Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» (далі -ТзОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» звернулось в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 20.02.2025 між ТзОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР»» та відповідачем укладено електронний кредитний договір № 20.02.2025-100002115, який підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором та акцептований відповідачем в порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов кредитного договору, кредитодавець надав відповідачу кредит в сумі 28000 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування коштами, комісію, неустойку. Кредитодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі. Однак відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, не повернув кошти та не сплатив проценти за користування кредитом, комісію, нейстойку. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором від 20.02.2025 утворилась заборгованість: заборгованість за тілом кредиту 28 000 грн; заборгованість за нарахованими процентам за користування кредитом 3920 грн; комісія 4200 грн; неустойка 14 000 гривень. Позивач просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором від 20.02.2025 в розмірі 85400 грн, 2422,40 грн судового збору та 6000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 19.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 03.02.2025 відповідач подав відзив в якому частково визнав позов. Погоджується із заборгованістю по тілу кредиту в розмірі 28000 грн, заборгованістю по процентам за користування кредитом. Однак відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойку (штраф, пеня) за таке прострочення, а тому нарахування та стягнення неустойки в розмірі 14 000 грн є протиправним і не підлягає задоволенню. Також безпідставною є вимога про стягнення 4200 грн комісії за видачу та обслуговування кредиту. Крім того, просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 3000 грн, оскільки заявлені витрати в розмірі 6000 грн є неспівмірними із виконаною роботою адвоката. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить проводити розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не подавав клопотання про відкладення судового розгляду, неповідомив поважну причину неприбуття, а тому розгляд справи проводиться за відсутності відповідача. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи. 20.02.2025 між ТзОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] укладено електронний кредитний договір № 20.02.2025-100002115, який підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором та акцептований відповідачем в порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію». Із дослідженого судом кредитного договору встановлено, що ТзОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» зобов`язується надати [PERSON] кредит в сумі 28000 грн, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 3 заявки кредитного договору, яка є невід`ємною частиною. Договору, визначено строк кредиту 140 днів. Дата повернення кредиту 09.07.2025025. Процентна ставка становить 1% в день. Відповідач [PERSON] визнає укладення кредитного договору та отримання за цим договором кредиту в розмірі 28 000 грн, а тому дані обставини не підлягають доказуванню відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України. На підтвердження заборгованості [PERSON] за даним кредитним договором на день подання позовної заяви, позивач надав суду довідку - розрахунок заборгованості, відповідно до якої у відповідача існує заборгованість за даним договором в сумі 85400 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 28 000 грн; заборгованість за нарахованими процентам за користування кредитом 3920 грн; комісія 4200 грн; неустойка 14 000 гривень. Відповідач визнає заборгованість по тілу кредиту в розмірі 28 000 грн та заборгованість за нарахованими процентам за користування кредитом в розмірі 39200 гривень. Не визнає заборгованість за комісією в розмірі 4200 грн та неустойку в розмірі 14 000 гривень. Застосовані норми права та мотиви суду. Згідно з статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України). Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Із досліджених судом розрахунків заборгованості по кредитому договору встановлено, що [PERSON] не повернув наданий кредит в розмірі 28 000 грн та проценти за користування кредитом в розмірі 39200 грн у встановлений договором строк, таким чином порушив зобов`язання за цим договором. Дана обставина визнається відповідачем, а тому відповідно до вимог ч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Оскільки [PERSON] не повернув позичені грошові кошти за кредитним договором від 20.02.2025 в сумі 28000 грн (тіло кредиту) та проценти за користування кредитом в розмірі 39200 грн, у встановлений договором строк, а тому з [PERSON] підлягає стягненню в користь позивача заборгованість по тілу кредиту в розмірі 28000 грн та проценти за користування кредитом в розмірі 39200 грн, що становить 67200 гривень. Щодо нарахування та стягнення неустойки за невиконання зобов`язання, то суд дійшов висновку, що дана вимога є незаконною з наступних підстав. Відповідно до п. 18 Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки неустойка нарахована в період дії вищенаведеної норми закону, а тому відповідно до положення цієї норми, відповідач звільняється від обов`язку сплатити на користь позивача неустойку за прострочення виконання зобов`язання. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача неустойки в розмірі 14 000 грн є незаконною, а тому не підлягає до задоволення. Щодо стягнення комісії за надання кредиту, то суд зазначає наступне. Кредитний договір відноситься до оспорюваних договорів. Відповідач укладений кредитний договір не оспорював ні в цілому, ні в будь-якій окремій його частині, а тому в силу вимог ст. 204 ЦК України цей правочин є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним. Позивачем заявлено до стягнення комісію у розмірі 4200 грн не як штрафна санкція, а як складова кредитного договору. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію, пов`язану з наданням кредиту і ця умова договору не визнана недійсною. Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення із відповідача 4200 грн комісії є законною, обгрунтованою, а тому підлагає до задоволення. Таким чином, відповідно до умов договору відповідач зобов`язався сплатити позивачу 28 000 грн тіло кредиту, 39 200 грн проценти за користування кредитом, 4 200 грн комісії, що в загальному становить 71 400 грн, однак дані кошти добровільно не сплачені відповідачем. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов`язання за кредитним договором від 20.02.2025, оскільки не повернув позивачу 71400 грн заборгованості за кредитом, що доведено під час розгляду справи, а тому позов підлягає до задоволення частково і з відповідача в користь позивача необхідно стягнути 71 400 грн кредитної заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено 2442,40 грн судового збору. Зважаючи на часткове задоволення позову, а саме 83,60% (з заявлених 85400 грн задоволено 71400 грн) та з урахуванням норм ст. 141 ЦПК України, у відповідному відсотковому співвідношенні підлягає і стягненню з відповідача на користь позивача, судовий збір в сумі 2042 гривні.

Outcome: partial