Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи: позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом (а.с. 1-3), який підписаний ним та його представником адвокатом Воробцем Р.М., до відповідачів: [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Долинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано Франківської області Івано Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому просить: - визнати його батьком [PERSON] , [INFO] ; - внести зміни до актового запису про народження, змінивши прізвище і по батькові дитини (з « [PERSON] » на « [PERSON] » і з « [PERSON] » на « [PERSON] » та вказати його в графі «батько». В обґрунтування позовних вимог зазначив, що не зважаючи на те, що відповідачка [PERSON] з 02.03.2012 до 2021 року перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] , він з нею ще з 2014 року перебував в близьких стосунках, а тому саме він є батьком [PERSON] , [INFO] . Проте, оскільки відповідачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] , батьком дитини вказаний останній, а не він. На даний час він з відповідачкою [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі і враховуючи те, що він є біологічним батьком дитини [PERSON] , що підтверджується генетичним тестом, просить визнати його батьком дитини та внести відповідні зміни у актовий запис про народження дитини. Представник відповідача [PERSON] адвокат Комарницький Е.Г. подав відзив (а.с. 30-32) в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю таких. Суть заперечення проти позову зводиться до того, що: - позивачем пропущено визначений ч. 2 ст. 129 СК України строк позовної давності (один рік від дня коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство), оскільки про своє потенційне батьківство позивач знав ще з 2020 року, коли було проведено дослідження №28475 від 13.11.2020, яким виключена ймовірність його батьківства відносно дитини [PERSON] ; - наданий позивачем висновок та звіт щодо генетичних тестів для встановлення біологічного батьківства №487/25 від 23.05.2025, не може бути належним доказом у цій справі, оскільки такий не містить відмітки про те, що експерт був попереджений про відповідальність у порядку визначеному ст. 102 ЦПК України. Також зазначив, що він від дня народження дитини піклується про нього і добровільно надає кошти на його утримання. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Воробець Р.М. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у пред`явленому позові. У судове засідання призначене 18.02.2026 не з`явився, подав заяву (а.с. 139), про розгляд справи без його та позивача участі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Комарницький Е.Г. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пославшись на обставини зазначені у відзиві. У судове засідання призначене 18.02.2026 не з`явився, подавши заяву (а.с. 142-143), про розгляд справи без їх участі. Додатково зазначив, що саме бажання позивача визнання його батьком після більше десяти років від народження дитини є порушенням його і дитини інтересів. У судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] адвокат Кажук В.Б. позовні вимоги визнав та просив такі задовольнити. У судове засідання призначене 18.02.2026 не з`явився, подав заяву (а.с. 138), по розгляд справи без його та відповідачки участі. Представниця третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Долинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано Франківської області Івано Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України М.Шеремета у судове засідання не з`явилась, 07.10.2025 подала заяву (а.с. 83), про розгляд справи без її участі. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: 18 червня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Представник відповідача [PERSON] адвокат Комарницький Е.Г. 15.07.2025 подав відзив. 28 липня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представниця третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Долинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано Франківської області Івано Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України М.Шеремета 07.10.2025 подала заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Комарницький Е.Г. 16.09.2025, 24.09.2025, 08.10.2025, 15.10.2025, 29.10.2025, 06.11.2025, 11.12.2025 подав заяви про відкладення судових засідань у зв`язку із його тимчасовою непрацездатністю та зайнятістю в іншій справі. Представник позивача [PERSON] адвокат Воробець Р.М. 15.10.2025 та 03.12.2025 подав заяви про відкладення судових засідань у зв`язку із його зайнятістю в іншій справі. Представники сторін 18.02.2026 подали заяви про розгляд справи без їх участі. Беручи до уваги те, що учасники справи в судове засідання призначене 18.02.2026 не з`явились, суд ухвалює рішення без участі учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенню ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З урахуванням того, що ухвалення рішення відбулось за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 268 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: матеріалами справи встановлено, що відповідачка [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 15) [PERSON] та відповідач [PERSON] з 02.03.2012 до 12.02.2021 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією рішення Долинського районного суду Івано Франківської області, від 12.01.2021, яке набрало законної сили 12.02.2021, справа №343/1145/20 (а.с. 11-13). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №163 (а.с. 9), відповідачі [PERSON] та [PERSON] зазначені батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно із результатом дослідження №28475 аналізу ДНК на батьківство від 13.11.2020 (а.с. 14), ймовірність батьківства [PERSON] відносно дитини [PERSON] становить 0%. Відповідно до висновку та звіту щодо генетичних тестів для встановлення біологічного батьківства від 23.05.2025 (а.с. 16-17), ймовірність споріднення [PERSON] , як батька, та [PERSON] , як дитини, становить 99,9999%. Для проведення даного тесту, 16.05.2025 в приймальний пункт з`явились (осіб встановлено шляхом перевірки документів, що посвідчують особу): [PERSON] (ймовірний батько), [PERSON] (мати) та [PERSON] (дитина), у яких, в присутності свідка, було відібрано біологічний матеріал (мазки із слизових оболонок рота). Отже, суд встановив, що позивач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] , яка в момент народження дитини перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] , а тому батьком дитини записаним останній, а не він, через що існує спір про батьківство. Спірні правовідносини у даній справі виникли через спір між позивачем [PERSON] , як особою, яка вважає себе батьком дитини [PERSON] , та відповідачем [PERSON] , як чоловіком відповідачки на момент народження дитини. ІV. Оцінка суду: суд, заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, долучені на обґрунтування позову, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, взявши до уваги визнання позову відповідачкою [PERSON] , заперечення відповідача [PERSON] , позицію третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з такого. Частиною 1 статті 2 Цивільно процесуального кодексу України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 7 Конвенції про права дитини визначено, що дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Статтею 51 Конституції України, частиною 2, 3 статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. При цьому, ч. 1 ст. 129 СК України передбачено, що особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Визнання батьківства за рішенням суду розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини (постанова Верховного Суду від 15.04.2021, справа № 645/1098/18, провадження № 61-759св21). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Доказами у справі про визнання батьківства можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. За загальним правилом визнання батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для визнання батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Вказане відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 16.05.2018, справа № 591/6441/14-ц, провадження № 61-6030св18. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved