Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

До Близнюківського районного суду Харківської області, на підставі ухвали Верховного Суду від 17 листопада 2025 року, якою визначено підсудність даної справи, надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Ухвалою судді Близнюківського районного суду Харківської області від 02.12.2025 вказану цивільну справу прийнято до провадження в порядку загального позовного провадження. 01.07.2025 позивачка [PERSON] , в особі представника адвоката Красноперова С.Г., звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 15 квітня 2015 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Близнюківського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №09. Від шлюбу вони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю. Зазначає, що спільне життя не склалося, тому що позивачка та відповідач мають діаметрально протилежні погляди на сімейне життя та обов`язки. Відповідач нехтує сімейними цінностями, між подружжям часто виникали сварки, свідком яких нерідко ставав їхній син, що негативно впливало на його уявлення про сімейні взаємовідносини. Щодо питання з утримання дитини відповідач, [PERSON] , покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дитини. Як вже було зазначено, після припинення стосунків позивачки та відповідача (з грудня 2024 року) дитина мешкає разом з матір`ю, яка бажає стягувати аліменти на малолітню дитину, Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Син знаходиться на повному її утриманні. 31 липня 2025 року [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Здєльник С.І., подав до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій просить стягнути з відповідачки на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що згідно з повідомлення про присвоєння номеру «PESEL» [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , номер «PESEL» [NUMBER] , та його син [PERSON] , номер «PESEL» [NUMBER] , [INFO] з 21.09.2021 проживають разом, за адресою: [ADDRESS] , в місцевості Пенциці-Малі (05-806). Згідно тимчасового посвідчення [NUMBER] особи іноземця [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на території Республіки Польща його супроводжує дитина [PERSON] , [INFO] . На даний час він працює у Республіці Польща, Міхаловіце, у будівельній компанії «EMPREGO SP.ZOO» та отримує стабільну заробітну плату. Вказує, що батько з сином проживають у приватному будинку із зручностями, для проживання дитини у квартирі обладнане місце, є ліжечко, письмовий стіл, шафа для одягу та зберігання підручників та навчального приладдя. Весь свій вільний час вони проводять разом, відпочивають на природі, у розважальному центрі, літають на літаку і таке інше. Відомості про місце роботи матері дитини відсутні. Зазначає, що вказане свідчить, що з 21.09.2021 по теперішній час дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , в місцевості Пенциці-Малі (05-806), та утримується за його рахунок. Мати дитини [PERSON] приймає участь в утриманні дитини епізодично, наданих нею коштів явно не вистачає на забезпечення дитини рівнем життя, необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, основний тягар утримання сина вона переклала на батька. Ухвалою суду від 25 серпня 2025 року зустрічний позов об`єднано в одне провадження із первісним позовом та здійснено перехід до розгляду справи від спрощеного до загального позовного провадження. 10.09.2025 на адресу суду від представника позивачки за первісним позовом адвоката Красноперова С.Г., надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив у зустрічної позовної заяви відмовити повністю. При цьому вказав, що у 2021 році родина [PERSON] переїхала до Польщі, де всі втрьох оселились за однією адресою: [ADDRESS] (де фактично зараз всі разом і проживають). Цього ж року, 21 вересня, [PERSON] без відома матері подав свої документи і документи їхнього сина на прихисток у Польщі та прописав у своєму PESEL № 95050712678 інформацію про те, що він та [PERSON] проживають разом за адресою: [ADDRESS] . Дані про [PERSON] у документах чоловіка та сина ніде позначені не були. У березні 2024 році позивач та відповідачка через протилежні погляди на сімейний побут та постійні сварки припинили спільне життя, позивач виїхав до Німеччини, а відповідачка з сином залишились у Польщі проживати з родичами позивача. Через деякий час позивач та відповідачка дистанційно налагодили взаємовідносини, і сім`я знову возз`єдналась - [PERSON] з сином у липні 2024 року переїхали до чоловіка в Німеччину. У грудні 2024 року через чергові протиріччя між позивачем та відповідачкою шлюбні відносини, фізичний, духовний зв`язок та ведення спільного господарства фактично та остаточно припинились. Тому [PERSON] разом з сином повернулись назад до Польщі (на ту ж адресу). З того часу та дотепер вони разом проживають за адресою [ADDRESS] . Тобто, починаючи з 01.05.2025 відповідачка сумлінно і регулярно сплачує орендну плату - готівкою та на банківську картку польського банку. Копії збережених квитанцій про сплату за оренду житла додані до відзиву. Також вказує, що після вчинення злочину на території Німеччини [PERSON] у червні 2025 року повернувся в Польщу до своїх батьків на постійне місце проживання на ту ж адресу, де наразі проживає відповідачка та їхній син. У зустрічному позові позивач зазначає, що відомості про місце роботи матері дитини відсутні. На що зазначає, що [PERSON] працює в Prolebor Sp.zo.o. та виконує роботу пакувальника згідно цивільно-правового договору (укладеного польською та українською мовами) між Prolebor Sp.zo.o. (Замовник) та [PERSON] (Виконавець) від 24.01.2025. Також 27.06.2025 відповідачка додатково уклала ще один цивільно-правовий договір (польською та українською мовами) з REKRUTO Sp.zo.o. (Замовник) для виконання робіт з пакування на строк дії до 31.12.2025, відповідно, отримує стабільну заробітну плату щомісяця. Зважаючи на вищенаведене, відповідачка активно бере участь у житті сина та стверджує, що [PERSON] знаходиться на її повному утриманні та вихованні. Додатково це підтверджується довідками зі школи від 01.08.2025 та від 04.08.2025, згідно яких [PERSON] прийнятий 13.12.2024 до початкової школи ім. Марії Домбровської та навчається у 3-Б класі (наразі у 4-Б класі), а мати [PERSON] належно виховує та піклується про сина. 19.09.2025 на адресу суду від представника позивачки за первісним позовом адвоката Красноперова С.Г., надійшло клопотання про долучення доказів, в якому останній просить долучити до матеріалів справи докази, які були долучені до відзиву, але вже з перекладом на українську мову. 03.11.2025 на адресу суду від представника відповідача за первісним позовом адвоката Здєльника С.І. надійшла заява про залишення без розгляду клопотання адвоката Красноперова С.Г. про надання доказів, повернення його відповідачу та визнання доказів, наданих відповідачем (позивачем за первісним позовом) недопустимими та недостовірними, в якому останній просив суд залишити без розгляду клопотання представника відповідача (позивача за первісним позовом) від 19.09.2025 про приєднання до справи доказів та повернути його заявнику та врахувати під час оцінки доказів положення ст. 79 Закону України «Про нотаріат», пункту 2 глави 8 розділу ІІ Порядку № 296/5, ст. 78, ч. 8 ст. 83, ч. 4 ст. 178 , ч. 1 ст. 216, ч. 2 ст. 228 ЦПК України та визнати докази, надані до відзиву 08.09.2025 недопустимими та недостовірними. Крім того, 15.12.2025 на адресу суду від представника відповідача за первісним позовом адвоката Здєльника С.І. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на обставини вказані у зустрічній позовній заяві. Крім того, просив залишити без розгляду клопотання представника позивачки за первісним позовом від 19.09.2025 про приєднання до справи доказів залишити без розгляду та повернути заявнику, посилаючись на обставини, які вказані в заяві про залишення без розгляду клопотання адвоката Красноперова С.Г. від 03.11.2025. Учасники справи про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином. Представник позивачки за первісним позовом адвокат Красноперов С.Г. надав до суду заяву, в якій просив суд розглядати справу за відсутності позивачки та її представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача за первісним позовом адвокат Здєльник С.І. надав заяву про розгляд справи за його та [PERSON] відсутності, у задоволенні позовних вимог за первісним позовом просив відмовити. Позовні вимоги зустрічної позовної заяви підтримали та просили їх задовольнити. У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які учасники справи посилалися як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 15 квітня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, який зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Близнюківського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 09, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15 квітня 2015 року. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим повторно 29.04.2021. Під час судового розгляду встановлено, що подружжя [PERSON] у 2021 році виїхали за межі України та всі разом проживають на території Польщі за адресою: [ADDRESS] . Вказаний факт не оспорюється жодною із сторін. Щодо заяви представника відповідача за первісним позовом адвоката Здєльника С.І. від 03.11.2025 про залишення без розгляду клопотання адвоката Красноперова С.Г. від 19.09.2025 про надання доказів, повернення його відповідачу та визнання доказів, наданих відповідачем (позивачем за первісним позовом) недопустимими та недостовірними, суд зазначає наступне. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України). Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд звертає увагу на те, що клопотання про долучення доказів від 19.09.2025 подане адвокатом Красноперовим С.Г. безпосередньо до суду через систему «Електронний суд» на стадії підготовчого провадження по справі, вказане клопотання разом з додатками також отримане стороною відповідача за первісним позовом, про що свідчить заява адвоката Здєльника С.І. від 03.11.2025. Також адвокатом Красноперовим С.Г. у вказаному клопотанні зазначено про те, що переклад вказаних доказів був не готовий на час подання відзиву на позовну заяву від 08.09.2025. Отже суд вважає, що заява адвоката Здєльника С.І. від 03.11.2025 про залишення без розгляду клопотання адвоката Красноперова С.Г. від 19.09.2025 задоволенню не підлягає, оскільки доводи викладені в ній не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи. Позивачка за первісним позовом [PERSON] , в обґрунтування своїх позовних вимог подала суду договір найму житла за адресою: [ADDRESS] , між [PERSON] та [PERSON] від 01.05.2025, а також фотокартки. Відповідач за первісним позовом [PERSON] , в обґрунтування своїх позовних вимог подав до суду повідомлення про присвоєння номеру «PESEL» [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , номер «PESEL» [NUMBER] , та його син [PERSON] , номер «PESEL» [NUMBER] , [INFO] з 21.09.2021 проживають разом, за адресою: [ADDRESS] , в місцевості Пенциці-Малі (05-806). Отже, Батьки /сторони у справі/ та дитина зареєстровані та фактично проживають за однією адресою - [ADDRESS] . Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що між сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання їхньої спільної дитини, в той же час, ними не подано доказів того, що одна із сторін (батько, мати) проживає разом з дитиною окремо від іншого. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст. 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 9 СК України подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно зі ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ч. 1 ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Суд наголошує, що батьки спільно зобов`язанні утримувати дитину. Звертаючись до суду з позовами про стягнення аліментів батько на свою користь, мати на свою користь, сторони посилалися на те, що хтось із них не виконує свій батьківський обов`язок та не допомагає в необхідній мірі утримувати спільну дитину, а також на те, що дитина проживає разом з ним. Поведінка сторін порушує права та інтереси дитини. Суд зазначає перш за все, що подружжя, зобов`язані діяти спільно лише в інтересах дитини, добробуту дитини. З огляду на те, що в судовому засіданні встановлено та не оспорюється жодною із сторін, що мати, батько та дитина фактично проживають разом за однією адресою, жодна із сторін не надала суду доказів на утриманні кого із батьків знаходиться дитина, суд відмовляє у задоволенні як первісного позову, так і зустрічного позову. Процесуальні витрати слід залишити за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed