Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корнацьких" про повернення земельних ділянок, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він є власником земельних ділянок з кадастровими номерами: 4825481800:01:000:1518, площею 3,2353 га; 4825481800:01:000:1514, площею 1,2953 га; 4825481800:01:000:1524, площею 0,2773 га; 4825481800:01:000:1525, площею 0,0171 га, які розташовані в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Вказані земельні ділянки, на підставі договору оренди від 28.12.2009, перебували в оренді у ТОВ "Агрофірма Корнацьких" строком на 50 років. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.05.2022, яке було залишено без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 05.09.2022 року, було розірвано договір оренди земельної частки (паю), укладений 26.12.2009 між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма Корнацьких». Він звертався до відповідача з усними заявами про повернення земельних ділянок, однак відповідач добровільно відмовляється повертати земельні ділянки, посилаючись на те, що в судових рішеннях відсутнє зобов`язання повернути земельні ділянки. Позивачка та його представник адвокат Сотська С.О. в судове засідання не з`явились, проте від представника позивача до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача адвокат Іванченко О.О. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності та надав до суду відзив у якому зазначив, що за судовими рішеннями не було встановлено факту перебування у користуванні ТОВ «Агрофірма Корнацьких» земельних ділянок з к/н: 4825481800:01:000:1518, площею 3,23 53 га., 4825481800:01:000:1514, площею 1.2953 га, 4825481800:01:000:1524, площею 0,2773 га, 4825481800:01:000:1525, площею 0,0171 га, що розташовані в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, а тому рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.05.2022 та постанова Миколаївського апеляційного суду від 05.09.2022 року не мають преюдиціального значення, оскільки ці рішення судів передусім є наслідком надання ними правової оцінки певному факту при розгляді іншої справи, але не свідчить про встановлення фактів, що мають преюдиціальне значення в розумінні частини 4 статті 82 ЦПК України, тому просив суд у задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «Агрофірма Корнацьких» про повернення земельних ділянок відмовити в повному обсязі. У відповіді на відзив представник позивача адвокат Сотська С.О. зазначила, що 05.09.2022 року рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області та постановою Миколаївського апеляційного суду від 05.09.2022 року договір оренди земельної частки (пай) укладеного між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» було розірвано. Земельна частка (пай) не має чітко визначених меж та розташування її на місцевості. Земельний пай входить до складу загального масиву земель. Пай це ще не конкретна земельна ділянка і тільки після виготовлення та затвердження технічної документації та присвоєння кадастрового номеру земельна частка (пай) стає земельною ділянкою. Позивач став власником земельних ділянок згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у жовтні 2025 року. Тому після рішення суду про розірвання земельної частки (пай) відповідач не міг виконати його відповідно до ст. 34 ЗУ «Про оренду землі». Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В той же час, заперечуючи проти позову відповідач не надав доказів, що він виконав рішення суду та повернув земельні ділянки, надавши акт прийому-передачі. Таким чином, заперечення проти позовних вимог вважала безпідставними. Дослідивши матеріали справи, відзив, відповідь на відзив, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельних ділянок з кадастровими номерами: 4825481800:01:000:1518, площею 3,2353 га; 4825481800:01:000:1514, площею 1,2953 га; 4825481800:01:000:1524, площею 0,2773 га; 4825481800:01:000:1525, площею 0,0171 га, які розташовані в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (а.с.16-19). Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.05.2022, яке було залишено без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 05.09.2022 року, було розірвано договір оренди земельної частки (паю), укладений 26.12.2009 між [PERSON] та ТОВ «Агрофірма Корнацьких», зареєстрований 02.03.2010 у Книзі реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам`янобалківській сільській раді за № 90 (а.с.7-15). Після цього, позивач, скориставшись своїм правом на виділення у натурі земельної частки (паю), виділив земельні ділянки у натурі і їм було присвоєно кадастрові номера 4825481800:01:000:1518, 4825481800:01:000:1514, 4825481800:01:000:1524, 4825481800:01:000:1525, а також ним була здійснена державна реєстрація права власності на дані земельні ділянки. Проте, належні [PERSON] земельні ділянки досі перебувають у користуванні відповідача - ТОВ «Агрофірма Корнацьких» і відповідач продовжує використовувати земельні ділянки без будь-якої правової підстави. Так, згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Загальні положення про право власності викладені у главі 23 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України). Згідно із частинами першою та другою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Ч.1 ст. 1212 ЦК України також передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положеннями ст.116 ЗК України визначено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно положень ч.1 ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. За нормативними положеннями ч.9, ч.10 ст.79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Відповідно до п.17 Розділу Х Перехідні положення Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Пункт 2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року № 5, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 23 лютого 2000 р. за №101/4322, передбачає, що у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) зобов`язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства. При відмові орендаря розірвати договір та припинити користування земельною ділянкою право власника земельної ділянки (орендодавця) на землю підлягає захисту в загальному порядку. Відповідно до статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з частинами 2-4 статті 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.. Самовільне зайняття земельної ділянки це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними ( ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель»). З огляду на викладене, беручи до уваги, що належні позивачу земельні ділянки перебувають у користуванні відповідача без установлених законом підстав, цивільне право позивача підлягає судовому захисту, шляхом зобов`язання відповідача повернути позивачу земельні ділянки з кадастровими номерами: 4825481800:01:000:1518, площею 3,2353 га; 4825481800:01:000:1514, площею 1,2953 га; 4825481800:01:000:1524, площею 0,2773 га; 4825481800:01:000:1525, площею 0,0171 га, які розташовані в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області , в зв`язку з чим, позов підлягає задоволенню. В силу вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені позивачкою документально-підтверджені витрати по сплаті судового збору, в сумі 1211, 20 грн.

Outcome: approved