Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

АТ «Таскомбанк» звернувся до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою в електронній формі через електронний кабінет до [PERSON] про стягнення заборгованості за №002/21182733-CK_SB від 12.07.2023 року, що становить 63 098,66 гривень, з яких суми прострочених платежів за тілом кредиту 39 999,74 гривень та суми прострочених платежів за процентами 23 098,92 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.07.2023 року між [PERSON] та АТ «Таскомбанк» підписано заяву-договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування. Заяву-договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування від 12.07.2023 року слід розуміти як кредитний договір №002/21182733-CK_SB від 12.07.2023 року. [PERSON] з 12.07.2023 року є власником поточного рахунку у гривні № [NUMBER] , який відкритий до заяви-договору на укладання договору про комплексне банківське обслуговування з номером кредитного договору №002/21182733-CK_SB. Позичальнику було встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту (що складає 200 000 гривень), з процентною ставкою за встановленим кредитним лімітом 59 %; строк користування 12 місяців з автоматичною пролонгацією. Кредитні кошти відповідачу надано у спосіб, зазначений в кредитному договорі, що підтверджується відповідною випискою. Отже, позивач, свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. Разом із тим позичальником умови договору не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, що має наслідком утворення заборгованості за договором №002/21182733-CK_SB від 12.07.2023 року, яка станом на дату даного звернення залишається непогашеною та становить 63 098,66 гривень, в тому числі заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 39 999,74 гривень та заборгованість по процентам (в т. ч. прострочена) 23 098,92 гривень. Ухвалою суду від 12.09.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 16, т.1), у позовній заяві представник позивача вказав про розгляд справи за його відсутності (а.с. 2, т.1). Такі дії не суперечать вимогам ст. 211 ЦПК України, згідно з якою учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, судові повістки на 24.11.2025 року, на 22.12.2025 року, 18.02.2026 року повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 5-8, 14-15, 17-18 т.2). Крім того, відповідач про розгляд справи повідомлена належним чином шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті судової влади України на 22.12.2025 року та на 18.02.2026 року (а.с.11, 13 т.2), відзив не подала. Згідно із п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 1?ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У ч. 2 ст. 247 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У ч. 1 ст.280 ЦПК України закріплено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно зі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи той факт, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився та не повідомив причин неявки, відзив на позов не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд постановив провести заочний розгляд цієї справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Враховуючи вищевказане, вивчивши матеріали даної справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.ч.1-2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч.3 ст 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. У ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Такі правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Судом встановлено, що 12.07.2023 року між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] підписано заяву-договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування в межах проекту «izibank», яка разом з публічною пропозицією АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в межах проекту «izibank» та тарифами банку, що розміщені на сайті АТ «ТАСКОМБАНК» [INFO] , складають договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в Мобільному застосунку izibank (а.с. 4-6, т.1). Згідно з п. 1 заяви-договору відповідач підписанням цієї заявидоговору власноручним підписом на екрані власного мобільного пристрою/смартфону в мобільному застосунку izibank, просить банк: ? відкрити на її ім`я поточний рахунок у гривні [NUMBER] для власних потреб для зберігання коштів, виконання платіжних операцій, відповідно до умов договору та вимог законодавства України, ? оформити на її ім`я безоплатно віртуальну картку Master Card World Contactless в мобільному застосунку, та/або надати фізичну пластикову платіжну картку Master Card World Contactless. Надати їй кредит на споживчі цілі у вигляді встановлення на поточному рахунку. Погодилась, що кредитний ліміт встановлено на максимально доступну суму (з урахуванням індивідуальних даних клієнта), або вказану в мобільному застосунку в подальшому, в період дії поточного рахунку, в межах максимальної суми ліміту кредитування рахунку, що складає 200 000 (двісті тисяч) гривень. Погодилася, що строк користування кредитним лімітом становить 12 місяців (365 днів) з можливістю автоматичної пролонгації на той самий строк. Їй відомо, що на кредит буде нараховуватися процентна ставка 59% річних, починаючи з дня виходу із пільгового періоду. Відповідно до п.5 позичальник підтвердила генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису (УЕП) з особистим ключем та відповідним відкритим ключем 0228018570b63a95412538beb906b3bfcc28f441b48273fa21b872c12369d26ff1, що буде використовуватися нею в мобільному застосунку izibank для вчинення правочинів (у вигляді електронного документу), розрахунково-касовому обслуговуванні та/або при отриманні банківських, платіжних та інших фінансових послуг. Визнала, що УЕП є аналогом власноручного підпису, його накладення має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису. Визнала, що ризики збитків, що можуть бути заподіяні підписувачам і третім особам у разі використання УЕП, покладаються на Клієнта. Заяву-договір відповідач підписав за допомогою цифрового власноручного підпису на екрані власного смартфону у мобільному додатку izibank. Крім того, [PERSON] шляхом накладення її УЕП підписала згоду та запевнення клієнта до договору (а.с.7-10, т.1), відповідно до якого підтвердила зокрема, що підписуючи власним УЕП в мобільному застосунку «izibank» цю згоду та запевнення клієнта до договору, що невід`ємною частиною заяви-договору, з підписанням якого в мобільному застосунку договір набуває чинності, вона: - до укладення договору ознайомлена з умовами договору, у тому числі тарифами, Правилами користування електронними платіжними засобами емітованими АТ «ТАСКОМБАНК», зокрема щодо її права змінювати персональний ідентифікаційний номер (ПІН) електронного платіжного засобу (картки) впродовж дії строку Заяви- договору, з умовами відкриття та обслуговування рахунків та обов`язком банку щодо надання їй (за вимогою) один раз на календарний місяць безоплатно виписки за рахунком за такий місяць в електронній формі в мобільному застосунку або у паперовій формі у відділенні банку, з умовами розміщення вкладу, отримання споживчого кредиту, надання та/або зміни умов надання банківських, платіжних та інших фінансових послуг банку; - зобов`язується проводити оплату банківських, платіжних послуг в строки та в розмірах передбачених тарифами банку. Відповідно до довідки № 19582/47.7 від 19.05.2025 року АТ «Таскомбанк» (а.с. 17, т.1) [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) з 12.07.2023 року є власником поточного рахунку у валюті гривня № [NUMBER] , який відкритий до заяви-анкети на укладання договору про комплексне банківське обслуговування з номером Кредитного договору №002/21182733-CK_SB від 12.07.2023 року, картки№ [NUMBER] , відкритого в АТ «ТАСКОМБАНК» (код банку 339500, ЄДРПОУ 09806443). Відповідачу було надано послугу кредитування рахунку та встановлено ліміт кредитування рахунку, видано кредитні кошти у спосіб, зазначений в кредитному договорі, що підтверджується випискою по особовим рахункам кредитного договору №002/21182733-CK_SB від 12.07.2023 року (а.с. 183-243, т.1). Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору №002/21182733-CK_SB від 12.07.2023 року та виписки по особовим рахункам [PERSON] заборгованість відповідача станом на 06.05.2025 року становить 61414,30 грн., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту 39999,74 гривень та заборгованість за процентами 41847,74 гривень, з яких сплачено 18748,82 гривень (а.с. 180-181, т.1). З копії повідомлення-вимоги від 12.06.2025 року (а.с.245) вбачається, що АТ «Таскомбанк» повідомило [PERSON] про наявність у неї простроченої заборгованості за кредитним договором №002/21182733-CK_SB від 12.07.2023 року та пред`явило вимогу про її повне погашення. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано доказів, що свідчать про погашення заборгованості в іншому розмірі та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Виписка з рахунку є первинним бухгалтерським документом відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Верховний Суд у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц (провадження №61-3689св21) дійшов правового висновку, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надані банком виписки за картковими рахунками позичальника, яким суди дали оцінку у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. Аналогічні правові висновки про те, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, викладені в постановах Верховного суду від 21 вересня 2022 року у справі №381/1647/21 (провадження №61-2539св22), від 07 грудня 2022 року у справі №298/825/15-ц (провадження №61-7567св22), від 17 грудня 2021 року у справі №278/2177/15-ц (провадження №61-22158св19). Із виписки по особовому рахунку та розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач здійснювала часткову оплату заборгованості за кредитним договором №002/21182733-CK_SB від 12.07.2023 року. Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2020 року у справі №127/23910/14-ц (провадження №61-3084св19) наголосив, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитним договором відповідач порушує взяті на себе зобов`язання за цим Договором. Як вбачається з положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, з наданих матеріалів справи вбачається, що кредитний договір було укладено, кошти за ним перераховані, банк виконав свої зобов`язання, а з боку відповідачки виникло грошове зобов`язання, яке станом на дату розгляду справи не є погашеним в повному обсязі. Зважаючи на наведені обставини, позов підлягає до задоволення та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №002/21182733-CK_SB від 12.07.2023 року в розмірі 63 098,66 гривень, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту 39 999,74 гривень та заборгованість за процентами 23 098,92 гривень. У ст. 265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України, Так, згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат,пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому у зв`язку із задоволенням позову на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору за звернення до суду, яка було оплачена ним із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору при подачі позовної заяви в електронній формі, яка становить 2422,40 гривень та підтверджується платіжною інструкцією №2162663265 від 12.08.2025 року (а.с. 3).

Outcome: approved