Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги наступним. 16.09.2017 позивачем було укладено шлюб з [PERSON] , зареєстрований Маріупольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 779. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] . З часом почуття любові, поваги та розуміння в родині згасли, стосунки зіпсувались, зберегти родину не вдалося. За таких обставин, враховуючи, що позивач та відповідач проживають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства, [PERSON] просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] . Провадження у справі відкрито 17.11.2025, відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України, вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін). Представник позивача просив суд здійснити розгляд справи за його відсутність та відсутність [PERSON] та задовольнити заявлені вимоги. [PERSON] в судовому засіданні не заперечував щодо розірвання шлюбу, зважаючи на позицію позивача щодо відсутності бажання його збереження. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає. що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 16.09.2017 04 між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було укладено шлюб, зареєстрований Маріупольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 779. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про одруження, копія якого долучена до матеріалів справи. Після реєстрації шлюбу [PERSON] прізвище не змінювала. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження (копія долучена до матеріалів справи). Як зазначила [PERSON] в позові, подружні стосунки припинено. З вересня 2023 сторони не ведуть спільне господарство та проживають окремо один від одного. Збереження сім`ї не є можливим. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. [PERSON] під час розгляду справи не спростовувались обставини, зазначені в позові, в частині особистих немайнових відносин. Відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, поважаючи позицію [PERSON] . Так, під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про можливість примирення подружжя. Як свідчать матеріали справи, [PERSON] звернулась з даним позовом в листопаді 2026 і станом на день розгляду справи її бажання розірвати шлюб з відповідачем є незмінним. Відповідно до приписів ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Беручи до уваги вищенаведене, з огляду на те, то позивач з часу звернення до суду не змінив свою думку щодо відсутності можливості збереження сім`ї з [PERSON] , суд приходить до висновку, що збереження шлюбу не буде відповідати інтересам сторін, а отже вважає за можливе задовольнити заявлені вимоги. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Разом з тим, під час розгляду справи було встановлено, що після реєстрації шлюбу [PERSON] прізвище не змінювала. За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved