 кв.м. Отже, згідно першого варіанту виділу, з врахуванням ділянки спільного користування з метою організації спільного заїзду, площа новоутвореної самостійної земельної ділянки для інших співвласників з часткою 3/5 становитимуть: -Земельна ділянка загальною площею 0,0415 га. (415 кв.м.), що становить 3/5 частки у загальній площі ділянки з виключення ділянки спільного користування площею 0,0109 га. (див. Синя штриховка); Варіант №1 виділу 2/5 частки земельної ділянки відповідає варіанту №1 виділу будинковолодіння. Конфігурація та розміри земельних ділянок описані у дослідницькій частині висновку на с. 50-51 та графічно зображені у додатку №1 до висновку. На переконання суду, вищевказаний висновок експерта не викликає сумнівів в його правильності, законності чи обґрунтованості, оскільки у відповідності до ч.7 ст.102 ЦПК України, експерт [PERSON] був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст.384 КК України, про що є відповідний підпис експерта на другій сторінці висновку. Таким чином, врахувавши встановлені фактичні обставини даної справи та вимоги закону, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved