Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

17 листопада 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи це тим, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 2023 року, від якого сторони мають одну малолітню дитину. Позивачка вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося через подружню зраду чоловіка, сімейні відносини між сторонами припинені 06 листопада 2025 року і більше не поновлювались. Позивачка наполягає, що подальше перебування у шлюбі з [PERSON] неможливе, просить шлюб розірвати і стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з суми сплаченого судового збору. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Дацишина М. В. у судове засідання не з`явилися, звернулись до суду з письмовими заявами, в яких просили справу розглядати за їх відсутності, на розірванні шлюбу наполягали. Відповідач [PERSON] у судове засідання на повторний виклик не з`явився, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідно до змісту ч. 7 ст. 128, п. п. 1, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Як вбачається з відповіді № 13.1-16/50/2025 від 18 листопада 2025 року Старостинського округу № 1 Плужненської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, місце проживання [PERSON] зареєстроване у [ADDRESS] . Судові повістки відповідачу [PERSON] направлялися на адресу зареєстрованого місця проживання. Надіслані [PERSON] судові повістки на 14 січня 2026 року та на 19 лютого 2026 року були вручені відповідачу. Судова повістка на 09 грудня 2025 року повернулася до суду без вручення з довідкою Укрпошти про причини повернення: за зазначеною адресою адресат відсутній. За таких обставин суд вважає, що [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Припинення шлюбу визначено главою 11 Сімейного кодексу України. Враховуючи вказані обставини, суд вважає за доцільне застосувати в даному випадку вимоги вказаної глави з урахуванням заявлених вимог. Згідно вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вправі постановити рішення про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 28 вересня 2023 року Ізяславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) актовим записом № 141, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 28 вересня 2022 року, копія якого додана до матеріалів справи. Від вказаного шлюбу сторони мають одну малолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, доданої до матеріалів справи. Позивачка у позовній заяві повідомила, що сімейні стосунки між сторонами припинені 06 листопада 2025 року та більше не поновлювались. Відповідач жодних заперечень проти вказаної обставини суду не подав. Також, судом встановлено, що фактично підстав вважати можливим збереження сім`ї немає, шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують, про що у позовній заяві підтвердила позивачка, чого не спростував відповідач. Намірів на відновлення сімейних стосунків позивачка не має. Відповідач проти задоволення позовних вимог жодних заперечень не надав. Суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Зважаючи на відсутність будь-яких підстав для примирення сторін, на те, що подружжя фактично припинило шлюбні стосунки, враховуючи категоричну позицію позивачки про необхідність розірвання шлюбних відносин, та відсутність заперечень з боку відповідача, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та їх малолітньої дитини. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати, які складаються з суми сплаченого судового збору 1211,20 грн.

Outcome: approved