Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

У грудні 2025 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі Товариство) звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 23869,07 грн. В обґрунтування вимог зазначено, що 15.01.2025 між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» був укладений договір надання коштів у кредит №73936554. 27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством укладено договір факторингу №27/03/25, відповідно до якого було відступлено права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, в тому числі і до відповідача за кредитним договором №73936554 від 15.01.2025 на загальну суму 23869,07 грн, з яких 15500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 154,07 грн сума заборгованості за процентами, 7440 грн сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування кредитом, 775 грн сума заборгованості за комісією. Ухвалою судді Полонського районного суду Хмельницької області від 05.12.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження та постановлено справу розглядати без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу за зареєстрованим місцем проживання судом направлено копію позовної заяви з додатками та ухвали про відкриття провадження, однак згідно з відмітки відділення Укрпошти від 18.12.2025 адресат відсутній за вказаною адресою, у зв`язку з чим конверт із вкладенням повернуто суду, але згідно з положеннями п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, вважається врученим. Відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 15.01.2025 між [PERSON] та Товариством був укладений договір надання коштів у кредит №73936554, за яким відповідачу надано кредит на суму 15500 грн, стандартна процентна ставка в день 0,142 % (фіксована), комісія за надання кредиту 5% від суми кредиту, що становить 775 грн, строк кредитування 7 днів, дата повернення кредиту 21.01.2025, орієнтовна загальна вартість кредиту становить 16429,07 грн, , денна процентна ставка 0,856 %, проценти за понадстрокове користування кредитом 4,00 % в день. Вказаний договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 05810, про що свідчить п.12 договору «Юридичні адреси та реквізити сторін» (а.с.6-12). За умовами кредитного договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки [NUMBER] . Також відповідно до умов договору відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним, комісію та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим договором. Даними довідки ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес», підтверджено прийняття до виконання платіжної інструкції , наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», щодо перерахунку 15.01.2025 на рахунок отримувача Ступака В. 15500 грн на номер електронного платіжного засобу [NUMBER] (а.с.16). 27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) укладено договір факторингу № 27/03/25, за умовами якого Клієнт зобов`язався за плату відступити для Фактора права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимог, а Фактор зобов`язався прийняти такі вимоги та передати грошові кошти у розпорядження Клієнта за відповідний реєстр (а.с.20-25). Згідно з відомостями додаткової угоди № 4 від 27.03.2025 до договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 (а.с.25), акта прийому-передачі Реєстру боржників та № 6 від 27.05.2025 за договором факторингу № 27/03/25 (а.с.26) Товариство прийняло від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» реєстр боржників № 6 від 27.05.2025 кількістю 5404 та оплатило отримані вимоги, про що свідчать дані платіжної інструкції №724 від 30.05.2025 та листа на уточнення платежу № ФК/3236 від 19.06.2025 (а.с.28). За даними витягу з реєстру боржників № 6 від 27.05.2025 до договору факторингу № 27/03/2025 позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 73936554 від 15.01.2025 в сумі 23869,07 грн, з яких: 15500 грн заборгованість за основною сумою боргу, 154,07 грн заборгованість за відсотками, 7440 грн заборгованість по процентах за понадстрокове користування кредитом, 775 грн - заборгованість за комісією за надання кредиту (а.с.29). Отже, у відповідності до умов зазначеного договору факторингу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату прийняло належні клієнтам права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників, зокрема до відповідача за вище зазначеним кредитним договором. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № № 73936554 від 15.01.2025 станом на 27.05.2025 за [PERSON] рахується заборгованість в загальному розмірі 23869,07 грн, з яких: 15500 грн заборгованість за основною сумою боргу, 154,07 грн заборгованість за відсотками, 7440 грн заборгованість по процентах за понадстрокове користування кредитом, 775 грн - заборгованість за комісією за надання кредиту (а.с.17-19). Із вказаного розрахунку вбачається, що відповідач не здійснював жодних платежів за кредитним договором. Вирішуючи правомірність заявлених позовних вимог суд зазначає про таке. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст.11 ЦК України, зокрема, ними є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію, пов`язану з наданням кредиту. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Кредитні договори підписані електронним підписом позичальника, шляхом використання одноразового ідентифікатора, відповідають вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та вимогам до кредитних договорів. Кредитні кошти надані в безготівкову порядку. Проте, доказів повернення отриманих коштів відповідачем матеріали справи не містять. Зважаючи на оформлені у встановленому порядку кредитні договори та договори факторингу, позивач є належним стягувачем неповернутих кредитних коштів, процентів за користування ними та комісії з боржника. Сукупністю досліджених судом доказів, які містяться в матеріалах справи, доведено наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства в частині стягнення суми основних зобов`язань, відсотків за користування кредитом та комісії за його надання в заявлених позивачем розмірах. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по процентах за понадстрокове користування кредитом у розмірі 7440 грн суд зазначає про таке. Розділом 10 кредитного договору № 73936554 від 15.01.2025 визначено відповідальність сторін договору та порядок вирішення спорів. Так, зокрема, відповідно до п.10.5 та п.п.10.5.1 кредитного договору у разі порушення строків повернення кредиту позичальником якщо сума кредиту, що надається позичальнику за договором, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення договору, користування кредитом понад встановлений договором строк нараховуються проценти за понадстрокове користування кредитом (його частиною) в розмірі, визначеному п.2.2. Договору (4%) за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. За положеннями ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність: розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Термін «користування чужими коштами» Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно). Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду в пункті 79 постанови від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 зазначила, що підстав відступити від указаних вище правових висновків немає. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначаються Законом України «Про споживче кредитування». Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 12 вказаного Закону у договорі про споживчий кредит зазначаються, зокрема, інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит. Судом встановлено, що строк кредитування за договором № 73936554 становить 7днів. Відповідач порушив взяті за кредитним договором № 73936554 від 15.01.2025 зобов`язання та у визначений договором строк отримані в кредит кошти не повернув, відсотків за користування ними не сплатив. На підставі наведеного суд прийшов до висновку, що обумовлене сторонами у пункті 10.5.1. договору № 73936554 від 15.01.2025 право кредитодавця на нарахування процентної ставки за понадстрокове користування кредитом (його частиною) в розмірах, визначених п.2 договору (4 %) за кожен день такого користування, є узгодженою мірою відповідальності за прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, а саме іншим платежем, який застосовується чи стягується при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит. На підставі викладеного суд приходить висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача процентів за понадстрокове користування кредитом у розмірі 7440 грн. Відтак, суд знаходить підстави для часткового задоволення позовний вимог Товариства та стягнення зі [PERSON] заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 16429,07 грн. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, судові витрати підлягають розподілу пропорційно до розміру задоволених вимог. Загальна ціна позову складала 23869,07 грн. Судом задоволено вимоги на суму 16429,07 грн, що становить 68,83 % від ціни позову (16429,07*100/23869,07). На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1667,33 грн (2422,40 грн/100 х 68,83%).

Outcome: partial