Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

17.09.2024 позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до Володимирського педагогічного фахового коледжу імені Агатангела Кримського Волинської обласної ради (далі - ВПФК) про поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 25.08.1986 працювала в Володимирському педагогічному фаховому коледжі на посаді викладача зазначеного навчального закладу. 16.08.2024 наказом № 159-к її звільнено з посади викладача «за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення відповідно до п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України». Вважає наказ про звільнення незаконним, з тих причин, що з 2013 її постійно утискали на роботі, не підвищували звання, хоча для цього були всі підстави, вона систематично займалась написанням методичних розробок, статей. У 2023 адміністрація установи чинила перешкоди для того щоб вона не пройшла атестацію. З кожним роком тиск та мобінг відносно неї збільшувався, незважаючи на складні життєві умови проживання з дочкою, яка має статус особи з інвалідністю з дитинства 1 групи Б, котра потребує постійного догляду. Інших працездатних осіб в сім,ї немає. Зауважила на свою соціальну незахищеність, як матері, яка сама доглядає дочку з ускладненими життєвими умовами, та й ще в умовах воєнного стану, при таких умовах праці та мобінгу, вимушена неодноразово була звертатись в поліцію, оскільки адміністрація закладу системно переслідувала її і вимагала постійно писати пояснення. 04.06.2024 вона звернулась до адміністрацію надати чергову відпустку, на що їй 10.06.2024 оголосили чергову догану, яку вона не підписувала, а дізналась про неї лише 16.08.2024. Із 11.06.2024 по 14.06.2024 позивачка перебувала на лікарняному. Вважає, що вищенаведені дії є ознаками насильства, жорстокості та переслідування щодо неї, як викладачки-пенсіонерки, громадської активістки, борчині проти корупції з ускладненими умовами життя та побуту. Відповідач грубо порушив законодавство про працю, а саме ст.2-1, 2-2, 5-1, 9, 16 КЗпП. Просила поновити її на роботі, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення, 500 000грн моральної шкоди, а також судові витрати. Відповідач скористався своїм правом, надав до суду відзив, в якому виклав, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі, оскільки викладені у позовні заяві обставини не відповідають дійсності та є надуманими. Позивачка, працюючи на посаді викладача протягом останніх років систематично допускала порушення трудової дисципліни, що виразились в систематичному невиконанні нею без поважних причин обов`язків, покладених на неї Посадовою інструкцією та Правилами внутрішнього трудового розпорядку. У 2022-2023 позивачка порушила п.п.3,19,20,27 Посадової інструкції та розпорядження по Коледжу; порушила п.15 Розділу ІІ Посадової інструкції та п.п.1.7,1.8,2.8 Положення про оцінювання під час дистанційного навчання, вимагаючи від здобувачів освіти ідентифікації під час тематичного опитування, що призвело до необ`єктивного виставлення їм оцінок за ІІ семестр 2022/2023 навчального року. В червні 2023 на [PERSON] було накладено дисциплінарне стягнення. Вважають, що порушення щодо доброчесності при оцінюванні студентів допущені в період воєнного стану, коли від педагогів очікується підтримка, а не деструктивна поведінка, впливають і на авторитет закладу освіти. Незважаючи на вжиті заходи дисциплінарного впливу, позивачка продовжувала вчиняти порушення трудової дисципліни, чим дискредитувала авторитет закладу та негативно впливала на освітній процес. Дирекція коледжу неодноразово просила надати письмові пояснення щодо порушень, проте позивачка відмовлялася, що зафіксовано відповідними актами, та двічі викликала наряди поліції. Звільнення [PERSON] відбулося за п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України, зокрема систематичне невиконання трудових обов`язків. При цьому було дотримано процедуру, передбачену ст.ст. 43, 148, 149 КЗпП України. Щодо тверджень про мобінг вважають надуманими, оскільки вимогливість адміністрації щодо виконання посадових обов`язків не є цькуванням. Враховуючи викладене, наполягали на законності звільнення позивачки та відсутності підстав для виплати коштів за час вимушеного прогулу, а також моральної шкоди, яка нічим не доведена. Ухвалою судді від 18.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено її до судового розгляду у порядку спрощеного провадження. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, просила суд їх задовольнити, вважаючи законним та обґрунтованими. Пояснила, що сумлінно працювала, зверталась до адміністрації щодо підвищення звання, розроблювала методичні розробки. Конфліктні ситуації почались з 2014, почався тиск, на що вона висловлювала свої думки. Перша догана була в 2023 за зверненням студентки, друга догана за невиконання календарного плану, її вона не підписувала, була на лікарняному. Свідомо не розміщувала навчальні матеріали в електронній бібліотеці з 2020, оскільки їх використовували інші заклади. В неї не було довіри, оскільки не знала, що це за сайти. Вказала, що проживає разом з дочкою, яка має інвалідність І групи, займається її медичним доглядом. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, вважаючи його безпідставним та надуманим. Зазначили, що всі обставини та обґрунтування виклали у відзиві. Позивачка, незважаючи на догану, продовжувала вчиняти порушення Посадовою інструкцією та Правилами внутрішнього трудового розпорядку, разом з тим, ознайомлюватись з наказами, отримувати відповідні листа адміністрації коледжу надавати пояснення відмовлялась, у зв`язку з чим складались відповідні акти. Крім того, почали надходити скарги дітей та батьків щодо недоброчесності оцінювання зі сторони позивачки, у зв`язку з чим було створено комісію та проведено службове розслідування, яка дійшла висновку про допущення [PERSON] академічної недоброчесності. Отже станом на 12.06.2024 до позивачки протягом року було застосовано два дисциплінарних стягнення, а також виявлено нові порушення, то вже на той момент були наявні підстави для звільнення. Однак вона пішла на лікарняний, де перебувала до 19.06.2024, після чого відповідно до графіка відпусток, їй була надана відпустка. В цей період ніяких дисциплінарних стягнень не застосовувалось. Незважаючи на те, що вимоги для всіх однакові, в тому числі і критерії оцінювання, що є невід`ємною складовою, позивачка продовжувала ігнорувати вимоги адміністрації коледжу щодо посадових обов`язків, тому були всі підстави для її звільнення. Заслухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Судом встановлено наступні обставини. З 25.08.1986 [PERSON] працевлаштована викладачем у Володимирському педагогічному фаховому коледжі ім.Агатангела Кримського Волинської обласної ради. Наказом т.в.о. директора Володимирського ПФК від 19 червня 2023 року №116-к до [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення у формі оголошення догани. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 05.02.2024, яке залишено без змін Волинським апеляційним судом, у задоволенні позову [PERSON] до Володимирського педагогічного фахового коледжу імені Агатангела Кримського Волинської обласної ради про скасування дисциплінарного стягнення відмовлено. Наказом директора Володимирського ПФК за №76 від 07.03.2024 про впорядкування навчально-методичних матеріалів викладача [PERSON] відповідно до організаційно-розпорядчих документів коледжу вказано викладачу [PERSON] на невідповідність календарно-тематичного плану курсу «Математика з методикою навчання» для груп 2 курсу спеціальності 013 «Початкова освіта» програмі навчальної дисципліни, що ухвалена рішеннями методичної ради та рішенням циклової комісії викладачів професійної, цифрової і математичної освіти, що може призвести до невиконання освітньо-професійних програм спеціальності 013 «Початкова освіта» та індивідуальних навчальних планів здобувачів освіти. Зобов,язано викладача [PERSON] до 15.03.2024 увідповіднити календарно-тематичного плану курсу. До 17.03.2024 доповісти дирекції про факт представлення навчально-методичних матеріалів викладача. 22.03.2024 головою циклової комісії професійної, цифрової та математичної освіти [PERSON] на ім`я директора коледжу надано доповідну записку, що викладач [PERSON] не надала жодних навчально-методичних матеріалів з навчальної дисципліни «Математика з методикою навчання» для груп 2 курсу спеціальності 013 «Початкова освіта». Наказом директора Володимирського ПФК за №154 від 21.05.2024 про невиконання вимог посадової інструкції [PERSON] вказано на недопустимість порушення посадової інструкції та виконати вимоги наказу директора від 07.03.2024 за №76. 23.05.2024 юрисконсультом [PERSON] на ім`я директора коледжу надано доповідну записку, що запропонувавши [PERSON] ознайомитись з наказом №154 від 21.05.2024, остання влаштувала істерику в присутності студентів, підвищувала голос, звинувачувала, що ніби її переслідую та заважаю працювати і тут же викликала поліцію. У зв`язку з такою поведінкою викладача просила вжити відповідні заходи адміністративного впливу відносно [PERSON] 03.06.2024 за №269/01-07/24 адміністрацією коледжу було направлено листа [PERSON] з проханням надати пояснення про причини ігнорування нею вимог Посадової інструкції, а саме п.п.8,11 Розділу ІІІ, п.6 Розділу І, п.4 Розділу V, законних розпоряджень директора викладених у наказі №154 від 21.05.2024. Ненадання пояснень протягом трьох днів з дати отримання листа буде розцінюватись як відмова від надання пояснень. Листом від 03.06.2024 за №268/01-07/24 [PERSON] запрошено взяти участь в засіданні щодо проведення службового розслідування. Листом від 04.06.2024 за №274/01-07/24 до відома [PERSON] доведено, що у зв`язку з проведенням службового розслідування, щорічну основну відпустку за 2024 буде надано згідно з графіком відпусток працівників, а саме з 17.06.2024 по 11.08.2024. Одною з підстав для звільнення зазначено Акт службового розслідування №7 від 10.06.2024,який складено комісією у складі О. Бігуна голови комісії, та членів комісії О.Білик голови профспілкового комітету працівників коледжу, Т.Карпук голови профспілкового комітету студентів коледжу, С. Слюсарук-Літвін методиста коледжу, Н.Карпюк юрисконсульта коледжу. Встановлено, що 1.Викладачка методики навчання математики [PERSON] порушила п.11 Розділу ІІІ Посадової інструкції викладача, не забезпечивши доступність навчально-методичних матеріалів, в тому числі програми навчальної дисципліни, чим не надала можливості учасникам освітнього процесу ознайомитись зі змістом дисципліни, критеріями оцінювання тощо. 2.Відсутність комплексу навчально-методичного забезпечення дисципліни «Методика навчання математики» обумовлює порушення викладачкою п.5 Розділу ІІІ Посадової інструкції, що передбачає реалізацію прийнятих у коледжі програм навчальних дисциплін, свідченням чого є опитування здобувачів зі змістом тем, не передбачених програмою дисципліни «Методика навчання математики». 3. У зв`язку із відсутністю встановлених критеріїв оцінювання [PERSON] порушила п.24 Розділу ІІІ Посадової інструкції, що зобов`язує викладача забезпечувати максимальну об`єктивність під час оцінювання результатів навчання здобувачів освіти. 4. [PERSON] порушила п.4 Розділу ІІІ Посадової інструкції, у якому йдеться про повагу честі та гідності здобувачів освіти, п.27 Розділу ІІІ Посадової інструкції щодо дотримання етичних норм поведінки, що відповідають громадському статусу викладача у коледжі. 5. Відповідно до п.5 Розділу V Посадової інструкції [PERSON] несе відповідальність за «застосування, зокрема одноразове, методів виховання, пов`язане з фізичним та психічним насиллям над особистістю студента». За результатами службового розслідування рекомендовано застосувати до [PERSON] дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани, відповідно до ст.ст.147,148,149 КЗпП. Наказом директора Володимирського ПФК від 10 червня 2024 №111-к до [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення у формі оголошення догани за порушення п.4 Розділу V Посадової інструкції викладача коледжу. 12.08.2024 за №383/01-07/24 дирекція коледжу направила лист [PERSON] з проханням надати письмові пояснення за змістом Акту службового розслідування від 10.06.2024, а також вимагала негайно, не пізніше 15.08.2024 приступити до розміщення навчально-методичних матеріалів для здобувачів освіти спеціальності 013, вказуючи на те, що бездіяльність [PERSON] і продовження ігнорування вимог дирекції, становить загрозу для проходження коледжем чергової акредитації освітньо-професійних програм спеціальності 013 «Початкова освіта» у 2024-2025 навчальному році, тому в випадку подальшої такої поведінки, дирекція буде змушена застосувати до неї найжорсткіші дисциплінарні заходи. Після отримання відмови у наданні відпустки поза графіком [PERSON] 12.06.2024 відкрила лист непрацездатності та перебувала на лікарняному до 14.06.2024. 15.08.2024 заступником директора коледжу Юринцем О.О. на ім`я директора коледжу надано доповідну записку, що викладач [PERSON] після виходу з щорічної відпустки продовжує ігнорувати обов,язки, визначені Посадовою інструкцією. Станом на 15.08.2024 навчальні матеріали [PERSON] для здобувачів освіти з курсів «Методика з методикою навчання» та «Методика навчання математики» в електронній бібліотеці відсутні, що може становити загрозу успішному проходженню коледжем чергової акредитації освітньо-професійних програм спеціальності 013 «Початкова освіта» у 2024-2025 навчальному році. Наказом директора Володимирського ПФК за №159-к від 16.08.2024 [PERSON] звільнено з 16.08.2024 відповідно до п.3 ч.1 ст.40 КЗпП за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника застосовувались заходи дисциплінарного стягнення. До матеріалів справи відповідачем додано ряд Актів, зокрема про відмову [PERSON] від надання письмових пояснень від 29.02.2024, 04.04.2024 про відмову від підпису на підтвердження отримання наказу від 21.05.2024 за №154; про відмову від підпису на підтвердження отримання наказу від 30.05.2024 за №162; про відмову від підпису на підтвердження отримання листа від 03.06.2024 за №268/01-07/24; про відмову від підпису на підтвердження отримання листа від 03.06.2024 за №269/01-07/24; про відмову від підпису на підтвердження отримання акту службового розслідування від 10.06.2024 да №7; про відмову від надання письмових пояснень за змістом акту службового розслідування; про відмову від підпису на підтвердження отримання наказу від 10.06.2024 за №111-к; про відмову від надання письмових пояснень за змістом доповідної розписки; про відмову від підпису на підтвердження отримання наказу від 16.08.2024 №159-к та трудової книжки при звільненні. В матеріалах справи наявні листи Володимирського РВП ГУНП у Волинській області №29366-2024 від 30.09.2024 та №30339-2024 від 01.10.2024, в яких викладено, що 23.05.2024 та 30.05.2025 по поліції надходили заяви [PERSON] з приводу конфліктів з працівниками Володимирського педагогічного фахового коледжу. Вказані матеріали були зареєстровані в ІКС ІПНП та після проведеної перевірки вирішені відповідно до ЗУ «Про звернення громадян». Застосовані судом норми права, мотиви та висновки суду щодо їх застосування. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений змістом статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до ст.21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації. Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. У ст. 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Отже, ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника, які полягають у порушенні або неналежному виконанні покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Разом з цим, саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Згідно з п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного та громадського стягнення. Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця. Під систематичним невиконанням трудових обов`язків мається на увазі неодноразове здійснення працівником цих вчинків. А саме, для звільнення за пунктом 3 статті 40 КЗпП України необхідна наявність факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) здійснення працівником винного невиконання чи неналежного виконання своїх трудових обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше. Тобто працівник і раніше (до моменту вчинення проступку, за який його роботодавець звільнив за пунктом 3 статті 40 КЗпП України) порушував трудову дисципліну, не виконував своїх посадових обов`язків, у результаті чого до нього застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. При цьому для дотримання порядку звільнення роботодавець повинен навести конкретні факти допущеного працівником невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього попереднього стягнення та коли. Тобто необхідна саме наявність застосованого й такого, що не втратив юридичної сили стягнення, що передувало новому порушенню, а не просто фактична наявність сукупності застосованих заходів дисциплінарного стягнення. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суду у постанові від 27 лютого 2020 року у справі № 266/7382/18. Крім цього, у постановах від 09 грудня 2021 року у справі № 489/58/20 та від 28 вересня 2023 року у справі № 922/5397/13 Верховний Суд зробив такий висновок: «Систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок». Отже, для звільнення працівника на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України, необхідна наявність таких умов, як протиправність дій або бездіяльність працівника, його вина та систематичність порушень. При відсутності хоча б однієї з наведених підстав звільнення працівника буде незаконним. За змістом закону, звільнення працівника згідно з п.3 ст.40 КЗпП України є крайньою мірою, коли подальше залишення на роботі порушника трудової дисципліни суперечить інтересам установи. У справах, в яких оспорюється незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення, саме роботодавець повинен довести, що застосування таких заходів стягнення відбулося без порушення законодавства про працю. Судом встановлено, що позивачка працювала викладачем Володимирського педагогічного фахового коледжу імені Агатангела Кримського Волинської обласної ради. До звільнення до [PERSON] двічі застосовано дисциплінарні стягнення у виді догани відповідно до наказів від 19.06.2023 року за №116-к та від 10 червня 2024 №111-к. Наказ від 19.06.2023 року за №116-к рішенням Володимир-Волинського міського Волинської області від 05.02.2024 та постановою Волинського апеляційного суду від 09.05.2024 не скасований. Наказ від 10 червня 2024 №111-к у встановленому порядку не оспорювався та не скасовувався, а тому обоє мають юридичну силу та відповідні юридичні наслідки. Цим же рішенням суду встановлено, що за результатами службового розслідування 15.06.2023 року складено Акт службового розслідування, у якому комісія рекомендувала ТВО директора коледжу [PERSON] у зв`язку з порушенням трудової дисципліни, пункту п.4.2 Правил внутрішнього розпорядку Володимир-Волинського педагогічного фахового коледжу ім. А.Ю. Кримського Волинської обласної ради; п.п. 3,15,19,20,27 Розділу ІІ Посадової інструкції викладача коледжу застосувати до [PERSON] дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани. За результатом службового розслідування від 10.06.2024 встановлено, що [PERSON] порушила п.11 Розділу ІІІ Посадової інструкції викладача, не забезпечивши доступність навчально-методичних матеріалів, в тому числі програми навчальної дисципліни, чим не надала можливості учасникам освітнього процесу ознайомитись зі змістом дисципліни, критеріями оцінювання тощо. Відсутність комплексу навчально-методичного забезпечення дисципліни «Методика навчання математики» обумовлює порушення викладачкою п.5 Розділу ІІІ Посадової інструкції, що передбачає реалізацію прийнятих у коледжі програм навчальних дисциплін, свідченням чого є опитування здобувачів зі змістом тем, не передбачених програмою дисципліни «Методика навчання математики». У зв`язку із відсутністю встановлених критеріїв оцінювання [PERSON] порушила п.24 Розділу ІІІ Посадової інструкції, що зобов`язує викладача забезпечувати максимальну об`єктивність під час оцінювання результатів навчання здобувачів освіти. [PERSON] порушила п.4 Розділу ІІІ Посадової інструкції, у якому йдеться про повагу честі та гідності здобувачів освіти, п.27 Розділу ІІІ Посадової інструкції щодо дотримання етичних норм поведінки, що відповідають громадському статусу викладача у коледжі. Відповідно до п.5 Розділу V Посадової інструкції [PERSON] несе відповідальність за «застосування, зокрема одноразове, методів виховання, пов`язане з фізичним та психічним насиллям над особистістю студента». За результатами службового розслідування рекомендовано застосувати до [PERSON] дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани, відповідно до ст.ст.147,148,149 КЗпП. Висновки з постанови Верховного Суду від 26.06.2024 щодо справи № 753/646/22 свідчать, що систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок. Тому, для звільнення працівника за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП необхідна наявність факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) здійснення працівником невиконання чи неналежного виконання обов`язків, після того, як до нього вже застосовували заходи дисциплінарного стягнення за вчинення таких дій раніше. В судовому засіданні [PERSON] вказувала, що свідомо не розміщувала навчальні матеріали в електронній бібліотеці з 2020, оскільки на її думку їх використовували інші заклади. В неї не було довіри, оскільки не знала, що це за сайти. Тобто позивачка не заперечувала того факту, що навмисно не виконувала вимоги адміністрації коледжу, а отже систематично здійснювала навмисні порушення посадових обов,язків. В той час, як розміщення матеріалів в Е-бібліотеці прямо передбачено Посадовою інструкцією та наказами навчального закладу. Працівник зобов`язаний виконувати розпорядження роботодавця, що стосуються його трудових функцій. Суб`єктивне бачення працівником доцільності чи безпечності таких розпоряджень (якщо вони не загрожують життю чи здоров`ю) не звільняє його від відповідальності за їх невиконання. На думку суду така бездіяльність викладача [PERSON] ставила під загрозу акредитацію спеціальності «Початкова освіта», що є прямою шкодою інтересам навчального закладу та студентів. Суд також вважає необхідним надати належну оцінку позиції позивачки щодо відмов від надання письмових пояснень, отримання документів та наказів відносно неї. У Постановах від 24.01.2024 у справі № 752/24185/21 та ВС від 11.08.2021 у справі № 161/9245/19 Верховний Суд наголосив на тому, що ненадання працівником пояснень не перешкоджає застосуванню дисциплінарного стягнення, якщо роботодавець доведе, що він пропонував надати такі пояснення. Надані суду відповідачем письмові акти про відмову від надання пояснень, ознайомлення з наказами, отримання листів адміністрації коледжу є належними та достатніми доказами виконання роботодавцем обов`язку, передбаченого ч.1 ст. 149 КЗпП. Відносно зауважень позивачки про соціальну незахищеність, як матері, яка сама доглядає дочку, яка має статус особи з інвалідністю з дитинства 1 групи та потребує постійного догляду, при цьому в сім,ї відсутні інші працездатні особи, суд зазначає, що пільги, передбачені ст.184 КЗпП, а саме заборона звільнення, стосуються лише жінок, які мають дітей віком до 18 років. Наявність повнолітньої дитини з інвалідністю не зупиняє звільнення за ініціативою роботодавця у разі вчинення дисциплінарного проступку, а тому адміністрація коледжу не порушила імперативну заборону на звільнення, діючи в межах загальних норм КЗпП. Щодо посилань позивачки вчинення відносно неї мобінгу зі сторони адміністрації коледжу. Згідно зі ст.2-2 КЗпП України, У Кодексі законів про працю мобінг (цькування) це систематичні (повторювані) тривалі умисні дії або бездіяльність роботодавця, окремих працівників або групи працівників трудового колективу, які спрямовані на приниження честі та гідності працівника, його ділової репутації, у тому числі з метою набуття, зміни або припинення ним трудових прав та обов`язків. Водночас мобінгом не вважаються: вимога виконувати посадові обов`язки, передбачені колективним трудовим договором;агресія однієї людини до іншої, яка не викликає підтримки колективу;міжособистісний конфлікт між колегами, викликаний розбіжностями у світогляді;зміна оплати праці, робочого місця відповідно до законодавства;покарання у вигляді догани, штрафів відповідно до умов колективного договору. Закон виділяє дві основні форми тиску: психологічний тиск це створення соціальної ізоляції (ігнорування), поширення неправдивих чуток, висміювання, надмірна критика, приниження гідності перед колегами, а також економічний тиск - нерівна оплата праці за аналогічну роботу, безпідставне позбавлення премій, бонусів або інших заохочень, необґрунтований нерівномірний розподіл навантаження. Для визнання дій мобінгом працівник повинен надати докази: аудіозаписи погроз, свідчення колег про приниження, медичні довідки про погіршення стану через стрес. За слів позивачки відносно неї було здійснено мобінг, який виражався в тому, що адміністрація коледжу системно переслідувала її з вимогами писати пояснення про що вона неодноразово заявляла в поліцію. Отже, враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що зі сторони відповідача, як роботодавця, відбувався контроль за виконанням посадових обов`язків викладача навчального закладу та вимога їх дотримання, а тому розцінює дії коледжу не інакше як належну фіксацію порушень трудового законодавства, в той час як позицію позивачки як лінія захисту з метою виправдання дисциплінарних проступків. Будь яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про психологічний чи економічний тиск зі сторони відповідача відносно [PERSON] , або систематичні тривалі умисні дії або бездіяльність роботодавця чи окремих працівників трудового колективу коледжу, які спрямовані на приниження честі та гідності позивачки, її ділової репутації, суду не представлені та судом не встановлено порушень адміністрацією коледжу вимог ст.ст.2-1,2-2,5-1,9,16 КЗпП. Щодо викликів поліції позивачкою у відповідь на законні вимоги адміністрації коледжу та актування відмов, на думку суду це свідчать про зловживання правом з боку [PERSON] . З`ясовані обставини справи та досліджені наявні докази, на переконання суду, свідчать про те, що відповідач на момент звільнення позивачки з`ясував усі обставини, які виразились в бездіяльності та систематичних порушеннях та призвели до порушення нею трудової дисципліни, провів належну перевірку та зібрав достатньо доказів, дійшов вірного висновку про систематичне невиконання [PERSON] обов`язків без поважних причин, яка раніше допускала порушення покладених на неї обов`язків і притягувалась за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного стягнення не дали позитивних наслідків, внаслідок чого відбулось звільнення позивачки на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України. Отже аналізуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для поновлення позивачки на роботі,виплати середнього заробітку та стягнення з відповідача моральної шкоди, у зв`язку з чим у задоволенні позову [PERSON] до Володимирського педагогічного фахового коледжу імені Агатангела Кримського Волинської обласної ради про поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Outcome: dismissed