Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Суть спору. Позивач [PERSON] звернулась до Бродівського районного суду Львівської області із позовними вимогами до відповідача АбуаішаТарека ММ, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП. Стислий виклад позицій учасників справи. 1) Позиція позивача. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що 18.08.2024 року о 11 год. 00 хв. поблизу с. Біла, Тернопільського району Тернопільської області на перехресті доріг P39 та Р41, гр. АбуаішаТарека ММ керуючи транспортним засобом марки «SkodaOctavia», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по другорядній дорозі не надав переваги в русі та допустив зіткнення із транспортним засобом марки «BMW X5» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по головній дорозі. Внаслідок ДТП автомобіль марки «BMW X5» д.н.з. [NUMBER] , отримав значні механічні пошкодження із матеріальними збитками, а водій вказаного автомобіля [PERSON] отримав шкоду заподіяну життю та здоров`ю. За фактом ДТП внесено відомості до ЄРДР за №12024211060000311 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. 28.10.2024 року кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, матеріали направлено до суду для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст. 124 КУпАП. 25.11.2024 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області винесена постанова, відповідно до якої гр. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.У ході з`ясування всіх обставин, щодо скоєння ДТП встановлено, що у водія транспортного засобу «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.24.01.2025 року позивачка подала до МТСБУ повідомлення про ДТП та заяву про страхове відшкодування. З метою визначення вартості (розміру) матеріального збитку завданого позивачці, як власниці пошкодженого автомобіля «BMW X5» 3.0d SportActivityVehicle (E53) реєстраційний номер [NUMBER] проведено транспортно- товарознавчу експертизу. Відповідно до висновку судової експертизи № 5/25 від 03.03.2025, вартість матеріального збитку станом на момент ДТП приймається рівною вартості автомобіля 515 220,00 грн . [PERSON] , як власнику автомобіля «ВМW X5» 3.0d SportActivityVehicle ( [NUMBER] ) реєстраційний номер [NUMBER] страховик - МТСБУ виплатив страхове відшкодування в розмірі 160 000,00 грн. З урахуванням того, що вартість матеріального збитку становить 515 220,00 грн, вартість придатних для вторинного використання запчастин складає 19 850,50 грн, суму страхового відшкодування 160 000,00 грн, позивачка просить стягнути з відповідача збитки в сумі 335 369,50 грн, а також понесені нею витрат на проведення експертизи в сумі 8400,00 грн. Також, позивачка покликається на те, що діями водія АбуаішаТарека ММ їй завдано моральну шкоду. Моральна шкода полягає у психологічних стражданнях, які виникли в результаті заподіяння синові позивачки [PERSON] [INFO] тілесних ушкоджень отриманих у ДТП, внаслідок яких він вимушений був проходити лікування. Крім цього, у зв`язку з пошкодженням належного позивачці транспортного засобу, вона не може більше використовувати його за цільовим призначенням. Пошкоджений автомобіль був єдиним транспортним засобом для пересування в її сім`ї. Порушений звичайний ритм її життя та життя її рідних, оскільки вони вимушені користуватися громадським транспортом. З огляду на це, розмір завданих душевних, психологічних та моральних страждань позивачка оцінює в 20 000,00 грн, які просить стягнути з відповідача. Позивачка зверталася до відповідача з метою врегулювання спору в позасудовому порядку, однак відповідач звернення проігнорував. Враховуючи зазначене, позивачка просить стягнути з АбуаішаТарека ММ на її користь 335 369,50 грн матеріальної шкоди, 20 000,00 грнморальної шкоди, 8400 грн. 00 коп. за проведення експертного авто товарознавчого дослідження та судові витрати. 2) Позиція відповідача. Відповідач відзив на позовну заяву не подав, участь в судовому засіданні представника не забезпечив. Процесуальні дії суду. Ухвалою від 10.06.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання у справі. Ухвалою суду від 20.10.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 12.11.2025. Ухвалою суду від 12.11.2025 судове засідання відкладене на 04.12.2025 у зв`язку з неявкою відповідача та його представника. 04.12.2025 судове засідання не відбулося із виникненням технічних проблем системи ВКЗ, розгляд справи відкладено на 07.01.2026. Ухвалою суду 07.01.2026, постановленою в судовому засіданні, розгляд справи відкладено на 15.01.2026 у зв`язку із клопотанням представника відповідача. 15.01.2026 судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді Войтюк Т.Л. на лікарняному, розгляд справи відкладено на 12.02.2026. У судове засідання 12.02.2026 представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника. Відповідач, представник відповідача у судове засідання не з`явилися, без повідомлення причин. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 244 ЦПК України, суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 19.02.2026. Водночас, згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд створив учасникам процесу належні умови для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов`язків, а також надав сторонам строк для подачі відзиву, відповіді на відзив та заперечень для висловлення своїх доводів і заперечень, повідомлення усіх відомих їм обставин та подання усіх можливих доказів. Суд визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов такого висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом, зміст спірних правовідносин. Суд встановив, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] автомобіль марки BMWX5 реєстраційний номер [NUMBER] , належить [PERSON] , (а.с.11). 18 серпня 2024 року о 11 год. 00 хв. поблизу с. Біла Тернопільського району Тернопільської області на перехресті доріг Р39 та Р41, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «SkodaOctavia», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухаючись по другорядній дорозі не надав переваги в русі та допустив зіткнення із транспортним засобом марки «BMW X5» д.н.з.[NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що рухався по головній дорозі. Відомості про дану дорожньо-транспортну пригоду внесені 01.10.2024 до ЄРДР за №12024211060000311, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Відповідно до Постанови про закриття кримінального провадження від 28.10.2024, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12024211060000311 від 01.10.2024 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с.17). Згідно з вказаною постановою, під час дорожньо-транспортної пригоди ніхто не отримав середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження, тому відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Також, відповідно до вказаної постанови, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 784 від 28.10.2024 у [PERSON] відмічена у діагнозах медичних документів «цервікокраніалгія» не підлягає експертній оцінці, оскільки не є видом травми, а захворюванням, яке характеризується відчуттям болю у шиї і може поширюватися на голову, спину, і руки. Винним у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 18.08.2024 року о 11 год. 00 хв. поблизу с. Біла Тернопільського району Тернопільської області на перехресті доріг Р39 та Р41, за участю автомобіля марки «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] [NUMBER] , та автомобіля марки «BMW X5» д.н.з.[NUMBER] , під керуванням [PERSON] , визнано [PERSON] та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, що встановлено з Постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.11.2024 року у справі № 607/19621/24 (а.с.18). З вказаної постанови вбачається, що під час ДТП, яка мала місце 18.08.2024 за участю автомобіля марки «SkodaOctavia», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «BMW X5» д.н.з.[NUMBER] , під керуванням [PERSON] , транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Станом на 18.08.2024 року цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу автомобіля марки «SkodaOctavia», д.н.з. [NUMBER] не застрахована (а.с.8). Про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 18.08.2024, [PERSON] повідомив Моторно (транспортне) страхове бюро України ( МТСБУ)18.08.2024, що встановлено з Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.9). Позивачці [PERSON] МТСБУ здійснило регламентну виплату в сумі 160 000,00 грн (а.с.10). З метою розрахунку завданої майнової шкоди, на замовлення позивачки було проведено транспортно-товарознавчу експертизу. Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи № 5/25 від 03.05.2025 (а.с.21-37), встановлено, що: -вартість КТЗ «BMW X5» 3.0d SportActivityVehicle (E53) реєстраційний номер [NUMBER] без урахування отриманих пошкоджень у ДТП, яке мало місце 18.08.2024 року станом на момент ДТП приймається «С» = 515 220 грн. 00 коп. -вартість матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ «BMW X5» 3.0d SportActivityVehicle (E53) реєстраційний номер [NUMBER] після ДТП, яке мало місце 18.08.2024 року станом на момент ДТП приймається рівною вартості автомобіля тобто: «у» = «С» = 515 220 грн. 00 коп. -вартість придатних для вторинного використання запчастин/складових КТЗ BMW X5» 3.0d SportActivityVehicle (E53) реєстраційний номер [NUMBER] після ДТП, яке мало місце 18.08.2024 року, ймовірно будуть становити 19 850,50 грн. За проведення судової експертизи та наданням висновку експерта № 5/25, позивач понесла витрати в сумі 8400,00 грн, що підтверджується Договором на виконання судової експертизи № 5/25 від 07.12.2024, укладеного [PERSON] та з судовим експертом Махуром М.С., квитанцією до прибуткового касового ордера № 5/25 (а.с. 19-20). Водій автомобіля «BMW X5» 3.0d SportActivityVehicle (E53) реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] є сином позивачки, що підтверджується свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.12). Після ДТП, яке мало місце 18.08.2024 водій автомобіля «BMW X5» 3.0d SportActivityVehicle (E53) реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] звертався за медичною допомогою, що підтверджується Довідкою виданою КНП Тернопільської районної ради «Тернопільска Центральна Районна Лікарня» від 19.08.2024 (а.с. 13) Відповідно до довідки КНП Тернопільської районної ради «Тернопільска Центральна Районна Лікарня» 13.09.2024, та Виписки № 3009/361 із медичної картки стаціонарного хворого, [PERSON] з 30.08.2024 по 03.09.2024 перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні ТЦРЛ з діагнозом: гостре посттравматичне (18.08.2024) цервікокраніалгія з стійким помірно вираженим больовим синдромом (а.с.14-16). Також судом встановлено, що позивачка намагалась в позасудовому порядку вирішити спір, що підтверджується досудовою вимогою про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП від 04.04.2025 року(а.с.38-41). Враховуючи характер спірних правовідносин, суд встановив, що між сторонами виник спір з приводу деліктних зобов`язань, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України), Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004, чинного на момент дорожньо-транспортної пригоди (далі Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін, висновки суду. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2 ст. 1166 ЦК України). Для настання деліктної відповідальності за статтями 1166, 1167 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Відповідно до ч.6 ст.82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Протиправність дій відповідача [PERSON] щодо порушення ПДР і вчинення ДТП є встановленою та доказуванню не підлягає, оскільки постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.11.2024 року у справі № 607/19621/24 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із відповідача суд виходить з наступного. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст.22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч. 1, 2. ст.22 ЦК України). Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Як встановлено судом у даній справі, внаслідок протиправної поведінки відповідача позивачці заподіяно збитків, пошкоджено її майно. Отже, для застосування цивільно-правової відповідальності до відповідача наявні усі елементи цивільно-правового правопорушення. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів). Згідно з вимогами п.п.4 п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Доказами у справі підтверджено, що на момент вчинення ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, регламентну виплату в сумі 160000,00 грн позивачці здійснило МТСБУ. Згідно з п.1 ч. 1ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З огляду на положення статті 1192 ЦК України, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У постанові Верховного Суду від 19.09.2018 року у справі № 753/21177/16-ц зроблено висновок, що визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність»та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами). У разі вирішення питання про відшкодування реальних збитків, належними доказами можуть бути платіжні документи та інші документи, які підтверджують факт понесення таких витрат і пов`язаність витрат з усуненням заподіяної шкоди. Позивачем надано суд докази на підтвердження вартості матеріального збитку, який відповідно до Висновку експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи № 5/25 від 03.05.2025 приймається рівною вартості автомобіля 515 220,00 грн; вартість придатних для вторинного використання запчастин/складових, ймовірно будуть становити 19 850,50 грн. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, на підставі вищенаведеного, суд доходить до висновку, що доведеним з боку позивача є розмір матеріального збитку, який підлягає стягненню з відповідача, в сумі 335 369,50 грн, з врахуванням вартості придатних для вторинного використання запчастин/складових та регламентної виплати МТСБУ. Статтями 16 та 23 ЦК України визначено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. При з`ясуванні фактів, з якими закон пов`язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимогст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов`язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України). Як передбачено п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами та доповненнями, розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених позовних вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Відповідно до п. 9 зазначеної постанови: «Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості». Внаслідок ДТП син позивачки проходив лікування, що підтверджено медичними документами. У зв`язку з пошкодження транспортного засобу, позивачка не може використовувати його за цільовим призначенням. Відповідач не відшкодовує спричинену ним майнову шкоду. Моральну шкоду позивачка оцінює у 20 000,00 грн. Згідно з п. 6 ч. 1ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Суд вважає, що позивачці завдано моральної шкоди у зв`язку з лікуванням сина, після ДТП, пошкодженням її майна. Позивачка вимушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує вимоги розумності, виваженості, співмірності (пропорційності) та справедливості, глибину та тривалість моральних страждань, які позивачка зазнала внаслідок ДТП, а тому суд вважає, що із [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути 10 000,00 грн моральної шкоди, такий розмір буде достатнім та справедливим. Отже, суд доходить до висновку, що про часткове задоволення позову в сумі 345 369,50 грн, а саме: 335 369,50 грн матеріальної шкоди та 10 000,00 грн моральної шкоди. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов заявлено на 363 769,50 грн, суд задовольняє позов частково на суму 345 369,50 грн (94,94%), отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 3453,63 грн. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У справі, що розглядається позивачка понесла витрати пов`язані з розглядом справи, а саме: витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із залученням експерта. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогусуду надано:Договір про надання правничої допомоги від 01.05.2025року укладений між адвокатом Ващуком Я.С. та позивачкою [PERSON] , додаток до Договору про надання правничої допомоги від 01.05.2025року, у якому визначені види правничої допомоги, акт № 1 обсягу наданої правничої допомоги від 13.05.2025 року, з якого відомо, що вартість отриманих послуг становить 7000,00 грн за: підготовчі дії - консультація, з`ясування обставин, інших фактичних даних, визначення правової норми, яка підлягає застосуванню, аналіз судової практики; підготовка та подання позовної заяви в суд, представництво в суді. Акт № 1 обсягу наданої правничої допомоги від 13.05.2025 рокуадвокатом Ващуком Я.С. містить перелік послуг, які адвокатом було надано та загальна сума їх вартості, передбачена, в тому числі договором про надання правової допомоги, а також у ньому зазначено і сам договір правничої допомоги, що свідчить про належність даного Акту саме до договору про надання правничої допомоги від 01.05.2025 року. Суд не вбачає підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу є співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою. Розмір витрат на правничу допомогу відповідає критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, відповідає їх дійсності та необхідності,у зв`язку з чим дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 6645,80 грн (94,94% від 7000,00 грн). Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 листопада 2023 року у справі № 712/4126/22, відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ. У даній справі до подання позову позивачка понесла витрати за проведення судової експертизи в сумі 8400,00 грн, які належить стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial