Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Орло Ю.В., звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок загальною площею 46.7 кв.м. за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку площею 2.1797 гектарів з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3220687600:05:001:0010, яка знаходиться на території Богуславської ОТГ, Хохітвянська сільська рада. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. [INFO] померла мати сторін у справі [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно - житловий будинок по [ADDRESS] та земельної ділянки на території Хохітвянської сільської ради. Позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері. Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що на день смерті спадкодавця із останньою були зареєстровані її сини відповідачі у даній справі. Позивач має намір оформити право власності на житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] та на земельну ділянку сільськогосподарського призначення. Відповідачі в свою чергу жодних дій не вчинили щодо подання заяв про прийняття спадщини чи відмови від неї. Вказані обставини змусили її звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. З цих підстав просить позов задовольнити. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягають та просять задовольнити. В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився за невідомою суду причиною, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення від нього не надходило. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідив матеріали справи, оцінив наявні у справі письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 321 ЦК України, відповідно до якої право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом; Статтею 391 ЦК України, за якою власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами першою та другою ст. 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно із ч. 1-3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Одним із способів набуття права власності є спадкування, поняття якого закріплено статтею 1216 ЦК України та визначено як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У свою чергу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Положеннями ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. У постановах Верховного Суду: від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17 (провадження № 61-38452ск18), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19) зроблено висновок про те, що державна реєстрація позивача у спірному житловому будинку сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті матері за адресою реєстрації. Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) вказав, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Суд приймає до уваги всі подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 06.03.2020 [PERSON] померла [INFO] в с.Івки, Київська область. а.с.10. Згідно облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2016-2020рр вбачається, що житловий будинок в [ADDRESS] належить [PERSON] . а.с.12-14. Згідно довідки № 243/11-14 від 10.10.2025, яка видана Виконавчим комітетом Богуславської міської ради, на момент смерті [PERSON] були зареєстровані, але не проживали відповідачі по справі. а.с.28. Згідно довідки КП КОР «Київське обласне БТІ» № БЦ-1670 від 28 жовтня 2025 року станом на 01 січня 2013 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано. а.с.17. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія КВ №3115172, на підставі розпорядження Богуславської райдержадміністрації від 07.07.2004 № 272, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,18 га пай № [NUMBER] Хохітвянська сільська рада Богуславського району Київської області, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва. а.с.21. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-9982801032025 від 22.10.2025, на праві власності [PERSON] належить земельна ділянка площею 2.1797 гектарів з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3220687600:05:001:0010, яка знаходиться на території Богуславської ОТГ (колишні Богуславський район, Хохітвянська сільська рада). а.с.22-27. В матеріалах справи наявні заяви відповідачів про відмову від спадщини на користь сестри позивача у справі [PERSON] а.с.29-32. З копії матеріалів спадкової справи № 147/2025 після смерті [INFO] [PERSON] вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті матері до нотаріуса звернулася [PERSON] а.с.51-79. Листом державного нотаріуса Богуславської державної нотаріальної контори № 01-16/705 від 11 листопада 2025 року позивачу було роз`яснено що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на все майно неможливо, оскільки відповідачі на день смерті спадкодавця були зареєстровані разом із померлою. а.с.11. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п. 11 ч. 1ст. 346 ЦК України). Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року). Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.05.2013р. № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування. Судам при вирішенні справ цієї категорії необхідно згідно із нормами, що регулюють підстави виникнення права власності на нерухоме майно, та нормами щодо складу спадщини перевіряти, чи належав та на якій правовій підставі об`єкт нерухомості спадкодавцеві. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а згідно ст. 5 Кодексу, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В судовому засіданні встановлено, що позивач має перешкоди в оформленні спадкових прав після смерті матері - спадкодавця [PERSON] , у зв`язку із чим відповідно до ст.1216-1218 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved