Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 24.08.2024 між ТОВ «Макс кредит» та відповідачем було укладено кредитний договір № 00-9923931 на суму 9 600,00 грн. Відповідач приєднався до умов Кредитного договору шляхом введення одноразового ідентифікатора 58944, що відповідно до вимог законодавства визнається належним та допустимим способом підтвердження волевиявлення сторони на укладення правочину. На виконання умов Кредитного договору, 24.08.2024 Первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через ТОВ «Профітгід» на платіжну картку № [NUMBER] . Тобто, як зазначає позивач, Первісний Кредитор виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі. 17.02.2025 між Первісним кредитором та Позивачем укладено Договір факторингу № 17022025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до умов якого Позивачеві відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру №б/н від 17.02.2025 до Договору Факторингу 1 та Акту прийому-передачі до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача. Загальна сума заборговансті відповідача перед позивачем становить 19 315,20 грн, яка складається з 9 600,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 5 715,20 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 4 000,00 грн - заборгованість по штрафним санкціям. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 00-9923931 від 24.08.2024 у розмірі 15315,20 грн та судові витрати. Ухвалою від 27.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився. В прохальній частині заяви вказав про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав. За вище вказаних обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін. Водночас, судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 24.08.2024 [PERSON] уклав з ТОВ «Макс Кредит» договір кредитної лінії №00-9923931, предметом якого є кредит у національній валюті у формі кредитної лінії на умовах, передбачених договором (а.с. 13-17). Згідно умов договору: п. 1.2. Сума ліміту кредитної лінії складає 8000,00 грн. Тип кредиту - кредитна лінія. Цільове призначення кредиту на споживчі потреби; п.1.3. Строк дії кредитної лінії - 360 календарних днів. Даний договір підписано [PERSON] електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора 58944. Вказаний договір укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до Розділу 1 та 2 договору Кредитної лінії: п. 1.4. Позичальник зобов`язаний здійснювати оплату нарахованих процентів в Періодичну дату оплати процентів, а саме: на 08 вересня 2024 року, та на кожний 15 день після цієї дати протягом Строку кредитування. Дата повернення кредиту, періодичні дати оплати процентів та Комісії за надання кредиту зазначаються в графіку платежів, який міститься в Додатку 1 до цього Договору та є його невід`ємною частиною; п.1.5. Тип процентної ставки - фіксована; п.1.5.1. Стандартна процентна ставка складає 0,94% від Суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах Строку дії кредитної лінії, зазначеного в п. 1.3. кредитного Договору; п.1.5.2. Знижена процентна ставка становить 0,85% від Суми кредиту за кожен день користування Кредитом, надається Позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за першою Періодичною датою оплати процентів, визначеною п.1.4. Договору; п.1.6. Кредитодавець одноразово нараховує Комісію за надання кредиту у розмірі 20,00% від суми кредиту, що складає 1600,00 грн; п.2.8. Кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі Кредиту: 24 серпня 2024 р. Сума Кредиту перераховується Кредитодавцем в сумі 8000,00 грн на рахунок Позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу платіжної картки [NUMBER] (а.с.14). Позивачем додано до позову паспорт споживчого кредиту (а.с.24-25), Правила надання коштів та банківських металів у кредит Товариство з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» (а.с.19-23). Довідкою про ідентифікацію, що видана ТОВ «Макс Кредит» підтверджується, що клієнт [PERSON] з яким укладено договір 00-9923931 від 24.08.2024 ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) здійснено з використанням одноразового ідентифікатора 58944, відправленого на номер телефону [NUMBER] , час відправки ідентифікатора позичальнику - 24.08.2024 16:10:52 (а.с.26). До позовної заяви додано інформаційну довідку, в якій повідомляється, що через ТОВ «Профітгід» було проведено успішні транзакції, та реєстр транзакцій, де під порядковим № 738 значиться номер транзакції 42450-50861-76664; дата та час проведення транзакції: 2024-08-24 16:11:26; сума транзакції 8000,00 грн; Банк-емітент - PRIVAT BANK; маска картки клієнта : [NUMBER] ; код авторизації: 925835 (а.с.27-28). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 00-9923931 від 24.08.2024, доданого до позову, сума боргу станом на дату складення розрахунку - 17.02.2025 у [PERSON] складає 15 315,20 грн (а.с.46). З виписки з особового рахунка за Кредитним договором № 00-9923931 від 24.08.2024 [PERSON] станом на 01.10.2025 заборгованість перед ТОВ «Юніт Капітал» складає 19 315,20 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 9 600,00 грн; простроченої заборгованості за процентами - 5 715,20 грн; заборгованість за штрафними санкціями - 4000,00 грн (а.с.47). Відповідно до договору факторингу № 17022025-МК/ЮнітКапітал від 17.02.2025 ТОВ «Макс Кредит»(Клієнт) відступило ТОВ «Юніт Капітал» (Фактор) право вимоги до відповідача за кредитним договором. (а.с.36-38). Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №17022025- МК/ЮнітКапітал від 17.02.2025 під порядковим номером 1486 серед боржників значиться [PERSON] , кредитний договір №00-9923931, заборгованість за яким складає 15 315,20 грн (а.с.43). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. В силу положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). У ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити борг, а також відсотки. Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15 вбачається, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості. Будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність розміру заборгованості умовам кредитного договору, суду надано не було. Розрахунок заборгованості відповідачем жодним чином не спростований. Умови договору також не оспорюються. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та стягненню з відповідача заборгованості за кредитним договором № 00-9923931 від 24.08.2024 у розмірі 15315,20 грн, з яких: 8000,00 грн -заборгованість по тілу кредиту; 1600,00 грн. заборгованість по комісії за надання кредиту, 5 715,20 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Ст.137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Верховного Суду від 13.03.2025 у справі № 275/150/22 (провадження № 61-13766св24) зазначено, що суд враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Відповідно до ч.1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву; у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Таким чином, зваживши у сукупності подані стороною позивача матеріали, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача 7000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн, що відповідає положенням ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved