Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами, в якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість у загальному розмірі 47 510,77 грн, судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 серпня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «ІНКАСО ФІНАНС» та [PERSON] укладено договір № 3197510584-103364, який був оформлений в електронній формі шляхом заповнення відповідачкою заявки на отримання кредиту із підтвердженням волевиявлення за допомогою одноразового ідентифікатора. Згідно з умовами договору відповідачці було надано кредит у сумі 3000,00 грн строком користування 20 днів із встановленням процентної ставки 1,95 % за кожен день користування кредитними коштами. Позивач зазначає, що первісний кредитор свої зобов`язання виконав належним чином та перерахував відповідачці кредитні кошти, однак остання зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлений строк не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Станом на день формування позовної заяви заборгованість за цим договором становить 22 373,00 грн, з яких 3000,00 грн основний борг та 19373,00 грн нараховані проценти. Крім того, 17 липня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір № 75665784, який також оформлено в електронній формі. Відповідно до його умов відповідачці було надано позику у сумі 8500,00 грн із встановленням процентної ставки 1,99 % за кожен день користування коштами. Позивач зазначає, що грошові кошти були перераховані відповідачці, однак зобов`язання щодо їх повернення та сплати процентів не виконані, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Станом на день звернення до суду заборгованість за цим договором становить 25 137,77 грн, з яких 8500,00 грн основний борг, 16 482,21 грн нараховані проценти, 136,00 грн інфляційні втрати та 19,56 грн три відсотки річних. Позивач зазначає, що право вимоги за вказаними договорами перейшло до нього на підставі договорів відступлення права вимоги. Так, 21 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого останньому були відступлені права вимоги, зокрема за договором № 3197510584-103364, а 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір відступлення права вимоги, на підставі якого права вимоги перейшли до позивача. Аналогічно, 27 січня 2022 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір відступлення права вимоги за договором № 75665784, а 10 січня 2023 року такі права вимоги були відступлені ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». У зв`язку з переходом права вимоги до позивача та невиконанням відповідачкою зобов`язань за договорами, позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача Єськова О.В. позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях. Додатково зазначила, що строк дії спірних договорів не обмежувався первісним строком користування кредитними коштами, а діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Вказала, що нарахування процентів здійснювалося в межах погоджених сторонами умов договорів та в межах строку їх дії, а тому сума заборгованості визначена правомірно. Представник позивача також просила суд стягнути з відповідачки судові витрати, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000 грн, посилаючись на укладений договір про надання правничої допомоги та акт виконаних робіт, а також з урахуванням того, що адвокат брала участь у судовому засіданні та здійснювала представництво інтересів позивача у даній справі. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Родіков І.С. позовні вимоги не визнали. Зазначили, що проценти за обома договорами могли бути нараховані лише в межах погодженого сторонами строку користування кредитними коштами, а після спливу такого строку їх нарахування є неправомірним. Вказували, що позивач безпідставно здійснив нарахування процентів за межами строку фактичного користування кредитом. Разом з тим, сторона відповідача не заперечувала факту укладення між сторонами відповідних договорів в електронній формі та факту отримання відповідачкою грошових коштів. Альтернативного розрахунку заборгованості за кожним із договорів із визначенням конкретної суми, яка, на думку сторони відповідача, підлягає стягненню, суду надано не було, як і не визначено остаточно розміру вимог, які визнаються або не визнаються за кожним договором окремо. Заяви та клопотання сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 22 травня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 02 червня 2025 року представник відповідачки - адвокат Родіков І.С. - подав заяву про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 21 липня 2025 року справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 02 вересня 2025 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Розгляд справи здійснювався з забезпеченням участі представника позивача в режимі відеоконференції. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено, що 02 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНКАСО ФІНАНС» та [PERSON] укладено договір № 3197510584-103364 в електронній формі шляхом акцепту оферти та підтвердження волевиявлення відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов договору відповідачці було надано кредит у сумі 3000,00 грн строком користування 20 днів із встановленням процентної ставки 1,95 % за кожен день користування кредитними коштами. Нарахування процентів здійснювалося за фактичну кількість днів користування кредитом. Також судом встановлено, що 17 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір № 75665784 в електронній формі. Згідно з його умовами відповідачці було надано позику у сумі 8500,00 грн із встановленням процентної ставки 1,99 % за кожен день користування позикою. Факт укладення зазначених договорів в електронній формі та отримання відповідачкою грошових коштів стороною відповідача не заперечувався. З наданих суду розрахунків убачається, що станом на день звернення до суду заборгованість за договором № 3197510584-103364 становить 22 373,00 грн, з яких 3000,00 грн - основний борг та 19 373,00 грн - проценти. Заборгованість за договором № 75665784 становить 25 137,77 грн, з яких 8500,00 грн - основний борг, 16 482,21 грн - проценти, 136,00 грн - інфляційні втрати та 19,56 грн - три відсотки річних. Судом також встановлено, що 21 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги, зокрема за договором № 3197510584-103364. 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір відступлення права вимоги, на підставі якого право вимоги за зазначеним договором перейшло до позивача. Аналогічно, 27 січня 2022 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір відступлення права вимоги за договором № 75665784, а 10 січня 2023 року право вимоги за цим договором було відступлено ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Позивач набув право вимоги до відповідачки за вказаними договорами в порядку відступлення права вимоги та є належним кредитором у спірних правовідносинах. Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного зобов`язання, непогашення відповідачем заборгованості за ним, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Оцінка суду: Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак ( ст.6 ЦПК України). Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Поняття договору позики наведене у ст. 1046 ЦК України, відповідно до ч.1 якої за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За приписами ч. 1 та 3 ст. 1049 ЦК України встановлений обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За змістом ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. Матеріалами справи підтверджено, що відповідачка взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів належним чином не виконала. Доводи сторони відповідача зводяться до того, що проценти могли бути нараховані лише в межах строку користування кредитом. Разом з тим, умовами договорів передбачено, що вони діють до повного виконання сторонами зобов`язань, а нарахування процентів здійснюється за фактичний період користування коштами. При цьому сторона відповідача, визнаючи можливість нарахування процентів у межах строку користування кредитом, не надала суду альтернативного розрахунку заборгованості та не визначила конкретного розміру зобов`язання за кожним із договорів. Оскільки, відповідачкою не надано доказів про виконання свого обов`язку по сплаті заборгованості за кредитними договорами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами підлягають задоволенню повністю. Розподіл судових витрат: Щодо стягнення з відповідачки судового збору у розмірі 2422,40 грн. та судових витрат у розмірі 16000 грн., які понесені у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1 п. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. З матеріалів справи вбачається, що 01.07.2025 між Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про надання правничої допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024, відповідно до акту №9 від 30.04.2025 про надання юридичної допомоги, зокрема стягнення заборгованості з боржника [PERSON] , відповідно до акту прийому - передачі наданих послуг на суму 16000,00 грн. Ці витрати не викликають в суду сумнівів, а тому відшкодування понесених ТОВ ««Коллект Центр» витрат на правову допомогу слід стягнути з відповідачки. Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14 листопада 2018 року у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11 грудня 2018 року у справі № 910/2170/18, від 10 жовтня 2019 у справі № 909/116/19, від 18 листопада 2021 року у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Враховуючи категорію справи, а також обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність,

Outcome: approved