Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

20.11.2025 ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося до Оболонського районного суду міста Києва із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 133183,00 грн та 2422,40 грн судового збору. У обґрунтування позову зазначено, що 08.05.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (navse.in.ua), що є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем Товариства, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1392-4649 на суму 29500,00 грн (далі кредитний договір) шляхом підписання його відповідачем одноразовим ідентифікатором «С2473». Позивач через партнера АТ КБ «Приватбанк», з яким укладений договір № 4010 про надання послуг в системі «LiqPay» від 02.12.2019, видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок, вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що стверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк». Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань, відповідачем здійснена часткова оплата в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1392-4649 від 08.05.2024, вчинивши конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного договору. Станом на 26.08.2025 загальний розмір заборгованості становить 148906,50 грн, що складається із: простроченої заборгованості за кредитом 29500,00 гривень, простроченої заборгованості за нарахованими процентами 119121,00 грн, простроченої заборгованості по комісії за видачу кредиту - 285,50 грн. Кредитодавцем прийняте рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг Товариства шляхом часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими комісією та процентами у загальній сумі 15723,50 грн за умови погашення решти заборгованості в сумі 133183,00 грн. 03.10.2025 суддею Оболонського районного суду міста Києва справа направлена за підсудністю до Автозаводського районного суду міста Кременчука. 20.11.2025 справа отримана Автозаводським районним судом міста Кременчука та протоколом автоматизованого розподілу передана судді Мельник Н.П. 26.11.2025 відкрите провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. 23.12.2025, 19.02.2026 у судове засідання не з`явилися: представник позивача, про місце, день, час розгляду справи повідомлявся належним чином, у прохальній частині позову просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити; відповідач, про дату, час, місце судового розгляду повідомлений належним чином на підставі п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, згідно якого днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. На підставі ст. ст. 280, 281, ч. 5 ст. 259 ЦПК України суд ухвалив провести на підставі наявних доказів заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 ЦПК України. З`ясувавши обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достатність, взаємозв`язок у сукупності, з`ясувавши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, судом встановлене таке. 08.05.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (navse.in.ua), що є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем Товариства, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1392-4649 на суму 29500,00 грн шляхом підписання його відповідачем одноразовим ідентифікатором «С2473». Згідно умов кредитного договору кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання останньому грошових коштів на банківську картку № [NUMBER] на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування ним у порядку, передбаченому договором. Кредитний договір укладений сторонами у вигляді електронного договору в розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Для укладання якого, у порядку встановленому правилами, позичальник надає кредитодавцю інформацію щодо бажання отримати кредит, шляхом заповнення на веб-сайті кредитодавця https://navse.in.ua/ усіх граф відповідної форми. Надаючи таку інформацію, позичальник вказує повні, точні та достовірні особисті дані, заповнення яких передбачено відповідною сторінкою веб-сайту кредитодавця та які необхідні для укладення договору. Позичальник несе відповідальність за дійсність та достовірність таких даних (п.п. 3.1, 3.2 кредитного договору). Порядок та умови надання кредиту. періодичність внесення платежів регламентовані розділом 4 кредитного договору, згідно якого розмір кредитного ліміту (загальний розмір кредиту) становить 29500,00 грн, дата надання/ видачі кредиту - 08.05.2024. Кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1 договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на суму виданого кредиту за кожен день користування ним, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми стандартною процентною ставкою 1,5 % за кожен день користування ним (п.п. 4.6 кредитного договору). Згідно п.п. 4.7 кредитного договору комісія за видачу кредиту становить 15,0 % від суми кредиту (якщо в цьому пункті договору значення розміру комісії за видачу кредиту вказано 0 %, вказане означає, що комісія за видачу кредиту є відсутньою). Строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику - 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику, дата повернення (виплати) кредиту - 03.03.2025. Позивач через партнера АТ КБ «Приватбанк», з яким укладений договір № 4010 про надання послуг в системі «LiqPay» від 02.12.2019, видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок, вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що стверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк». Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань, відповідачем здійснена часткова оплата в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1392-4649 від 08.05.2024, вчинивши конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного договору. Станом на 26.08.2025 загальний розмір заборгованості становить 148906,50 грн, що складається із: простроченої заборгованості за кредитом 29500,00 гривень, простроченої заборгованості за нарахованими процентами 119121,00 грн, простроченої заборгованості по комісії за видачу кредиту - 285,50 грн. Щодо стягнення заборгованості за процентами. Ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦПК України (ст. 1050 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). 22.11.2023 прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі - Закон № 3498-ІХ), яким внесені зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (п.п. 6 п.5 розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено п. 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Частиною 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ, установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 19.08.2024 включно) (п. 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»). Із наданого позивачем детального розрахунку заборгованості вбачається, що для визначення розміру заборгованості за відсотками позивачем застосовано ставку 1,20 % за період з 08.05.2024 по 18.06.2024 включно та 1,5 % з 19.06.2024 по 19.08.2024 включно на загальну суму 32391,00 грн, що не перевищує розміру денної процентної ставки відповідно до п. 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування». На переконання суду, з урахуванням вимог діючого законодавства, відсотки за користування кредитними коштами за період з 20.08.2024 по 03.03.2025 включно мають бути нараховані за ставкою 1 % на суму 57820,00 грн (29500,00 х 1 % х 196 днів). А всього відсотки за користування кредитними коштами становлять загальну суму 90211,00 грн (32391,00 грн + 57820,00 грн). Розмір нарахованих відсотків згідно поданого позивачем розрахунку становить 119121,00 грн. При цьому кредитодавцем прийняте рішення про застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг Товариства шляхом часткового списання заборгованості за нарахованими комісією та процентами у загальній сумі 15723,50 грн (285,50 грн простроченої заборгованості за комісією + 15438,00 грн простроченої заборгованості за процентами) за умови погашення решти заборгованості в сумі 133183,00 грн (29500,00 грн заборгованість за кредитом + 103683,00 грн заборгованість за нарахованими процентами). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). З урахуванням наведеного, з відповідача підлягає стягненню 29500,00 грн заборгованість за кредитом та 74773,00 грн заборгованість за нарахованими процентами (90211,00 грн заборгованість за процентами, що перерахована судом - 15438,00 грн простроченої заборгованості за процентами, що списана кредитодавцем відповідно до програми лояльності Товариства). Всього на загальну суму 104273,00 грн (78,29 % від 133183,00 грн). Відповідач не заперечував факт отримання ним у борг коштів та факт укладення договору, протилежних доказів суду не надав. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити проценти. За змістом правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ст. 207 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст. 626,628 ЦК України). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди ( ч 1ст 638 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч 2ст. 639 ЦК України). Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі ( абз.2 ч 2ст. 639 ЦК України). З аналізу наведених норм, слідує, що будь-який вид укладеного договору на підставі ЦК України може мати електронну форму та є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 по справі № 732/670/19, від 23.03.2020 по справі № 404/502/18, від 07.10.2020 по справі № 127/33824/19. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон), п. 6 ч.1ст. 3 якого визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно - цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.ст. 610,611 ЦК України). Судом установлені порушення відповідачем умов договору шляхом неналежного виконання взятих на себе зобов`язань. Досліджені по справі докази дають достатні підстави для висновку, що після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування. Свої договірні зобов`язання кредитодавець виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит в обумовленій договором сумі. Відповідач зобов`язання у визначений договором строк не виконав, контррозрахунку суми заборгованості та процентів за користування кредитними коштами не надано. Існування заборгованості перед позивачем стверджується доданими до позову документами. Протягом строку дії кредитного договору відповідач не звернувся до суду із заявою про розірвання кредитного договору чи визнання його (або його окремих положень) недійсним (ми). Доказів протилежного матеріали справи не містять та суду не надано. Відповідачем протилежного суду не доведено, наведені позивачем обставини та факти не спростовані. Клопотань, заяв відповідачем не заявлено, у тому числі про участь у засіданні в режимі відеоконференції. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст.1048 ЦК України). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1049 ЦК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Указані вимоги процесуального закону покладають тягар доказування на сторони, що забезпечуватиме реалізацію принципу змагальності у судовому процесі. Реалізація такого принципу здійснюється через стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Застосування такого підходу оцінки доказів відповідає позиції Верховного Суду у справах № 910/18036/17 від 02.10.2018, № 917/1307/18 від 23.10.2019. Наведений процесуальний обов`язок відповідачем не виконаний, докази на підтвердження зазначеного не надані. У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 по справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі № 235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Кредитний договір є оспорюваним правочином, а оскільки ця презумпція не спростована, зокрема, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, останній вважається правомірним. Положеннями ст. 204 ЦК України закріплена презумпція правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, що набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 по справі № 191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 по справі № 2-383/2010). У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 по справі № 191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 по справі № 2-383/2010). Під час розгляду справи, судом забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості (ст. 129 Конституції України). Європейський суд з прав людини вказав, що Суд нагадує, що п.1 ст.6 Конвенції з прав людини зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 цієї Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (параграф 23 рішення Європейського суду з прав людини «Pronina v. Ukraine», n. 63566/00, 18.07.2006). Оскільки позовні вимоги задоволені частково на 78,29 % на суму 104273,00 грн, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1896,50 грн (78,29 % від 2422,40 грн) судового збору, сплаченого за подання позову до суду (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Outcome: partial