Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] у грудні 2025 року в особі представника, адвоката Пономаренко Юлії Ігорівни, через систему «Електронний суд» звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпра із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 травня 1987 року Відділом запису актів громадянського стану Індустріального району міста Дніпропетровська між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, актовий запис № 383. Від цього шлюбу позивач та відповідач не мають неповнолітніх дітей. Позивач зазначив, що подружнє життя з відповідачем не склалося. Сторони мають діаметрально протилежні погляди на сімейне життя, відсутнє почуття любові один до одного. Протягом останніх п`яти років між подружжям відсутні сімейні стосунки, спільне господарство не ведеться. На теперішній час відповідач проживає за кордоном. Шлюб має формальний характер. Подальше збереження шлюбу неможливе. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 грудня 2025 року, головуючим суддею у розгляду вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 24 грудня 2025 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] та його представник, адвокат Пономаренко Ю.І., у судове засідання не з`явилися, натомість через систему «Електронний суд» представник позивача подала заяву, відповідно до якого просила здійснити розгляд справи без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримали та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за місцем реєстрації, яка повернена з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до положень пунктів 3, 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України особа вважається повідомленою. Причину неявки суду не повідомила, відзиву, заяв, заперечень до суду не надала. Суд вважаєза можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 16 травня 1987 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище російською « [PERSON] ») уклали шлюб, який зареєстровано Відділом запису актів громадянського стану Індустріального району міста Дніпропетровська, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 383 (а.с. 11зв). Також, встановлено, що між сторонами припинені шлюбні стосунки, сторони не мають спільних неповнолітніх дітей, проживають окремо та не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім`ї є протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена.

Outcome: approved