Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

25 серпня 2025 року представник позивачів звернувся до суду з позовом до Новоодеської міської ради Миколаївського району, Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом. У позовній заяві представник позивача посилався на те, що [INFO] помер батько позивачів [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка загальною площею 0,0714 га, що призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована на території [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , на підставі державного акту про право власності на землю ЯК №788777. житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняли лише позивачі, рідні дочки [PERSON] та [PERSON] . Звернувшись до Новоодеської державної нотаріальної контори з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, а саме на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,0714 га, кадастровий номер розташована за адресою: [ADDRESS] спадкоємицям було роз`яснено, що не можливо видати свідоцтва про право на спадщину саме на вказану земельну ділянку, так як відсутні оригінали документів на право власності на спадкове майно. Також нотаріус повідомив, що письмове роз`яснення на звернення позивача не надасть за браком часу і відразу роз`яснила право на звернення до суду з позовом. Незважаючи на вказане, позивач звернувся до Новоодеської державної нотаріальної контори з заявою від 17 липня 2025 року, але до тепер відповіді не отримала, тому позивачі змушені звернутись до суду з даним позовом. Посилаючись на вищевикладене, а саме що позивачі прийняли спадщину після смерті [PERSON] , до складу якої входить земельна ділянка загальною площею 0,0714 га, що призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована на території [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , на підставі державного акту про право власності на землю ЯК №788777, право власності на яку належало спадкодавцю і не припинилося внаслідок його смерті, однак оригінал правовстановлюючого документу відсутній, представник позивача просив суд визнати за позивачами, за кожною, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на частку зазначеної земельної ділянки. Позивачі та їх представник у підготовче судове засідання не з`явилися, але представник позивачів подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі та просив позов задовольнити. Представник відповідача Новоодеської міської ради Миколаївського району у підготовче судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву якій позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] визнав повністю та просив розглядати справу без його участі. У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про розгляд справи у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши обставини справи, перевіривши їх письмовими доказами суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] у м. Нова Одеса Новоодеського району Миколаївської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14.05.2013 року виданим ВДРАЦС РС Новоодеського РУЮ у Миколаївській області Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: земельну ділянку загальною площею 0,0714 га, що призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована на території [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , на підставі державного акту про право власності на землю ЯК №788777 ; житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] . Право власності на вищевказаний житловий будинок вже визнано за позивачами у порядку спадкування (на частину за кожною) за рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області №482/1553/23 від 02.10.2023 року, Як видно із дослідженої судом спадкової справи №241/2015 розпочатої після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , позивачі [PERSON] та [PERSON] є доньками покійного [PERSON] і проживали з ним за однією адресою на час смерті останнього. Згідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивачі про відмову від спадщини не заявляли, а навпаки подали заяви про прийняття спадщини. Таким чином в силу ч.3 ст. 1268 ЦК України [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON] . Згідно до ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Інші спадкоємці першої черги після смерті [PERSON] які б прийняли спадщину відсутні. Відомостей про існування осіб, що мали б право на обов`язкову частку у спадщині, судом не встановлено. Позивачі не можуть оформити право власності на спадкове майно житловий будинок, через те, що оригінал свідоцтва про право власності відсутній. Позивач [PERSON] зверталася до Новоодеської державної нотаріальної контори з заявою від 17 липня 2025 року, щодо можливості оформлення спадщини та вищевказану земельну ділянку за відсутності правовстановлюючого документу, що підтверджується копією заяви, доказами її направлення, але до тепер відповіді не отримала, більш того досліджена судом спадкова справа надана станом на 12.12.2025 року цієї заяви не містить. На думку суду вищевказане свідчить про наявність у позивачів перешкод для оформлення права на спадщину на вищевказане майно у нотаріальному порядку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу її відкриття. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 Цього Кодексу, на загальних підставах. За правилами ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкування за заповітом чи за законом, в тому числі і обов`язкової частки є правом, а не обов`язком спадкоємця. У зв`язку з чим, такі особи мають реалізувати своє право шляхом здійснення визначених законом дій щодо прийняття спадщини, та, відповідно, або можуть відмовитися від реалізації нього, в тому числі не вчиненням дій, направлених на прийняття спадщини у визначеному законом порядку. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї У силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Потреба у застосуванні такого способу виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджено відповідними доказами, не визнається іншими особами або ними оспорюється (пункт 37 Постанови № 5 Пленуму ВССУ від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). Отже, у разі втрати, пошкодження або відсутності правовстановлюючого документу на ім`я спадкодавця, та неможливістю у зв`язку з цим отримати свідоцтва про право на спадщину за законом, права спадкоємців можуть бути захищені в судовому порядку у спосіб, визначений ст. 392 ЦК України. Згідно з п. 4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України ,,Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до цього Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі оригіналів правовстановлюючих документів. Відсутність у позивачів оригіналу правовстановлюючого документу на майно, що входить до складу спадщини, та неможливість його відновлення, призвели до порушення прав позивачів щодо оформлення спадщини. Згідно положень ч.4 ст. 200 та ч.4 ст.206 ЦПК України суд у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.. Оскільки позивачі є єдиними спадкоємцями [PERSON] за законом, які прийняли спадщину то їх позовні вимоги про визнання права власності на вищевказану земельну ділянку підлягають задоволенню.

Outcome: approved