Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27 жовтня 2007 року виконкомом Тополівської сільської ради, Теплицького району, Вінницької області, актовий запис № 4. Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , доньку - [PERSON] , [INFO] . На даний час, офіційно зареєстрований шлюб між сторонами має формальний характер. Сімейні стосунки не склалися через суттєві розбіжності в характерах, які не дають можливість зберегти сім`ю. Також, на даний час подружжя не проживає разом, тому бажання продовжувати подальше подружнє життя, вести спільне господарство та спільний бюджет - відсутнє, оскільки це призводить лише до непорозумінь та сварок, що негативно відображається на вихованні наших спільних дітей. Сторони вже, фактично, не підтримують сімейних стосунків, не ведуть спільного господарства, а шлюб вже має лише формальні ознаки. Позивач не має наміру продовжувати сімейні відносини, так як вони істотно суперечать його інтересам та фактично ускладнюють нормальне існування. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав суду клопотання, де вказав, що просить проводити розгляд справи без його участі. Позов підтримує в повному обсязі. Проти заочного рішення не заперечує. Від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що 27 жовтня 2007 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрував виконком Тополівської сільської ради, Теплицького району Вінницької області, актовий запис № 4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] від 10 березня 2009 року (а. с. 6). Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] (а. с. 9), сина - [PERSON] , [INFO] (а. с. 7), доньку - [PERSON] , [INFO] (а. с. 8). Сторони вже, фактично, не підтримують сімейних стосунків, не ведуть спільного господарства, а шлюб вже має лише формальні ознаки. Позивач не має наміру продовжувати сімейні відносини, так як вони істотно суперечать його інтересам та фактично ускладнюють нормальне існування. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 Сімейного Кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з п.2 ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved