Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

29.08.2025 року представник Дутка В. В. в інтересах ТОВ «ФК «Технофінанс», що знаходиться в м. Дніпро по вул. Глобинська, 2, офіс 207/2 звернулася до суду із позовом до [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , в якому просить стягнути із відповідача на користь ТОВ «ФК «Технофінанс» заборгованість в розмірі 24 825,00 грн. та судові витрати в сумі 2422,40 грн.. Мотивує тим, що 24.02.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Технофінанс» та [PERSON] було укладено договір позики «Смарт» №3115919361-013195, відповідно до умов якого остання тримала у кредит грошові кошти у сумі 5 000 грн. 00 коп., шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] зі строком повернення до 22.03.2024 включно. Розмір процентів за користування коштами складає 1,50% від суми позики, що за календарний рік становить 547,5% річних. Відповідно до п. 2.4. договору позичальник сплачує наступні комісії, пов`язані з укладенням, обслуговуванням цього договору: п. 2.4.1. - комісія за використання позики, яка складає 1% від суми позики та нараховується щоденно за супроводження договору, надання цілодобової підтримки позичальнику з приводу виконання умов договору, обслуговування заборгованості (за наявності). Відповідач умови договору позики не виконала, грошові кошти в строк не повернула, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість у вищевказаній сумі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надала, ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження отримала 09.09.2025 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що 24.02.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Технофінанс» та [PERSON] було укладено договір позики «Смарт» №3115919361-013195. Відповідно до ч. 2 вказаного договору «Основні умови кредитування» позикодавець надає позичальнику, а позичальник приймає в позику грошові кошти в сумі 500 грн. 00 коп. на умовах строковості, оплатності та поверненості, шляхом перерахування на банківську картку позичальника [NUMBER] , а позичальник у встановлений цим договором строк зобов`язується повернути позику, сплатити проценти та комісії за користування позиченими коштами на визначених цим договором умовах. Строк кредитування (строк позики) за цим договором складає 28 календарних днів, позика має бути повернута у термін до 22.03.2024 включно. У разі невнесення (або недовнесення) суми грошових коштів для виконання грошового зобов`язання до зазначеної дати невнесена (недовнесена) сума грошового зобов`язання вважається прочтроченою заборгованістю, та до позичальника застосовується відповідальність за порушення умов цього договору. За користування позикою позичальник сплачує проценти за користування коштами за фіксованою процентною ставкою. Розмір процентів за користування коштами складає 1,50% від суми позики, що за календарний рік становить 547,5% річних. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за позикою. Нарахування процентів здійснюється щоденно протягом строку кредитування. День надання позики не враховується при нарахуванні процентів, день повернення позики враховується при нарахуванні процентів. Позичальник сплачує наступні комісії, пов`язані з укладенням, обслуговуванням цього договору: комісія за використання позики, яка складає 1% від суми позики та нараховується щоденно за супроводження договору, надання цілодобової підтримки позичальнику з приводу виконання умов договору, обслуговування заборгованості (за наявності). Нарахування і сплата комісії за використання проводиться на залишок заборгованості за позикою. Нарахування комісії за використання здійснюється щоденно протягом дії цього договору із розрахунку кількості календарних днів у році. Нарахування повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення позики в повному обсязі. День надання позики не враховується при нарахуванні комісії за використання, день повернення позики враховується при нарахуванні комісії за використання; одноразова комісія за видачу позики у розмірі 2,50% від суми позики, яка нараховується одноразово та підлягає сплаті в момент надання позики, шляхом її утримання позикодавцем із суми позики. Згідно ч. 6 «Відповідальність сторін» при простроченні виконання умов цього договору, позичальник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 2% суми позики за кожен день прострочення з другого дня прострочення до дня погашення заборгованості в повному обсязі. Вказаний договір підписано сторонами електронними підписами, зокрема відповідачем (позичальником) [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором 35q8mz. Номер особистого електронного платіжного засобу позичальника зазначено № [NUMBER] (а.с.9-18). Цього ж дня, сторонами електронним підписом одноразовим ідентифікатором було підписано і паспорт споживчого кредиту «Смарт» (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), в якому містяться інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші умови. Умови кредитування аналогічні умовам, погодженим сторонами у вищевказаному договорі позики «Смарт» №3115919361-013195 від 24.02.2024 (а. с. 20-22). Копія платіжного доручення №5766 від 24.02.2024 свідчить про перерахування ТОВ «Фінансова компанія «Технофінанс» на рахунок отримувача [PERSON] (номер картки № [NUMBER] ) грошових коштів в сумі 4875 грн.. Призначення платежу: надання позики згідно договору кредитування 3115919361-013195 від 24.02.2024 (а. с. 23). Тобто при перерахуванні суми кредиту позивачем утримано одноразову комісію за видачу позики у розмірі 2,50% від суми позики, що становить 125 грн. (5000х2,50%), як це передбачено умовами договору. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис є одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладення вказаного кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача і укладений ним з позивачем правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі. Договір містить всі істотні умови, по яких сторони в належній формі досягли згоди. При цьому, суд звертає увагу, що без входу відповідача на веб-сайт товариства і здійснення ним всього алгоритму дій, необхідних для отримання кредиту, кредитний договір між ним та ТОВ «Фінансова компанія «Технофінанс» не було б укладено. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №3115919361-013195 від 24.02.2024 видно, що заборгованість по вказаному кредитному договору станом на 23.08.2025 становить в сумі 24825 грн., із них: 5000 грн. 00 коп. заборгованості за тілом кредиту, 2025,00 грн. заборгованості по відсотках, 10000 грн. заборгованості по пені та 7800 грн. заборгованості за послуги (по комісії) (а. с. 24-29). За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Доводи позивача відповідачем не спростовано. Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачкою кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, тому суд вважає за необхідне стягнути з неї на користь ТОВ «ФК» ТЕХНОФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №3115919361-013195 від 24.02.2024 в сумі 14825 грн., із них: 5000 грн. 00 коп. заборгованості за тілом кредиту, 2025,00 грн. заборгованості по відсотках та 7800 грн. заборгованості за послуги (по комісії). Щодо стягнення пені суд зазначає наступне. Законом України № 3498-IX від 22.11.2023 "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", який набрав законної сили 24.12.2023, виключено пункт 6-1 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" щодо звільнення позичальників на період воєнного стану в Україні від сплати неустойки (штрафів, пені) за прострочення виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит. На підставі внесених змін, за договорами, укладеними з 24.01.2024, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань. Водночас, положеннями п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). В постанові від 31.01.2024 №183/7850/22 (61-14740св23) Верховний Суд зазначив, що тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, норма ЦК України є пріоритетною та превалює над нормою Закону України "Про споживче кредитування", а тому враховуючи, що договір позики між сторонами було укладено 24.02.2024, тобто під час дії воєнного стану в Україні, який триває і донині, відтак, пеня в сумі 10000 грн. підлягає списанню кредитодавцем. З огляду на вказані обставини, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2422,40 грн., які у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 1446,17 грн..

Outcome: partial