Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернулось до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.11.2022 року [PERSON] уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» договір про надання споживчого кредиту №486577. Договір укладений в електронній формі. Після заповнення відповідачем відповідної електронної заявки на отримання споживчого кредиту на сайті Первісного кредитора в мережі Інтернет, що станом на момент укладення договору перебував за адресою https://selfiecredit.ua/, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» 13.11.2022 направило [PERSON] пропозицію укласти договір №486577 про надання споживчого кредиту у вигляді розміщення в особистому кабінеті позичальника на сайті повного тексту кредитного договору. В процесі заповнення заявки і реєстрації особистого кабінету позичальником ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» здійснив ідентифікацію і верифікацію особи. ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» на номер телефону [PERSON] , через телекомунікаційну систему надіслали одноразовий ідентифікатор Р325, котрий у свою чергу відповідачем було введено/відправлено ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» у відповідному розділі сайту, чим він прийняв пропозицію укладення Договору про надання фінансового кредиту. Таким чином, 13.11.2022 11:57:21 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Договір №486577 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до Розділу 1 Кредитного договору, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» надає позичальнику (споживачу) кредит в гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кредит надається строком на 28 дні (-в), стандартна процентна ставка становить 2.2% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № [NUMBER] , яку позичальник вказав при оформленні кредиту. Це підтверджується документом від надавача платіжних послуг ТОВ «ПЕЙТЕК», що включено до реєстру платіжної інфраструктури Національного Банку України. Таким чином позичальником було отримано кредит в загальній сумі 9000,00 грн. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Загальна сума заборгованості відповідача за вищезгаданим договором становить 75 308,00 грн з них: 9 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 66 308,00 грн заборгованість по відсотках. 11.01.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу №01.02-95/24, відповідно до умов якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» передало ТОВ «СВЕА ФІНАНС» право вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли на підставі кредитних договорів, укладених між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та боржниками, зокрема за кредитним договором №486577 від 13.11.2022, укладеним з [PERSON] . Оскільки позичальником порушено умови кредитного договору, а заборгованість за договором станом на 11.01.2024 року становить 75 308,00 грн, позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму, а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. 12.02.2026 від представника відповідача адвоката Глазун Т.О. надійшов відзив, в якому він посилається на статті 1048, 1054, 509, 627 Цивільного кодексу України, пункт 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а також на постанову Верховного Суду від 07.10.2020 №?132/100619 та постанову Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №?902/417/18, рішення Конституційного суду України від 11.07.2013 року №7-рп/2013. У відзиві відповідач стверджує, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за кредитним договором у розмірі 75?308,00 грн, з яких 9?000 грн складає заборгованість по тілу кредиту, а 66?308 грн по відсотках, не є співрозмірною сумі кредиту, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання зобов`язань за кредитним договором. Відповідач просить зменшити розмір процентів до розміру отриманих кредитних коштів 3?983 грн, застосовуючи при цьому розмір облікової ставки НБУ та строк дії договору кредиту. Враховуючи вищевикладене, частково відповідач погоджується на часткову сплату суми заборгованості по кредитному договору, а саме на сплату тіла кредиту в розмірі 9000, 00 грн. та відсотків в сумі 3983,00 грн., тобто на загальну суму заборгованості 12983,00 грн. Щодо стягнення витрат за сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн, просить стягнути 412 грн, оскільки визнає загальну заборгованість в сумі 12983,00 грн, то відповідно сума сплаченого судового збору підлягає стягненню в сумі 412,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить справу розглядати без його участі. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, представник відповідача надала клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Враховуючи те, що сторони до суду не з`явились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.247 ч.2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що між [PERSON] та ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» 13.11.2022 року укладено договір №486577 про надання споживчого кредиту (а.с.9-19). Відповідно до договору, Товариство надало відповідачу кошти у кредит, а споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно із п.п.1.3, п.п.1.4., п.п.1.5., п.п.1.5.1., п.п.1.5.2, п.п.1.7.2, п.п.1.8.1, п.п.1.8.2 Договору, сума кредиту становить 9 000 гривень. Тип кредиту кредит. Строк кредиту 365 дні. Періодичність платежів кожні 28 днів. Стандартна процентна ставка становить 2.2% в день та застосовується у межах строку кредиту. За стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 52041.31% річних. За стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки (1.32%) 25521.78%. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 81072 грн. За стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 78854, 40 грн. Відповідно до п.п.5.1 сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно графіка платежів, крім випадку визначеного в п.п.5.3 договору. Згідно до п.п.5.3. у разі направлення споживачем коштів з метою повернення в повному обсязі або частково заборгованості за кредитом, в тому числі але не виключно, достроково або при наявності прострочення, проценти за фактичний термін користування кредитом повинні бути сплачені до моменту такого повернення. При цьому, якщо коштів що направляються на повернення кредиту не достатньо для повної сплати процентів за період фактичного його користування, то вважається що строк сплати таких процентів настав і кошти в першу чергу направляються на повернення цих процентів, з урахуванням черговості передбаченої пунктом 5.6. цього Договору. Вищевказаний договір та паспорт споживчого кредиту від 13.11.2022 підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором Р325 (а.с.22). Як вбачається із наданого розрахунку заборгованості, нарахування процентів здійснювалося виключно в межах строку дії кредитного договору з 13.11.2022 по 12.11.2023. Станом на 12.11.2023 загальна сума боргу становить 75 308,00 грн, у тому числі сума тіла кредиту 9 000,00 грн, а сума процентів за користування кредитом за весь строк 66 308,00 грн (а.с. 3440). ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання за кредитним договором виконало належним чином, надавши [PERSON] можливість користуватися обумовленим розміром фінансових ресурсів, що підтверджується повідомленням ТОВ «ПЕЙТЕК» від 12.09.2025 р. про перерахування 13.11.2022 коштів у сумі 9 000,00 грн. на платіжну картку відповідача (а.с.41) 11.01.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу №01.02-95/24, відповідно до умов якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» передало ТОВ «СВЕА ФІНАНС» право вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли на підставі кредитних договорів, укладених між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та боржниками, зокрема за кредитним договором №486577 від 13.11.2022, укладеним з [PERSON] (а.с.42-46). Відповідно до копії витягу боржників, сума заборгованості [PERSON] складає 75308,00 грн (а.с.56). Цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України). Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і не договірних зобов`язань. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови ( пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Правовідносини, які виникли між сторонами по справі, регулюються нормами ЦК України, Закону України «Про споживчий кредит», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Згідно із ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Згідно статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що одноразовий Ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст. 642 ЦК України). При цьому, на виконання вимог ч.1 ст. 638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Із вказаних норм права та із аналізу письмових доказів вказаної цивільної справи можна дійти висновку, що сторони погодили умови кредитування. Судом не встановлено, що умови договору є несправедливими у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки відповідачем не надано доказів істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків або введення його в оману при укладенні договору. Кредитний договір між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] був укладений в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), що відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів» та не суперечить приписам ч.1 ст. 205, ст. 6, 207, 627-628, ч. 2 ст. 639 ЦК України. Слід зазначити, що у Додатку №1 до договору про надання споживчого кредиту №486577 від 13.11.2022 року, який підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, визначено графік платежів із зазначенням конкретних сум, викладених у таблиці. У додатку також містяться пояснення до таблиці, зазначено суму платежів за розрахований період, загальну вартість кредиту та суму процентів за користування кредитом. Зазначений Додаток №1 підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що свідчить про погодження відповідача з умовами кредитного договору, у тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитом. У разі, якщо договір та відповідний додаток не підписані за допомогою одноразового ідентифікатора, такий договір вважається неукладеним і не має юридичної сили, оскільки відсутній електронний підпис, що підтверджує волевиявлення сторони. Без належного підписання електронним ідентифікатором грошові кошти не могли б бути перераховані позивачем на вказану відповідачем банківську картку. Щодо стягнення нарахованих процентів за користування кредитними коштами. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини 2 статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлено, що між сторонами укладено договір №486577 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 9 000 грн. Тип кредиту кредит. Строк кредиту 365 дні. Періодичність платежів кожні 28 днів. Стандартна процентна ставка становить 2.2% в день та застосовується у межах строку кредиту. За стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 52041.31% річних. За стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки (1.32%) 25521.78%. За стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки (1.32%) 25521.78%. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 81072 грн. За стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 78854, 40 грн. В силу частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду виснувала, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України ( постанови від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (справа № 202/4494/16-ц). Отже, умовами договору передбачено, що строк кредитування складає 365 днів, процентна ставка є фіксованою на увесь строк кредитування. Із дослідженого судом договору встановлено, що [PERSON] ознайомлений та згоден з умовами договору, що підтверджується його електронним підписом. Уклавши договір, підтвердив, що ознайомився повністю, розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримувались умов кредитного договору. Правовий висновок щодо порядку нарахування процентів викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16, де зазначено, що: проценти за користування кредитом є платою за користування грошовими коштами та можуть нараховуватися виключно у межах строку дії кредитного договору або до моменту пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту. Вказаною постановою також роз`яснено, що проценти, нараховані у межах строку дії договору, підлягають сплаті позичальником. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 зазначила, що проценти за користування кредитом є платою за користування грошовими коштами, а не видом неустойки, та підлягають сплаті відповідно до умов договору і вимог статті 1048 ЦК України. Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, який розмежовує: проценти як плату за користування кредитом (статті 1048, 1054 ЦК України); відповідальність за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). Сам по собі значний розмір процентної ставки не є підставою для звільнення відповідача від виконання взятих на себе зобов`язань, оскільки: умови договору були погоджені сторонами; відповідач добровільно уклав договір; проценти нараховані виключно в межах строку кредитування; доказів недійсності договору або визнання його умов несправедливими суду не надано. Суд зазначає, що втручання у договірні відносини сторін та зміна погоджених умов можливі лише за наявності встановлених законом підстав, яких у даному випадку не встановлено. Проценти за користування кредитом нараховані у межах строку дії договору, що відповідає умовам договору та положенням статей відповідає статтям 1048, 1054, 1056-1 та 627 Цивільного кодексу України. Оскільки умови договору щодо процентної ставки відповідають законодавству, були погоджені сторонами та передбачені договором, підстав для зменшення нарахованих процентів суд не вбачає. Як зазначалось раніше, у відповідності до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Таким чином, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у їх сукупності відповідно до вимог статей 7681, 89 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт укладення кредитного договору, належного виконання ним своїх зобов`язань щодо надання кредитних коштів, переходу права вимоги до позивача на підставі договору факторингу, а також наявність у відповідача простроченої заборгованості у заявленому розмірі. Нарахування процентів здійснено у межах строку кредитування та відповідно до умов договору, що відповідає положенням статей 1048, 1054, 1056-1 ЦК України та правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду. Доводи відповідача щодо неспівмірності розміру процентів, необхідності застосування облікової ставки НБУ та зменшення суми боргу не ґрунтуються на вимогах закону та спростовуються встановленими судом обставинами справи. Крім того, слід зазначити, що не заслуговують на увагу суду посилання відповідача та його представника на пункт 8.38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18. У вказаному пункті зазначено, що, з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку: виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі ці заходи спрямовані на відновлення майнової сфери кредитора. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, суд може зменшити загальний розмір процентів річних як міри відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. Водночас наведені висновки не підлягають застосуванню у даній справі, оскільки спірні проценти нараховані в межах строку дії договору з 13.11.2022 по 12.11.2023 відповідно до вимог ст.ст. 1048, 1054,1056-1 ЦК України. За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в сумі 2 422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved