Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

05 грудня 2025 року в провадження головуючого - судді Шахтарського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Акціонерного Банку "УКРГАЗБАНК" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 27 листопада 2025 року позивач подав виправлену позовну заяву. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 22 липня 2013 року між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 037/07/2013/355, відповідно до якого позичальнику були надані кредитні кошти в розмірі 82 791,00 гривень. Процентна ставка за користування кредитом 16,3 % річних. (п. 1.4.1 Кредитного договору). За користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 21,3 % річних (п. 1.4.2. Кредитного договору). Строк повернення кредитних коштів до 21 липня 2016 року (п. 1.3.1 Кредитного договору). 22 липня 2013 року в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за Кредитним договором між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] було укладено договір застави транспортних засобів. Договір застави забезпечує всі вимоги Заставодержателя, що випливають з Кредитного договору № 037/07/2013/355 від 22.07.2013, згідно з яким заставодавець зобов`язаний повернути кредит у розмірі 82 791,00 грн. та сплатити відсотки за користування кредитними коштами (16,3 % річних) та за прострочену заборгованість (21,3 % річних), а також комісії, штрафи та пені. Предметом застави є автомобіль марки BYD, моделі F-3, рік випуску 2013, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , колір сірий. Вартість застави оцінено в 91 990,00 грн з ПДВ (заставна вартість). У зв`язку з порушенням боржником умов кредитного договору - АБ «УКРГАЗБАНК» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за Кредитним договором станом на 25 травня 2018 року. Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 02 листопада 2018 року у справі №426/18363/18 з [PERSON] було стягнуто заборгованість за кредитним договором №037/07/2013/355 від 22.07.2013, що утворилася станом на 25.05.2018 у загальному розмірі 62195,86 грн. та судовий збір в розмірі 1762,00 грн. Рішення суду набрало законної сили 13 грудня 2018 року. Обставини щодо укладення відповідачем вищевказаного кредитного договору, щодо отримання кредитних коштів за цим кредитним договором, щодо порушення умов цього кредитного договору, щодо наявності заборгованості за цим кредитним договором встановлено рішенням суду, а тому дані обставини доказуванню не підлягають. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Щодо нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦІІК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у Постанові Верховного Суду у складі Великої Палати від 11.04.2018 у справі №758/1303/15- ц надано висновки про правильне застосування норм права, де зазначено, що стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у гривневому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Враховуючи триваюче невиконання підтвердженого рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 02 листопада 2018 року у справі № 426/18363/18 зобов`язання [PERSON] з виконання передбачених Кредитним договором зобов`язань, у Банку виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат відповідно до статті 625 ЦК України. Зобов`язання Боржника перед Кредитором по погашенню суми заборгованості за Кредитним договором станом на 25 травня 2018 року в розмірі 62195,86 грн., яке також було встановлене рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 02 листопада 2018 року у справі № 426/18363/18 остаточно було виконане відповідачем лише 20 грудня 2023 року. Таким чином, за несвоєчасне виконання зобов`язання щодо погашення заборгованості за Кредитним договором станом на 25 травня 2018 року в розмірі 62 195,86 грн. та користування кредитними коштами АБ «УКРГАЗБАНК» більше 7 років - кредитором згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України була нарахована заборгованість за несвоєчасне виконання зобов`язання: - 6 082,28 грн. - заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків (3% річних) за період з 02 листопада 2018 року по 23 лютого 2022 року (включно); - 13 884,97 грн. (сума збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за період з 02 листопада 2018 року по 23 лютого 2022 року (включно). Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 10.04.2018 по справі № 910/10156/17. При розгляді даної справи Верховний Суд підтримав висновок Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15, що стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Також, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц вказано, що відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор змінив умови основного зобов`язання щодо періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Разом з тим, права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Як зазначено у Постанові Верховного Суду від 29.01.2019 по справі № 910/11249/17, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано або виконано з простроченням, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Зважаючи на відсутність у зазначених правових нормах такої підстави припинення зобов`язання як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Щодо штрафу за несвоєчасне страхування предмету застави. Умовами Кредитного договору (п. 4.3.6 та 4.3.7) було погоджено, що одночасно з укладенням цього Договору Позичальник зобов`язаний надати до Банку, укладений договір страхування майна, яке береться в заставу, визначеного в п. 1.2 цього Договору, а також надати Банку докази сплати страхових платежів, що підтверджують дію страхового покриття за вказаними договорами страхування на строк, не менший, ніж один рік. Позичальник також зобов`язаний підтримувати, шляхом негайної сплати відповідних страхових платежів, розмір страхової суми за укладеними договорами страхування, яка зменшилась з будь-яких причин, на рівні, визначеному у відповідному договорі страхування на момент укладення такого договору страхування та надавати до Банку підтвердження внесення страхового платежу (п. 4.3.8 кредитного договору). Пунктом 5.2 Кредитного договору передбачено, що у випадку порушення Позичальником зобов`язань за цим договором, він зобов`язаний відшкодувати Банку збитки, а також сплатити штрафні санкції та інші видатки, понесені Банком за цим Договором. Відповідно до п. 3.3.4 Договору застави від 22.07.2013 на період дії цього Договору Заставодавець зобов`язаний застрахувати предмет застави на його повну вартість за власний рахунок відповідно до вимог Банку, виконувати всі умови кредитного договору при здійсненні страхування та надати Банку копії договору(ів) страхування, а також документів, що підтверджують сплату страхових платежів за цим(и) договором(ами) страхування, підтримувати, шляхом негайної сплати відповідних страхових платежів, розмір страхової суми, яка зменшилась з будь-яких причин, на рівні, визначеному в договорі страхування, на момент укладення договору страхування та надавати заставодержателю докази таких сплат. Пунктом 4.2 Договору застави від 22.07.2013 передбачено відповідальність Заставодавця за кожний випадок невиконання чи неналежне виконання п. 3.3.4 даного договору Заставодавець сплачує на користь Заставодержателя штраф у розмірі 1,5% від заставної вартості предмета застави, визначеної у п.2.3 цього Договору, який збільшується на 0,75 п.п. щомісячно наростаючим підсумком починаючи з 2-го календарного місяця, що слідує за місяцем порушення. За порушення відповідачем виконання своїх зобов`язань, у відповідності до п. 4.2 Договору застави від 22 липня 2013 року банком було нараховано штраф за невиконання п.п.4.3.6, 4.3.7, 4.3.8 Кредитного договору та п. 3.3.4 Договору застави від 22 липня 2013 року щодо страхування предмету застави за період з 12 березня 2017 року по 29 лютого 2020 року у розмірі 26 217,15 грн. Враховуючи тривале неправомірне користування кредитними коштами Банку в розмірі 62 195,86 грн., а також те, що позичальник порушив виконання взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором, зокрема, своєчасно не повернув кредитні кошти та не сплатив проценти за їх використання, в зв`язку з чим Банк був вимушений звернутись з позовом до суду. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму грошових коштів в розмірі 46 184,40 гривень за несвоєчасне погашення кредиту та штраф за невиконання кредитного договору та договору застави щодо страхування предмета застави, а також судовий збір по справі. Ухвалою Шахтарського міського суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовільнити, не заперечує проти заочного розгляду справи; відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом оголошення на офіційному веб-сайті "Судова влада України", причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. У відповідності до приписів ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 22 липня 2013 року між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 037/07/2013/355, відповідно до якого позичальнику були надані кредитні кошти в розмірі 82 791,00 гривень. Процентна ставка за користування кредитом 16,3 % річних. (п. 1.4.1 Кредитного договору). За користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 21,3 % річних (п. 1.4.2. Кредитного договору). Строк повернення кредитних коштів до 21 липня 2016 року (п. 1.3.1 Кредитного договору). 22 липня 2013 року в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за Кредитним договором між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] було укладено договір застави транспортних засобів. Договір застави забезпечує всі вимоги Заставодержателя, що випливають з Кредитного договору № 037/07/2013/355 від 22.07.2013, згідно з яким заставодавець зобов`язаний повернути кредит у розмірі 82 791,00 грн. та сплатити відсотки за користування кредитними коштами (16,3 % річних) та за прострочену заборгованість (21,3 % річних), а також комісії, штрафи та пені. Предметом застави є автомобіль марки BYD, моделі F-3, рік випуску 2013, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , колір сірий. Вартість застави оцінено в 91 990,00 грн з ПДВ (заставна вартість). У зв`язку з порушенням боржником умов кредитного договору - АБ «УКРГАЗБАНК» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за Кредитним договором станом на 25 травня 2018 року. Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 02 листопада 2018 року у справі №426/18363/18 з [PERSON] було стягнуто заборгованість за кредитним договором №037/07/2013/355 від 22.07.2013, що утворилася станом на 25.05.2018 у загальному розмірі 62195,86 грн. та судовий збір в розмірі 1762,00 грн. Рішення суду набрало законної сили 13 грудня 2018 року. Обставини щодо укладення відповідачем вищевказаного кредитного договору, щодо отримання кредитних коштів за цим кредитним договором, щодо порушення умов цього кредитного договору, щодо наявності заборгованості за цим кредитним договором встановлено рішенням суду, а тому дані обставини доказуванню не підлягають. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Щодо нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦІІК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у Постанові Верховного Суду у складі Великої Палати від 11.04.2018 у справі №758/1303/15- ц надано висновки про правильне застосування норм права, де зазначено, що стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у гривневому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Враховуючи триваюче невиконання підтвердженого рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 02 листопада 2018 року у справі № 426/18363/18 зобов`язання [PERSON] з виконання передбачених Кредитним договором зобов`язань, у Банку виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат відповідно до статті 625 ЦК України. Зобов`язання Боржника перед Кредитором по погашенню суми заборгованості за Кредитним договором станом на 25 травня 2018 року в розмірі 62195,86 грн., яке також було встановлене рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 02 листопада 2018 року у справі № 426/18363/18 остаточно було виконане відповідачем лише 20 грудня 2023 року. Таким чином, за несвоєчасне виконання зобов`язання щодо погашення заборгованості за Кредитним договором станом на 25 травня 2018 року в розмірі 62 195,86 грн. та користування кредитними коштами АБ «УКРГАЗБАНК» більше 7 років - кредитором згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України була нарахована заборгованість за несвоєчасне виконання зобов`язання: - 6 082,28 грн. - заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків (3% річних) за період з 02 листопада 2018 року по 23 лютого 2022 року (включно); - 13 884,97 грн. (сума збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за період з 02 листопада 2018 року по 23 лютого 2022 року (включно). Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 10.04.2018 по справі № 910/10156/17. При розгляді даної справи Верховний Суд підтримав висновок Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15, що стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Також, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц вказано, що відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор змінив умови основного зобов`язання щодо періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Разом з тим, права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Як зазначено у Постанові Верховного Суду від 29.01.2019 по справі № 910/11249/17, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано або виконано з простроченням, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Зважаючи на відсутність у зазначених правових нормах такої підстави припинення зобов`язання як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Щодо штрафу за несвоєчасне страхування предмету застави. Умовами Кредитного договору (п. 4.3.6 та 4.3.7) було погоджено, що одночасно з укладенням цього Договору Позичальник зобов`язаний надати до Банку, укладений договір страхування майна, яке береться в заставу, визначеного в п. 1.2 цього Договору, а також надати Банку докази сплати страхових платежів, що підтверджують дію страхового покриття за вказаними договорами страхування на строк, не менший, ніж один рік. Позичальник також зобов`язаний підтримувати, шляхом негайної сплати відповідних страхових платежів, розмір страхової суми за укладеними договорами страхування, яка зменшилась з будь-яких причин, на рівні, визначеному у відповідному договорі страхування на момент укладення такого договору страхування та надавати до Банку підтвердження внесення страхового платежу (п. 4.3.8 кредитного договору). Пунктом 5.2 Кредитного договору передбачено, що у випадку порушення Позичальником зобов`язань за цим договором, він зобов`язаний відшкодувати Банку збитки, а також сплатити штрафні санкції та інші видатки, понесені Банком за цим Договором. Відповідно до п. 3.3.4 Договору застави від 22.07.2013 на період дії цього Договору Заставодавець зобов`язаний застрахувати предмет застави на його повну вартість за власний рахунок відповідно до вимог Банку, виконувати всі умови кредитного договору при здійсненні страхування та надати Банку копії договору(ів) страхування, а також документів, що підтверджують сплату страхових платежів за цим(и) договором(ами) страхування, підтримувати, шляхом негайної сплати відповідних страхових платежів, розмір страхової суми, яка зменшилась з будь-яких причин, на рівні, визначеному в договорі страхування, на момент укладення договору страхування та надавати заставодержателю докази таких сплат. Пунктом 4.2 Договору застави від 22.07.2013 передбачено відповідальність Заставодавця за кожний випадок невиконання чи неналежне виконання п. 3.3.4 даного договору Заставодавець сплачує на користь Заставодержателя штраф у розмірі 1,5% від заставної вартості предмета застави, визначеної у п.2.3 цього Договору, який збільшується на 0,75 п.п. щомісячно наростаючим підсумком починаючи з 2-го календарного місяця, що слідує за місяцем порушення. За порушення відповідачем виконання своїх зобов`язань, у відповідності до п. 4.2 Договору застави від 22 липня 2013 року банком було нараховано штраф за невиконання п.п.4.3.6, 4.3.7, 4.3.8 Кредитного договору та п. 3.3.4 Договору застави від 22 липня 2013 року щодо страхування предмету застави за період з 12 березня 2017 року по 29 лютого 2020 року у розмірі 26 217,15 грн. Враховуючи тривале неправомірне користування кредитними коштами Банку в розмірі 62 195,86 грн., а також те, що позичальник порушив виконання взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором, зокрема, своєчасно не повернув кредитні кошти та не сплатив проценти за їх використання, в зв`язку з чим позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Питання про судові витрати належить вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. Оскільки позовні вимоги задоволено, суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved