Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів ГУНП в Кіровоградській області, Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності відповідача ГУНП в Кіровоградській області та стягнення завданої їй моральної шкоди при досудовому розслідуванні кримінального провадження в сумі 200 000,00 грн. В обґрунтування позову вказала, що 08.10.2021 року відкрито кримінальне провадження № 42021122010000116 за ч. 1 ст. 367 КК України. Протягом 2021-2024 рр. вона зверталася до судів зі скаргами на бездіяльність слідчих прокурорів, частина яких судом була задоволена. Крім того, позивач неодноразово подавала інші клопотання, скарги, звернення до ГУНП в Кіровоградській області, значна частина яких ним ігнорувалася, що завдає позивачу моральних страждань. Вказала, що вона зазнала приниження честі, гідності, престижу та ділової репутації у зв`язку з відвідуванням численних судових засідань у порушення нормальних життєвих зв`язків. Зазначила, що не може вести усталений спосіб життя, так як майже кожного дня пише скарги, заяви, клопотання до Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області. Її моральні страждання проявляються у відчуттях відчаю, страху, приниження, неможливості продовжувати активне життя, що загострило її хвороби як особи похилого віку. Душевні страждання, яких вона зазнала внаслідок неналежного досудового розслідування, є наслідком бездіяльності при розгляді її заяв та клопотань по даному кримінальному провадженні. Вказала, що вона особисто без допомоги адвоката подала більше 100 примірників звернень до органів державної влади та суду. Оскільки місцевий центр безоплатної правової допомоги не надав їй правової допомоги, вона була змушена консультуватися у платних адвокатів. За таких обставин просить визнати відповідача ГУНП в Кіровоградській області таким, що здійснював бездіяльність при досудовому розслідуванні у кримінальному провадженні № 42021122010000116 від 08.10.2021 року починаючи із серпня 2021 року та стягнути зі спеціального рахунку Державної казначейської служби України на користь позивача моральну шкоду у розмірі 200000 грн. Ухвалою суду від 28.10.2025 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи (у письмовому провадженні). 04.12.2025 року представник відповідача Державної казначейської служби України подав до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав та пояснив, що не є належним відповідачем у справі, оскільки підставою позову є стверджувані порушення прав позивача з боку правоохоронних органів. Наявність певних недоліків у процесуальній діяльності працівників правоохоронних органів сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності та не є безумовною підставою для відшкодування моральної або матеріальної шкоди. Звернення позивача до слідчого судді з відповідними скаргами на дії чи бездіяльність органів досудового розслідування та суду свідчить про реалізації її права на оскарження процесуальної діяльності слідчих під час досудового розслідування, а не безумовним доказом неправомірності вказаних процесуальних рішень та не є підставою для відшкодування скаржнику моральної шкоди. Матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження наявності встановленої незаконності дій/бездіяльності посадових осіб національної поліції, причинно-наслідкового зв`язку між діями заподіювачів та шкодою, на яку посилається позивач. Вказав, що відсутні належні докази завдання моральних страждань, оскільки вони ґрунтуються лише на суб`єктивних твердженнях позивача, що не можуть братися судом до уваги. Докази, на які посилається позивач жодним чином не підтверджують наявність зв`язку між діями органів досудового слідства та наслідками, з якими позивач пов`язує наявність моральної шкоди. Крім того, вимоги позивача в частині ухвалення судового рішення про визнання неправомірної бездіяльності посадових осіб Національної поліції в межах окремого кримінального провадження можуть розглядатися виключно в порядку визначеному кримінальним процесуальним законом. Також вказав, що позивачем неправильно вказано спосіб стягнення з держави відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішеннями, діями чи бездіяльністю органами дізнання, досудового слідства, прокуратури, а саме таку шкоду слід стягувати з Державного бюджету України. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову. 19.12.2025 року представник відповідача ГУНП в Кіровоградській області подала до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнала та вказала, що у слідчому відділі Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42021122010000116, розпочатому 08.10.2021 року Кропивницькою окружною прокуратурою на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07.10.2021 за заявою [PERSON] про неналежне виконання своїх службових обов`язків посадовими особами місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. 21.04.2022 року прокурором Кропивницької окружної прокуратури в якості потерпілої допитано позивача [PERSON] . Протягом 2021-2025 року органами поліції, прокуратури та суду розглядалися численні звернення та скарги позивача щодо розслідування вказаного кримінального провадження, по яким приймалися відповідні рішення, частина її скарг була задоволена. З березня по грудень 2025 року [PERSON] у кримінальному провадженні № 42021122010000116 подала 9 клопотань (про надання матеріалів кримінального провадження для ознайомлення, допит свідків), які було розглянуто, та останній надано письмові відповіді. Вказав, що не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їхню інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. Водночас наявність вини посадових осіб органів державної влади не є обов`язковою умовою такого виду відповідальності. Сам факт скасування процесуального рішення слідчого не свідчить про завдання особі шкоди та про наявність підстав для її відшкодування, оскільки для наявності зобов`язання по відшкодуванню шкоди відповідно до статей 1166, 1167, 1176 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу, наявність шкоди, протиправність дій її заподіювача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, які підлягають доказуванню на загальних підставах та є обов`язком позивача. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову. 22.12.2025 року позивач подала відповідь на відзив на позов відповідача Державної казначейської служби України, в якій вказала, що слідчий не здійснювала розслідування кримінального провадження в розумні строки, не виконувала ухвал слідчого судді, що завдавало позивачу моральних страждань. Зазначила, що ГУНП в Кіровоградській області не збирається розслідувати злочин у зв`язку з корупцією в правоохоронних та контролюючих органах держави. Вказала, що як особа похилого віку вона зазнавала від слідчих приниження честі, гідності, повинна була постійно балансувати свою нервову систему. Зазначила, що ухвали слідчих суддів підтверджують бездіяльність слідчих при розслідуванні вказаного кримінального провадження. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження у встановлений законом строк від учасників справи не надходили. За таких обставин, суд вирішує справу без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини та перевіривши їх доказами, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що слідчим відділом Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42021122010000116, розпочатому 08.10.2021 року Кропивницькою окружною прокуратурою на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 07.10.2021 за заявою [PERSON] про неналежне виконання своїх службових обов`язків посадовими особами місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. Позивач [PERSON] являється потерпілою за даним кримінальним провадженням, що сторонами не заперечується. Так, ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.10.2021 року в справі № 405/7007/21 скаргу [PERSON] на бездіяльність посадових осіб Кропивницької окружної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР задоволено, зобов`язано їх внести до ЄРДР відомості, викладені в заяві [PERSON] від 21.09.2021 року про вчинення кримінального правопорушення. Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.11.2021 року в справі № 404/8144/21 скаргу [PERSON] задоволено, зобов`язано прокурора Кропивницької окружної прокуратури у кримінальному провадженні № № 42021122010000116 у триденний строк з дня отриманні ухвали розглянути клопотання [PERSON] від 07.10.2021 року та прийняти по ньому процесуальне рішення. Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.11.2021 року в справі № 404/8857/21 скаргу [PERSON] задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність прокурора Кропивницької окружної прокуратури по кримінальному провадженню № № 42021122010000116, пов`язану з несвоєчасним розглядом клопотання [PERSON] від 24.01.2022 року та зобов`язано його розглянути дане клопотання протягом трьох днів. Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.10.2024 року в справі № 404/8857/21, за участі скаржника [PERSON] , скаргу [PERSON] задоволено, постанову слідчого Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Ковтун В.Д. від 24.06.2024 року про закриття кримінального провадження № 42021122010000116 скасовано. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 56 Конституції України, згідно якої кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, а також нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Крім того, частинами першою та другою статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема, органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст. 1173, 1174 ЦК України). Так, відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Як з`ясовано судом, підставою для відшкодування шкоди у цій справі є бездіяльність посадових осіб органів досудового розслідування та прокуратури у частині невиконання своїх службових обов`язків під час розслідування кримінального провадження № 42021122010000116 від 08.10.2021 року, в якому позивач має статус потерпілої. Поряд з цим, звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач самостійно визначає предмет, підстави позову, обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, зазначає суб`єктний склад у судовому процесі. Визначення відповідачів як одного із видів суб`єктів цивільного процесу є правом позивача. Проте саме суд на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ЦПК України, ураховуючи завдання цивільного судочинства має визначити характер спірних правовідносин та суб`єктів, які є учасниками цих правовідносин (сторони спору), і за результатами цього вирішити відповідний спір. За змістом наведених норм, сторони - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник). При цьому відповідач має бути такою юридичною чи фізичною особою, за рахунок якої, в принципі, можливо було б задовольнити позовні вимоги. З огляду на зміст наведених норм, захисту в судовому порядку підлягають порушене право й охоронювані законом інтереси позивача саме від відповідача (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/17792/17). Так, позивачем заявлені вимоги про визнання дій ГУНП в Кіровоградській області такими, що завдали шкоди позивачу та про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішеннями, діями чи бездіяльністю органів досудового розслідування та прокуратури. Проте позивачем при зверненні до суду з відповідним позовом визначено лише одного із належних відповідачів за даним позовом орган досудового розслідування, а саме ГУНП в Кіровоградській області, в той час як залучення органу прокуратури Кіровоградської обласної прокуратури - в якості співвідповідача не відбулося. Разом з тим, повноважень самостійно залучити таку особу в якості співвідповідача суд не має, позаяк такі процесуальні дії належить вчиняти лише за клопотанням позивача (постанова Верховного Суду від 13.04.2021 року в справі № 925/440/18). Водночас у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц вказано, що за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо відповідача належного. Відтак, суд не бере до уваги ухвали слідчогосудді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.10.2021 року в справі № 405/7007/21, та дві ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.11.2021 року в справі № 404/8144/21, оскільки вони стосуються рішень, дій та бездіяльності працівників органу прокуратури, а позивачем даний орган в якості співвідповідача не залучено. У свою чергу, на підтвердження позовних вимог позивач також послалася на відповідну ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.10.2024 року в справі № 404/8857/21, що стосується дій працівників органу досудового розслідування при досудовому розслідуванні кримінального провадження № 42021122010000116 від 08.10.2021 року. Так, факт незаконності постанови слідчого Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Ковтун В.Д. від 24.06.2024 року про закриття кримінального провадження № 42021122010000116 підтверджується відповідною ухвалою слідчого судді про її скасування. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 07.10.2021 року (день внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру судових розслідувань) і по теперішній час триває досудове розслідування кримінального провадження № 42021122010000116, в якому [PERSON] визнана потерпілою. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.09.2019 року у справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) зазначила, що надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин; необхідністю відвідування органів досудового розслідування; неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність; підривом репутації тощо. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції позивач може претендувати на компенсацію за шкоду, спричинену надмірною тривалістю кримінального провадження, якщо доведе факт надмірної тривалості досудового розслідування і те, що тим самим йому було завдано матеріальної чи моральної шкоди, та обґрунтує її розмір. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство, користуючись при цьому правами і виконуючи обов`язки, передбачені Законом України "Про оперативно-розшукову діяльність" та Кримінальним процесуальним кодексом України. Письмові вказівки прокурора органам, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання та досудове слідство, надані в межах повноважень, є обов`язковими для цих органів і підлягають негайному виконанню. Однак, суд не надає оцінку тривалості досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42021122010000116 від 07.10.2021 року, оскільки така оцінка також стосуватиметься рішень, дій та бездіяльності працівників органу прокуратури, який позивачем в якості співвідповідача не залучено. Решта доводів позивача про характер немайнових втрат (вплив на стан здоров`я, порушення нормальних життєвих зв`язків) належними та допустимими доказами не підтверджуються. Оцінивши докази у їх сукупності, враховуючи, що бездіяльність посадових осіб органів прокуратури в частині незаконності постанови слідчого Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Ковтун В.Д. від 24.06.2024 року про закриття кримінального провадження № 42021122010000116, доведена належними і допустимими доказами, вина відповідача ним не спростована, врахувавши, що факт заподіяння моральної шкоди пов`язується з душевними стражданнями та переживаннями, що полягали у порушенні звичайного укладу життя та проведенні часу позивачем в суді з метою примушення уповноважених посадових осіб органу досудового розслідування продовжити досудове розслідування, тривалість вимушених змін у житті позивача, глибину душевних страждань, яких зазнала позивач позивач внаслідок незаконного закриття кримінального провадження постановою слідчого від 24.06.2024 року, дотримавшись принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди у розмірі 3000 грн. Визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди 3000,00 грн. відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості та враховує моральні страждання, які зазнала позивач внаслідок незаконного закриття кримінального провадження постановою слідчого від 24.06.2024 року, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42021122010000116 від 07.10.2021 року, яке на даний час триває і по якому вона має статус потерпілої, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково. При цьому, у задоволенні позовної вимоги про визнання відповідача ГУНП в Кіровоградській області таким, що здійснював бездіяльність при досудовому розслідуванні у кримінальному провадженні № 42021122010000116 від 08.10.2021 року починаючи із серпня 2021 року слід відмовити, оскільки факт такої бездіяльності встановлюється у межах кримінального провадження і не потребує додаткової кваліфікації при визначенні і відшкодуванні моральних збитків потерпілому в цивільному провадженні. Відшкодування моральної шкоди у цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Відповідно до статті 2 ЦК України учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі статті 1174 ЦК України є держава Україна, а тому вона має бути відповідачем. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Як вбачається з пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення (пункт 6.21 постанови Великої Палати Верховного Суду, від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18).

Outcome: partial