Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

30 вересня 2025 року на адресу Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зі змісту заявлених позовних вимог слідує, що між первісним кредитором АТ «ОТП БАНК» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № 2037862888 та договір про надання банківських послуг кредитування та обслуговування банківських карток в межах якого було додатково відкрито картковий рахунок № [NUMBER] . За вказаним договором відповідачка, як клієнт банку отримала доступ до кредитних коштів, в тому числі для оплати придбаних товарів в кредит. Цим договором відповідачці, як клієнтці банку, було надано кредитні кошти для придбання товарів, надання кредиту здійснено у спосіб направлення коштів на рахунок продавця товарів юридичної особи. Крім того, умовами вказаного договору визначено відкриття для відповідачки кредитної лінії для, встановленої для її банківського рахунку. Відповідачка, отримавши придбані в кредит товари, а також користуючись кредитними коштами за банківським рахунком, не у повному обсязі виконала умови договору щодо повернення заборгованості та сплати періодичних платежів, внаслідок чого виникла заборгованість за тілом кредиту, комісії та процентам. 14 березня 2025 року між АТ «ОТП БАНК» та товариством з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14/03/25, за яким до позивача, як нового кредитора, перейшло право вимоги до відповідачки за вказаними вище кредитними договорами. Згідно з доводами позивача, загальний розмір заборгованості за вказаними договорами становить: 1.20 127,36 гривень за кредитним договором № 2037862888, з них - 17 050,08 гривень заборгованість за тілом кредиту, 5,32 гривні заборгованість за процентами, 3 071,96 гривень заборгованість за комісією; 2.17 144,37 гривень заборгованість за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим за кредитним договором № 2037862888 (заборгованість за наданою кредитною лінією), з них 8 000 гривень загальна сума боргу за тілом кредиту, 9 144,37 гривень заборгованість за процентами. Вказані вище суми заборгованості позивач просить стягнути з відповідачки, а також вирішити питання розподілу судових витрат. 29 жовтня 2025 року, після отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідачки, Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області було відкритим спрощене позовне провадження в цій справі з викликом сторін спору. Судове засідання було неодноразово відкладеним у зв`язку із необхідністю повідомлення відповідачки. В судове засідання, призначене на 06 лютого 2026 року не з`явився представник позивача, був повідомленим належним чином, в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити без його участі (а. с. 4). Його неявка в силу приписів частини 1 статті 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідачка, будучи повідомленою належним чином, для участі в судовому засіданні не з`явилась. Конверт з ухвалою про відкриття провадження, із судовою повісткою повернувся без вручення із зазначенням працівника поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою»,про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подав, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Як передбачено п. 2 ч . 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення (ч. 4 ст. 130 ЦПК України). Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 10.05.2023 року у справі № 755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Також згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. З огляду на наведене, відповідачка вважається повідомленим належним чином про час і дату проведення судового засідання, його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. За відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалює рішення за правилами заочного розгляду справи, що відповідає приписам статті 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. 06 лютого 2026 року суд, закінчивши з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами, перейшов на стадію ухвалення судового рішення, у відповідності до приписів статті 244 ЦПК України, ухвалення та проголошення судового рішення відкладено до 16 лютого 2026 року до 16 години 20 хвилин. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Так, судом було встановлено, що між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2037862888 від 25 жовтня 2021 року з додатками (а. с. 5-10, зворот). Зазначений договір фактично складається з двох частин. В першій частині визначені умови надання кредиту в загальній сумі 25 599 гривень 50 копійок для придбання товарів у ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД», друга частина договору визначає умови відкриття поточного (карткового рахунку) та встановлення кредитно лінії. Кредит для придбання товарів наданий на наступних умовах дата остаточного повернення кредиту 25 листопада 2022 року, платежі сплачуються щомісячно у відповідності до графіку у додатку № 1 до цього договору. За обслуговування кредиту встановлена комісія у розмірі 3 % щомісячно. Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою - 0,01 річних. В свою чергу, для кредитної лінії (безготівкового кредиту) встановлені інші умови кредитування розмір фіксованої процентної ставки 5 % в місяць, протягом пільгового періоду 0,01 річних. Строк кредитування 12 місяців з подальшою пролонгацією. Обставини щодо придбання товару в кредит підтверджуються службовим чеком та рахунком-фактурою від 25 жовтня 2021 року (а. с. 15, 15, зворот). Для підтвердження обставин щодо перерахування коштів продавцю надані копії меморіальних ордерів № 37692326, № 37692328 від 25 жовтня 2021 року (а. с. 17, 17 зворот). Для підтвердження розміру заборгованості за кредитом для придбання товарів наданий відповідний розрахунок, згідно якому, загальний розмір заборгованості за цією частиною договору становить 20 127,36 гривень, з них 17 050,08 гривень заборгованість за тілом кредиту, 5,32 гривні заборгованість за процентами, 3 071,96 гривень заборгованість за комісією (а. с. 18-18, зворот). Обставини щодо виникнення заборгованості за кредитною лінією в межах карткового рахунку підтверджуються розрахунком заборгованості, долученим до позовної заяви (а. с. 21-28, зворот). Загальний розмір заборгованості за кредитною лінією становить 17 144,37 гривень, з них 8 000 гривень загальна сума боргу за тілом кредиту, 9 144,37 гривень заборгованість за процентами. До позовної заяви також долучені виписки з банківських рахунків (а. с. 19-20, зворот, а. с. 29-33, зворот). 14 березня 2025 року між АТ «ОТП БАНК» та товариством з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14/03/25 за яким до позивача, як нового кредитора, перейшло право вимоги до відповідачки за вказаними вище кредитним договором, складовою якого є договір на відкриття та обслуговування рахунку з кредитною лінією (а. с. 34-35, зворот). До матеріалів справи долучені витяги з реєстрів боржників, що підтверджують обставини щодо передачі права вимоги (а. с. 37, 39). Відповідачкою не надано заперечень щодо укладення зазначеного договору та погодження його умов, а також не надано заперечень щодо придбання товарів в кредит та отримання доступу до коштів на рахунку на умовах кредитної лінії, користування цими коштами та виникнення заборгованості. Відповідачкою не надано доказів погашення заборгованості понад суму, що визнається позивачем. Відповідачкою не надано заперечень щодо розрахунку заборгованості позивача. Встановивши зазначені обставини, суд вважає, що спірні правовідносини урегульовані наступними правовими нормами. Так, згідно приписів пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно приписів частини 1, 2, 4 статті 201 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Згідно приписів частини 1 статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно приписів частини 1 статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно приписів абзацу 1, 2 частини 1 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно приписів частини 2 цієї статті, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Зміст процитованих вище правових норм свідчить про те, що правочин, в тому числі й договір, є законодавчо визначеною підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків. Формою правочину є усна, або письмова, специфічним видом якої є електронна форма правочину. При цьому,необхідною умовою для дотримання письмової, в тому числі й електронної форми правочину, є наявність підпису сторін. Далі, згідно приписів частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно приписів частини 1 статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно приписів частини 2 статті 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно приписів абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно приписів частини 1 статті 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Далі, згідно приписів частини 1 статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Далі, згідно приписів частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно приписів частини 1 статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом частини 2 статті 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики. Згідно приписів частини 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно приписів частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Далі, згідно приписів частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно приписів частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Далі, згідно приписів частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно приписів частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно приписів частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно приписів пункту 5 частини 2 статті 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Далі, згідно приписів пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно приписів частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зміст наведених правових норм свідчить про те, що договір є підставою для виникнення прав та обов`язків, правомірність договору, як двостороннього правочину презюмується, а заміна сторони договору може бути здійснена внаслідок відступлення права вимоги, в тому числі під час укладення договору факторингу. Отже, враховуючи встановлені судом обставини справи та правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позивачем доведено укладення кредитного договору та погодження його істотних умов, надання відповідачці коштів в борг та порушення нею умов зобов`язання щодо повернення цих коштів. Також, суд вважає доведеними обставини щодо переходу до позивача, як нового кредитора, право вимоги за кредитним договором, укладеним відповідачкою, як позичальницею. Перевіряючи правильність розрахунку заборгованості, суд вважає такий розрахунок арифметично правильним та враховує, що відповідачкою цей розрахунок не спростовано та нею не надано іншого розрахунку, як не надано і доказів повного погашення заборгованості. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У відповідності до приписів статті 141 ЦПК України, суд, враховуючи те, що позовні вимоги були задоволені повністю, стягує з відповідачки на користь позивача понесені ним витрати зі сплати судового збору. Враховуючи наведене вище,

Outcome: approved