Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

16 травня 2025 року ОСББ «Гагаріна 95,93», в інтересах якого діє адвокат Савоста Сергій Васильович, звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] борг із цільового внеску до ремонтного фонду в розмірі 1248,56 грн, а також судові витрати (вхідний №19321). Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 11.11.2019 проведено державну реєстрацію Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гагаріна 95, 93» ідентифікаційний код: 43343383. Рішенням загальних зборів ОСББ «Гагаріна-95,93» від 06.12.2020 (протокол № 2 від 21.12.2020, питання 4 порядку денного зборів) (надалі - загальні збори від 06.12.2020) затверджено внески на утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території в розмірі 5,00 грн за 1 м2 приміщень, що належать співвласникам 3-10 поверхів будинку, та 4,50 грн за 1 м2 приміщень, що належать співвласникам 1-2 поверхів будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] , починаючи з 21 травня 2021 року. Рішенням загальних зборів ОСББ «Гагаріна-95,93» №09/21 від 02.10.2021 (проведені 14.09.2021, питання 2 порядку денного зборів) вирішено провести капітальний ремонт мережі теплопостачання зі встановленням ІТП в будинку [ADDRESS] та встановлено, що сума цільового внеску до ремонтного фонду «Капітальний ремонт мережі теплопостачання із встановленням ІТП будинку [ADDRESS] » становить 24,15 грн за 1 м2 житлового/нежитлового приміщення та сплачується кожним співвласником відповідно до загальної площі приміщень, що йому належать на праві власності в будинку Об`єднання, до 01 грудня 2021 року. Відтак, відповідачі ( [PERSON] та [PERSON] ) мали сплатити цільовий внесок до ремонтного фонду «Капітальний ремонт мережі теплопостачання із встановленням ІТП будинку [ADDRESS] », що становить 1248,56 грн (51,70 м2 х 24,15 грн). Крім того позивач у мотивувальній частині позову зазначає, що на відповідачів як на співвласників багатоквартирного будинку покладені обов`язки з виконання рішення статутних органів ОСББ «Гагаріна-95,93», а також обов`язок своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі як це визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та Статутом ОСББ «Гагаріна-95,93». Таким чином, позивач підсумовує, що відповідачі, відповідно до рішення загальних зборів від 14.09.2021, зобов`язані були до 01.12.2021 сплатити ОСББ цільовий внесок до ремонтного фонду «Капітальний ремонт мережі теплопостачання із встановленням ІТП будинку [ADDRESS] » у розмірі 1248,56 грн. Проте таку оплату не здійснили внаслідок чого, станом на день подання даної заяви до суду, борг перед позивачем з оплати цільового внеску до ремонтного фонду складає 1248,56 грн. У зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] борг з цільового внеску до ремонтного фонду «Капітальний ремонт мережі теплопостачання із встановленням ІТП будинку [ADDRESS] » у розмірі 1248,56 грн, а також судові витрати (судовий збір і витрати на правничу допомогу адвоката). Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 травня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гагаріна 95,93» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 15 год 30 хв 26 червня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м.Черкаси. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.06.2025 відкладено розгляд справи до 15 год 30 хв 31 липня 2025 року. Судове засідання, що було призначене о 15 год 30 хв 31 липня 2025 року, не відбулося з підстав неявки в судове засідання усіх учасників справи про що секретарем судового засідання складена відповідна довідка. Водночас суд направив запит до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо надання відомостей про наявність чи відсутність актового запису про смерть відповідача [PERSON] . Розгляд справи відкладений до 12 год 30 хв 25 серпня 2025 року. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 серпня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача адвоката Савости Сергія Васильовича про закриття провадження у частині позовних вимог на підставі пункту 7 частини 1 статті 255 ЦПК України (вхідний №30662/25 від 31 липня 2025 року) в цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гагаріна 95,93» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; провадження в справі №711/4317/25 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гагаріна 95,93» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зупинене до залучення до участі у справі правонаступника відповідача [PERSON] . Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.12.2025 поновлено провадження у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гагаріна 95,93» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; призначено справу до судового розгляду о 14 год 10 хв 27 січня 2026 року; залучено до участі у цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гагаріна 95,93» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в якості правонаступника замість первісного співвідповідача [PERSON] , яка померла [INFO] , її спадкоємця [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] . Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.01.2026 відкладено розгляд справи до 12 год 00 хв 20 лютого 2026 року. Представник позивача адвокат Савоста С.В. у судове засідання 20 лютого 2026 року не з`явився, однак про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронних кабінетів у підсистемі «Електронний суд» як безпосередньо позивача, так і адвоката Савости С.В. як його представника, що отримані цими учасниками справи 29.01.2026. Водночас представник позивача адвокат Савоста С.В., 27.01.2026 подав до суду заяву (вхідний №3299/26), в якій виявив волю на розгляд справи №711/4317/25 у відсутність представника позивача; додатково повідомив, що, станом на 27.01.2026, борг відповідачем добровільно не погашено у зв`язку з чим підтримує повністю заяву про відшкодування судових витрат. Відповідач [PERSON] в судове засідання 20 лютого 2026 року о 12 год 00 хв повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про місце, день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без його участі до суду не подав, відзиву до суду не направив (ч.8 ст.178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами). У зв`язку з цим, 20 лютого 2026 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гагаріна 95,93» до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки справа слухалась у відсутність всіх учасників справи, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що, станом на день подачі позову до суду, відповідачам [PERSON] та [PERSON] , на праві спільної часткової власності (у рівних частках, тобто по частині) належала квартира [ADDRESS] , що підтверджується витягом з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що долучений позивачем до позовної заяви. Відповідно до практики Великої Палати Верховного Суду, відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), пункт 4.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18), пункт 69 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20)). Отже, наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про речове право створює презумпцію належності цього права особі, яка ним володіє внаслідок державної реєстрації. Із листа приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. №291/01-16 від 22.12.2025 суд встановив, що спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , прийняв її син [PERSON] , якому 02.12.2025 видано свідоцтво про право на спадщину. Частиною 5 ст.1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У зв`язку з цим, суд дійшов висновку, що, станом на день розгляду справи по суті, власником квартири [ADDRESS] є відповідач [PERSON] , що узгоджується з відомостями, що містяться у відповіді з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №2366812 від 20.02.2026. Балансоутримувачем багатоквартирного будинку [ADDRESS] є позивач ОСББ «Гагаріна-95,93», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 31.01.2025 та протокол загальних зборів ОСББ «Гагаріна-95,93» №09/21 від 02.10.2021. 14 вересня 2021 року за наслідком проведення загальних зборів ОСББ «Гагаріна-95,93» було ухвалено рішення, яке оформлене протоколом №09/21 від 02.10.2021, яким встановлено, що сума цільового внеску до ремонтного фонду «Капітальний ремонт мережі теплопостачання із встановленням ІТП будинку [ADDRESS] » становить 24,15 грн за 1 м2 житлового/нежитлового приміщення та сплачується кожним співвласником відповідно до загальної площі приміщень, що йому належить на праві власності в будинку Об`єднання, до 01 грудня 2021 року. Відповідно до розрахунку боргу за утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] (о/р № [NUMBER] ), за період з 01.09.2021 до 28.02.2025, суд встановив, що у вересні 2021 року ОСББ «Гагаріна 95,93» нарахувало співвласникам [PERSON] та [PERSON] розмір цільового внеску до ремонтного фонду в сумі 1248,56 грн. Також із означеного засобу доказування суд становив, що ані відповідачем [PERSON] , ані спадкодавцем [PERSON] , означений розмір цільового внеску сплачений позивачу не був. Таким чином, між сторонами існує спір щодо обов`язку відповідача оплати житлово-комунальних послуг, який виник з правовідносин, що регулюються, зокрема, нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України), Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII (далі Закон №2189), Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 №417-VIII (далі Закон №417), Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29.11.2001 №2866-ІІІ (далі Закон №2866). Надаючи оцінку, встановленим у судовому засіданні обставинам спірних правовідносин, суд виходить з наступного. Статтею 13 Конституції України передбачено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України, якою встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління регулюються Законом №417. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону №417, співвласники зобов`язані, зокрема, виконувати рішення зборів співвласників та своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Частиною 2 ст. 7 Закону №417 передбачено, що кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 Закону №417, витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону №2189, до житлових послуг відноситься послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає: 1) забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; 2) купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; 3) поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 4) інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку. Відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону №2189, споживачем житлово-комунальних послуг є індивідуальний чи колективний споживач. Крім того, згідно ч. 1 ст. 9 Закону №2189, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За змістом положень Закону №2189, житлові послуги у багатоквартирних будинках надаються споживачам управителем багатоквартирного будинку. Натомість статтею 12 Закону №2866 передбачено, що управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі ОСББ) через свої органи управління. Статтею 22 Закону №2866 передбачено, що для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, отримання послуги з управління побутовими відходами, об`єднання за рішенням загальних зборів має право задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення. Самостійне забезпечення об`єднанням утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку може здійснюватися безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення ОСББ фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів. Для фінансування самозабезпечення ОСББ співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. Згідно зі ст. 16 Закону №2866, ОСББ має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Відповідно до ст. 23 Закону №2866, власник квартири та/або нежитлового приміщення зобов`язаний відповідно до законодавства забезпечити використання, утримання, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт приміщень або їх частин без завдання шкоди майну і порушення прав та інтересів інших співвласників. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Статтею 10 Закону №2866, передбачено, що вищим органом управління ОСББ є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Рішення загальних зборів оприлюднюється. У передбачених статутом або рішенням загальних зборів випадках воно може бути надане співвласникам під розписку або направлене поштою (рекомендованим листом). Співвласники мають право знайомитися з рішеннями (протоколами) загальних зборів, затвердженими такими рішеннями документами та робити з них копії. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, питання про використання спільного майна, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, прийняття рішення про реконструкцію та ремонт багатоквартирного будинку або про зведення господарських споруд. Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку. Аналіз означених норм законодавства свідчить, що у випадку коли утримання та експлуатація багатоквартирного будинку здійснюється ОСББ шляхом самозабезпечення, то ОСББ, як окрема юридична особа, виконує функції управителя багатоквартирним будинком. За своїми функціональними повноваженнями ОСББ в особі органів управління має право вживати заходів для забезпечення реконструкції, реставрації, капітального ремонту приміщень або їх частин багатоквартирного будинку. З огляду на обставини спірних правовідносин судом встановлено, що управління багатоквартирним будинком, в якому відповідач має на праві приватної власності квартиру загальною площею 51,7 кв.м., здійснюється ОСББ «Гагаріна 95,93». Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] має перед позивачем невиконане прострочене грошове зобов`язання зі сплати цільового внеску до ремонтного фонду «Капітальний ремонт мережі теплопостачання із встановленням ІТП будинку [ADDRESS] », оскільки сплата останнього відповідачем не здійснена. Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідачем не надано суду доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті означеного цільового внеску, а також свого контррозрахунку заборгованості, або ж доказів про повне погашення заборгованості, що утворилася у зв`язку із неналежним виконанням ним зобов`язань з оплати цільового внеску до ремонтного фонду «Капітальний ремонт мережі теплопостачання із встановленням ІТП будинку №95» згідно рішення загальних зборів ОСББ «Гагаріна 95,93» від 14.09.2021, що оформлене протоколом №09/21 від 02.10.2021. Також у матеріалах справи відсутні докази, що означене вище рішення загальних зборів ОСББ «Гагаріна 95,93» скасоване або визнане нечинним у встановленому законом порядку. У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що документально підтвердженою матеріалами цивільної справи №711/4317/25 до стягнення з відповідача є сума заборгованості зі сплати цільового внеску до ремонтного фонду «Капітальний ремонт мережі теплопостачання із встановленням ІТП будинку [ADDRESS] », що становить 1248,56 грн (51,7 м2 (загальна площа квартири [ADDRESS] ) х 24,15 грн (розмір цільового внеску до ремонтного фонду за 1 м2 житлової площі) = 1248,56 грн)). Отже позовна вимога про стягнення означеної суми заборгованості є обґрунтованою та вмотивованою, а тому такою, що підлягає до задоволення. Що стосується прохання позивача, що викладене у п.3 прохальної частини позовної заяви у взаємозв`язку з прохальною частиною заяви про розподіл/відшкодування/компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи від 31.07.2025, про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3600 грн, то суд зазначає про таке. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги ч.1,2,3 ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З аналізу означених положень процесуального права суд робить висновок, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу необхідно суду надати такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зробила правовий висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Наведена правова позиція є чинною і станом на день ухвалення судом рішення у справі №711/4317/25, доказом чому є постанова Верховного Суду від 15.01.2025 у справі №386/136/21 (провадження № 61-10886св24). Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії таких документів: 1) договору про надання правової (правничої) допомоги №б/н від 23 жовтня 2023 року, укладеного між ОСББ «Гагаріна 95,93» та адвокатом Савостою С.В.; 2) акту приймання-передачі наданих послуг №7 від 24.07.2025, в якому міститься перелік наданих послуг, зокрема: підготовка та написання позовної заяви у справі №711/4317/25 - 3600 грн (3 год); 3) ордера серії СА №1081749 від 01.04.2024; 4) платіжної інструкції №750 від 29.07.2025, відповідної до якої ОСББ «Гагаріна 95,93» сплатило адвокату Савості С.В. 3600 грн згідно договору від 23.10.2023 та акту №7 від 24.07.2025. У зв`язку з дослідженими письмовими доказами на підтвердження надання позивачу правничої допомоги адвокатом Савостою С.В. у справі щодо стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] , суд констатує, що позивачем надано належні та допустимі докази щодо наданої правничої допомоги та її вартості. Суд також погоджується з позивачем, що вартість правничої допомоги в розмірі 3600 грн є співмірною зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою, часом, витраченим адвокатом на виконання такої роботи та обсягом виконаної роботи. У цьому контексті суд звертає увагу учасників справи, що з аналізу статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд,

Outcome: approved