Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпра звернувся представник [PERSON] адвокат Коган Р.В. з позовом до [PERSON] про стягнення компенсації в розмірі 1/2 частки відчуженого спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначав, що між [PERSON] та [PERSON] , 19 жовтня 2013 було укладено шлюб. Наразі, Індустріальним районним судом м. Дніпра розглядається справа № 202/1847/25 щодо розірвання шлюбу. У період шлюбу сторонами було придбано спільне сумісне майно, а саме: автомобіль RENAULT CLIO, державний номер [NUMBER] . Згідно відомостей РСЦ ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях, які надані на адвокатський запит, за [PERSON] було зареєстровано 30.11.2019 автомобіль RENAULT CLIO, 2012 р.в, об?єм 1461 см3., який 03.10.2024 було перереєстровано на нового власника [PERSON] , згідно договору купівлі-продажу від 03.10.2024. Позивач не заперечує щодо продажу спільного автомобіля, оскільки, користуватися ним за призначенням вона не планує та не планувала, однак, враховуючи, що спірний автомобіль був набутий сторонами за час шлюбу, то таке майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу, а тому просила стягнути компенсацію 1/2 частки від його ринкової вартості в сумі 123 243, 10 грн. Представник [PERSON] адвокат Біжко Ю.О. подала зустрічний позов до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення грошової компенсації. В обґрунтування позовної заяви зазначала, що у період шлюбу сторони дійшли згоди проживати у квартирі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зазначена квартира була без ремонту придатного для проживання та без належного оздоблення. За період спільного проживання, [PERSON] в інтересах сім`ї було здійснені ремонтні та оздоблювані роботи у зазначеній квартирі, а також придбано майно, техніка, меблі, тощо для оздоблення квартири, як за готівкові кошти, так і за кредитні, на підставі кредитних договорів, які було оформлено на ім`я [PERSON] . У [PERSON] перелік та докази щодо придбання будівельних матеріалів, які були використані під час ремонту квартири, а також на меблі, техніку, тощо, збереглися лише частково. Так, сторонами для потреб сім`ї, на які збереглися докази придбання, було придбано майно на загальну суму - 142 382, 02 грн., а саме: смартфон Apple Iphone 12, 128 Gb Purple 27 498, 00 грн.; кавомашина [PERSON] 18 499, 00 грн.; відпарювач 6 999, 00 грн.; стайлер Філіпс 1 499, 00 грн.; бойлер Горенье 5 209, 00 грн.; самокат 10 998, 90 грн.; повербанк 1 799, 00 грн.; мобільний телефон Редмі 5 800, 00 грн.; мобільний телефон Галаксі [NUMBER] 8 499, 00 грн.; мобільний телефон Галаксі А 30с 5 799, 00 грн.; штора для ванни 4 382, 40 грн.; світильник світодіодний 1 135 грн.; соковижималка 714 грн.; кухонні меблі 7 840 грн.; кухонна плита 2 109 грн.; будівельні матеріали (двері) 2 446, 45 грн.; пилосос 2 699 грн.; кахель 9 836, 57 грн.; штора для ванни 4 382, 40 грн.; стіл 799 грн.; крісла 3 420 грн.; коврові доріжки - 2 422, 30 грн.; меблі шафи 7 596, 00 грн. Після розірвання шлюбу сторони дійшли згоди, що відповідно використані будівельні матеріали, меблі, техніка та інше оздоблення квартири [PERSON] залишиться в її розпорядженні, а автомобіль Renault Clio, 2012 року випуску, придбаний у період шлюбу залишиться у [PERSON] . Однак, з невідомих підстав [PERSON] без будь-яких попереджень, мирних урегулювань поділу майна подружжя вирішила звернутися до суду із первісним позовом. Станом на сьогодення, перелічене майно знаходиться у володінні та розпорядженні [PERSON] , майно відповідно перебуває у її квартирі та вона його використовує одноособово. Отже, оскільки [PERSON] заволоділа в односторонньому порядку майном, яке придбалось подружжям у період шлюбу, як за готівкові так і за кредитні кошти у розмірі 142 382, 02 грн., просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , придбане майно у період шлюбу: смартфон Apple Iphone 12, 128 Gb Purple; кавомашина [PERSON] ; відпарювач; стайлер Філіпс; бойлер Горенье; самокат; повербанк; мобільний телефон Редмі; мобільний телефон Галаксі [NUMBER] ; мобільний телефон Галаксі А 30с; штора для ванни; світильник світодіодний; соковижималка; кухонні меблі; кухонна плита; будівельні матеріали (двері); пилосос; кахель; стіл; крісла; коврові доріжки; меблі шафи; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію замість його частки у праві спільної сумісної власності, у розмірі 1 / 2 вартості придбаного у період шлюбу майна у розмірі 71 191, 01 грн.; визнати особисте право власності [PERSON] на смартфон Apple Iphone 12, 128 Gb Purple; кавомашина [PERSON] ; відпарювач; стайлер Філіпс; бойлер Горенье; самокат; повербанк; мобільний телефон Редмі; мобільний телефон Галаксі [NUMBER] ; мобільний телефон Галаксі А 30с; штора для ванни; світильник світодіодний; соковижималка; кухонні меблі; кухонна плита; будівельні матеріали (двері); пилосос; кахель; стіл; крісла; коврові доріжки; меблі шафи. Представник [PERSON] адвокат Коган Р.В. надав відзив на зустрічну позовну заяву в якому зазначив, що [PERSON] не надано доказів, що все перераховане майно було придбано саме для сім`ї, а не для користування третіми особами. Наприклад, смартфон Apple Iphone 12, мобільний телефон Redmi, мобільний телефон Galaxy, мобільний телефон [PERSON] є річчю індивідуального користування, а не спільного, а [PERSON] взагалі є річчю для жіночого користування, оскільки, підходить лише для довгого волосся. Речі, які були перераховані [PERSON] не перебувають у користуванні відповідача за зустрічною позовною заявою, а доказів зворотного не надано. Також звертав увагу, що наявність квитанцій не свідчить про те, що речі дійсно були куплені саме позивачем. Також зазначав, що перелічені речі взагалі невідомі [PERSON] і у її користуванні ніколи не перебували. Окрім цього перераховані речі були придбані у 2014, 2019, 2020, 2021 роках, а отже, вартість на сьогодні є значно меншою, оскільки речі є вживаними або такі речі можуть бути вже в неробочому стані. Квартира за адресою: [ADDRESS] не потребувала ремонту, як зазначає у своєму зустрічному позову [PERSON] , а доказів зворотного надано не було. Враховуючи, що відсутні дані про придбання сторонами під час шлюбу цього майна, його дійсна вартість, не доведено наявність на час розгляду справи цього майна, просив відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви. Представник [PERSON] адвокат Коган Р.В. надав додаткові пояснення в справі в яких зазначав, що на виконання ухвали Індустріального районного суду м. Дніпра в справі № 202/4216/25, ТСЦ МВС № 1242 надало копію договору купівлі-продажу транспортного засобу №1242/2024/4913825, RENAULT CLIO, об`єм 1461 см3., кузов [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . Згідно вищевказаного договору вартість транспортного засобу RENAULT CLIO, об`єм 1461 см3., кузов [NUMBER] , державний номер [NUMBER] складає 120 000 грн. Вартість транспортного засобу є значно заниженою і не відповідає ринковій вартості автомобіля за схожими характеристиками. Оскільки, власником всього спірного майна значиться за документами третя особа, яка не є стороною в справі - провести оцінку майна неможливо. Позивач звернувся до судового експерта Дроздова Юрія Володимировича з потребою у проведенні оцінки майна за схожими характеристиками, оскільки доступу до транспортного засобу позивач не має. Згідно висновку № 21/09/2025 експертного авто товарознавчого дослідження про оцінку колісного транспортного засобу від 29.09.2025 року середня ринкова вартість ідентичного колісного транспортного засобу - автомобіля «Renault Clio», об`єм двигуна 1 461 см. куб., номер кузову (VIN) [NUMBER] , реєстраційний номерний знак [NUMBER] , станом на 22.04.2025, може становити: 231 720 грн. Отже, ринкова вартість спірного авто становить 231 720 (двісті тридцять одна тисяча сімсот двадцять) грн. 00 коп. Відповідач відчужив спірний автомобіль без повідомлення про це [PERSON] та без отримання її згоди, а отже, на думку позивача, буде справедливим стягнення компенсації з відповідача за спірний транспортний засіб, в розмірі 1/2 ринкової вартості відчуженного спільного майна подружжя. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра від 04.09.2025 прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення грошової компенсації. Вимоги зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення грошової компенсаціїоб`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення компенсації в розмірі 1/2 частки відчуженого спільного майна подружжя. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра від 05.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення компенсації в розмірі 1/2 частки відчуженого спільного майна подружжя та за зустрічною позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення грошової компенсації до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача підтримав, викладені обставини і вимоги у позові та наполягав на його задоволенні. Заперечував щодо задоволення зустрічної позовної заяви. Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Зустрічний позов підтримала та просила задовольнити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, приходить до таких висновків. Між [PERSON] та [PERSON] , 19 жовтня 2013 було укладено шлюб, який зареєстровано Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про що було складено відповідний актовий запис №1528 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 19 жовтня 2013 року. Під час шлюбу перебування у зареєстрованому шлюбі сторони придбали автомобіль RENAULT CLIO, об?єм 1461 см3., кузов [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплене у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або в позасудовому порядку. Згідно з частинами першою, другою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Стаття 60 СК України містить норму про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Водночас зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі у судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17. Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суть поділу майна полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При ухваленні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, в зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням переліку об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення вартості. Згідно з частинами другою і третьою статті 372 ЦК України в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Вирішуючи спори між подружжям про поділ майна, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. У постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 711/2302/18 викладений загальний правовий висновок про те, що статтями 60, 70 СК України, статтею 368 ЦК України передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява одного з подружжя про те, що річ була куплена на її особисті кошти, не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Судом встановлено, що автомобіль RENAULT CLIO, об`єм 1461 см3., кузов [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , набутий у власність сторонами за час перебування у зареєстрованому шлюбі та за спільні кошти, а тому вказане рухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу між ними у рівних частках. Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №1242/2024/4913825 від 03.10.2024 [PERSON] продав [PERSON] транспортний засіб RENAULT CLIO, об`єм 1461 см3., кузов [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . Згідно договору ціна транспортного засобу склала 120 000 гривень. Отже, [PERSON] розпорядився спільним майном подружжя на власний розсуд, без згоди [PERSON] , уклавши договір купівлі-продажу автомобіля зі своєю матір`ю [PERSON] за ціною 120 000 грн. Згідно висновку № 21/09/2025 експертного автотоварознавчого дослідження про оцінку колісного транспортного засобу від 29.09.2025, який надано представником [PERSON] , середня ринкова вартість ідентичного колісного транспортного засобу - автомобіля «Renault Clio», об`єм двигуна 1 461 см. куб., номер кузову (VIN) [NUMBER] , реєстраційний номерний знак [NUMBER] , станом на 22.04.2025, може становити: 231 720 (двісті тридцять одна тисяча сімсот двадцять) грн. 00 коп. Представником [PERSON] адвокатом Біжко Ю.О. надано висновок експерта № 10411 від 24.11.2025 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження ринкова вартість автомобіля Renault Clio, державний реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , становить 166077,22 грн. Сторони правочинів повинні діяти добросовісно, й у випадку порушення цього обов`язку вони позбавляються захисту (стаття 13 ЦК України). Відчуження одним із подружжя спільного майна за ціною, яка в два рази нижча за ринкову вартість цього майна, без згоди іншого з подружжя, є порушенням права цього подружжя на мирне володіння своїм майном та отримання за нього справедливої ціни. Такі дії не можна визнати добросовісними. У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції іншому з подружжя (співвласнику) у зв`язку з припиненням його права на спільне майно. При цьому вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям визначається на час розгляду справи, а не на час продажу майна одним із подружжя проти волі іншого. Аналогічний підхід сформульовано у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц. У постанові Верховного Суду від 21 травня 2025 року у справі № 161/2621/24 вказано, що «дії відповідачки щодо продажу спільного майна подружжя без передачі позивачеві вартості 1/2 частини грошових коштів, виручених від продажу цього майна, засвідчують суперечливу поведінку, яка є проявом недобросовісності, суперечить чесній діловій практиці та є недопустимою». Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а в разі недосягнення згоди - з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли під час розгляду вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 вказувала, що з метою захисту порушеного права власності одного з подружжя при відчуженні іншим з подружжя спільного майна без отримання відповідної згоди, визначаючи розмір грошової компенсації частини вартості спірного майна, стягненню у вигляді компенсації підлягає дійсна (ринкова) вартість відчуженого майна або ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Висновок експерта № 10411 від 24.11.2025 складено за результатами проведення експертного дослідження саме спірного автомобіля, однак на момент проведення огляду автомобіль перебував у власності іншої особи вже більше року. Враховуючи вищевикладене, визначаючи розмір грошової компенсації вартості транспортного засобу, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] , суд враховує висновок експерта № 21/09/2025 від 29.09.2025, яким визначено середню ринкову вартість ідентичного колісного транспортного засобу. Враховуючи, що автомобіль марки RENAULT CLIO, державний номер [NUMBER] , відчужено [PERSON] без згоди [PERSON] , з врахування зазначених вище норм, суд доходить висновку про необхідність задоволення в цій частині позову частково, та стягнення з [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) на користь [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки RENAULT CLIO, державний номер [NUMBER] , в сумі 115 860 грн. Щодо зустрічної позовної заяви. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша,третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)). [PERSON] просить визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , придбане майно у період шлюбу: смартфон Apple Iphone 12, 128 Gb Purple; кавомашина [PERSON] ; відпарювач; стайлер Філіпс; бойлер Горенье; самокат; повербанк; мобільний телефон Редмі; мобільний телефон Галаксі [NUMBER] ; мобільний телефон Галаксі А 30с; штора для ванни; світильник світодіодний; соковижималка; кухонні меблі; кухонна плита; будівельні матеріали (двері); пилосос; кахель; стіл; крісла; коврові доріжки; меблі шафи; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію замість його частки у праві спільної сумісної власності, у розмірі 1 / 2 вартості придбаного у період шлюбу майна у розмірі 71 191, 01 грн.; визнати особисте право власності [PERSON] на смартфон Apple Iphone 12, 128 Gb Purple; кавомашина [PERSON] ; відпарювач; стайлер Філіпс; бойлер Горенье; самокат; повербанк; мобільний телефон Редмі; мобільний телефон Галаксі [NUMBER] ; мобільний телефон Галаксі А 30с; штора для ванни; світильник світодіодний; соковижималка; кухонні меблі; кухонна плита; будівельні матеріали (двері); пилосос; кахель; стіл; крісла; коврові доріжки; меблі шафи. В матеріалах справи відсутні докази, з яких можна було б достовірно встановити яка саме побутова техніка, меблі та інше майно перебуває у користування сторін та дійсну вартість зазначеного майна на день розгляду справи. Суд критично оцінює надані позивачем квитанції та заявки на покупку товару частинами, як докази вартості майна, оскільки вони відображають ціну техніки на момент її придбання, деяка з яких понад 10 років тому. З огляду на можливий тривалий термін експлуатації, фізичний та моральний знос, а також динаміку ринкових цін, первинна вартість об`єктів не відповідає їхній актуальній ринковій вартості на час вирішення спору. Таким чином, зазначені документи не можуть бути покладені в основу розрахунку суми грошової компенсації. Враховуючи, що [PERSON] не надано доказів на підтвердження наявності спірного майна у користуванні [PERSON] та доказів щодо дійсної вартості майна на день розгляду справи, а тому зустрічна позовна не підлягає задоволенню.

Outcome: partial