Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

02.10.2025 до Тиврівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: служба у справах дітей Тиврівської селищної ради Вінницького району Вінницької області, служба у справах дітей та сім`ї Калинівської міської ради Вінницького району Вінницької області. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона, [PERSON] , хоче позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її сина, малолітнього [PERSON] , якого рішенням Тиврівського районного суду від 03.10.2024 відібрано у батьків без позбавлення батьківських прав. Виклад обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Згідно з свідоцтвом про народження серп [NUMBER] , виданим 24.10.2023 Тиврівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі, актовий запис №162 від 24.10.2023, [PERSON] народився [INFO] в м. Вінниця. Його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Батьки не перебували у зареєстрованому шлюбі, тому [PERSON] записаний батьком на підставі ст. 135 СК України. Сім`я проживала в с. Строїнці Вінницького (колишнього Тиврівського) району Вінницької області. Батько малолітнього [PERSON] , [PERSON] , був мобілізований до ЗСУ і 08.04.2024, під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Первомайське Донецької області, зник безвісти. Малолітній [PERSON] залишився на утриманні та вихованні матері, [PERSON] . У зв`язку з неналежним вихованням та утриманням дитини рішенням Тиврівської селищної ради №206 від 04.09.2024 [PERSON] відібрано від батька, [PERSON] та матері, [PERSON] 05.09.2024 до до її матері, [PERSON] , зателефонували з Служби у справах дітей Тиврівської селищної ради і повідомили, що онука, [PERSON] , вилучили від чужих людей і помістили в Комунальне некомерційне підприємство "Тульчинський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки Вінницької обласної Ради". Бабусі [PERSON] , [PERSON] , відмовили оформити опіку на неї у зв`язку з віком, але дозволили забрати [PERSON] з будинку дитини для оформлення опіки на неї. Рішенням Тиврівського районного суду від 03.10.2024 (справа №148/1631/24) за позовом Служби у справах дітей Тиврівської селищної ради відібрано дитину, [PERSON] від матері, [PERSON] та батька, [PERSON] . Дитину передано під опіку їй, [PERSON] . Суд також вирішив стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частки зі всіх видів її заробітку, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.09.2024 і до повноліття [PERSON] . Дане рішення не оскаржувалося і набуло законної сили. Рішення в частині відібрання дитини виконано в повному обсязі, а в частині стягнення аліментів не виконується, що підтверджую довідкою Тиврівського ВДВС від 11.08.2025 (вих. №27244). За поданням Служби у справах дітей Тиврівської селищної ради від 05.11.2024 №01-21/882 рішенням Виконавчого комітету Тиврівської селищної ради від 12.11.2024 [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Виконавчим комітетом Калинівської міської ради від 19.11.2024 її, [PERSON] призначено опікуном над дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] . Після відібрання дитини, з 05.09.2024 [PERSON] самоусунулася і нехтує своїми обов`язками, а саме: не цікавиться її життям, не займається доглядом та вихованням не забезпечує харчуванням, медичним доглядом та лікуванням, не спілкується з дитиною, не виявляє до неї будь-який інтерес, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Доказом неналежної поведінки є побутова характеристика, надана старостою Строїнецького старостинського округу, а також фото, які [PERSON] періодично виставляє в соціальних мережах щодо способу свого життя. З того часу, коли дитину було відібрано, [PERSON] жодного разу не відвідала [PERSON] , не звернулася до органу опіки та піклуванні чи до суду з питанням встановлення днів та способу спілкування з своєю дитиною, що свідчить про її небажання займатися вихованням, піклуванням, утиманням та розвитком малолітнього [PERSON] , свідомо, винно ухиляється від своїх обов`язків. Просить позбавити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Стягнути з відповідача підтвердженні судові витрати. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 14.10.2025 даний позов прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено справу до розгляду за правилами позовного загального провадження. Зобов`язано третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: службу у справах дітей та сім`ї Калинівської міської ради та службу у справах дітей Тиврівської селищної ради Вінницького району Вінницької області виготовити та направити на адресу Тиврівського районного суду Вінницької області висновок щодо доцільності чи недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її сина [PERSON] , [INFO] . 04.12.2025 ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник Когутницький В.М. позовну заяву підтримали, просили її задоволити та позбавити батьківських прав [PERSON] . Позивачка [PERSON] суду вказала, що дитина сприймає її з чоловіком за свою родину. Дитині відповідачка привозила іграшки, продукти харчування, але це було рідко. Перед Новим роком її просила [PERSON] , щоб вона дозволила їй приїхати до сина, але її не було вдома. Після того вона більше не приїздила. Останнє повідомлення було тиждень тому. Дитина в неї проживає з 20.09.2023 року. За цих півтора року [PERSON] приїзджала разів 5. На День народження [INFO] також приїзджала. Останній раз була в жовтні 2025 року. Про стан здоров`я сина відповідачка не цікавиться. Запитань відносно того, де дитина спить, що одягає відповідачку не цікавило. Вона вважає, що дитині буде краще жити із нею та її чоловіком. Відповідачка для повернення їй дитини нічого не зробила. Як дитину вони забрали додому, то відповідачка про допомогу не просила щодо дитини, намірів [PERSON] для повернення дитини не має. За рік [PERSON] взагалі ніяких дій не зробила. Їй відомо, що дитина жила в жахливих умовах, була одягнена в брудний одяг та перебував в невідомому будинку з чужою людиною похилого віку з інвалідністю, яка була в нетверезому стані. Вважає, що позбавлення батьківських прав буде доцільним рішенням. В судовому засіданні представник служби у справах дітей Тиврівської селищної ради Вихрист В.В. суду пояснила, що [PERSON] після відібрання дитини перебувала під соціальним супроводом, який завершився негативно. Вона не виконала жодних умов соціального супроводу. Вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав. Представник служби у справах дітей та сім`ї Калинівської міської ради Коваль І.М. в судове засідання не з`явилася, 03.02.2026 надала до суду клопотання, в якому просить судове засідання провести без представника Служби. Висновок органу опіки та піклування Калинівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її сина - [PERSON] було надіслано до суду. Рішення просить прийняти на розгляд суду. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала та заперечила проти позову та його задоволення. Суду пояснила, що коли вона була вагітною, то усі родичі чоловіка були проти, щоб вона народжувала дитину та лише просили собі кошти в її чоловіка. Для сина вона робила все можливе, дитина була охайною. Покази позивачки є брехнею. На момент відібрання у неї сина, вона була в пошуку роботи. Вона не хоче, щоб її позбавляли батьківських прав та просить дати їй другий шанс на виправлення. З того часу, як її дитина почала проживати у позивачки, його стан змінився, він став сумним. Їй позивачка відмовляла у побаченні з сином. Просить не позбавляти суд її батьківських прав. Також показала, що позивачка з сім`єю проживає не у власному будинку, а орендує житло. На запитання чи вжились нею заходи щодо повернення дитини, повідомила, що ні, тому що вона не обізнана юридично. Вона не має великого доходу, їй було важко і ніхто не допомагав, тому так сталося. Вона усвідомлює, що не має залишати свою дитину. Вона хоче повернути сина. Усвідомила та в подальшому не буде робити помилки щодо ставлення до дитини. На даний час вона проживає в її бабусі, в будинку зробила ремонт. Місця роботи не має, але в пошуках. За клопотанням позивачки був допитаний свідок [PERSON] . В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є матір`ю позивачки. Відповідачка була цивільною дружиною її сина. У вересні 2024 року до неї зателефонували з органу опіки та повідомили, що її онука відібрали від відповідачки і він знаходиться в Тульчині в притулку. Вона не могла бути опікуном, тому вони зібрали всі документи на її дочку і забрали дитину з притулку. Відповідачка дуже рідко приїздила до дитини, в 2024 році -2 рази, в 2025 -1 раз. Відповідачка не порушувала питання про повернення дитини. Вона була присутня як відповідачка приїздила до дитини. Відношення до дитини було гарне, але ніби як в гості, а не до рідної дитини. Привозила солодощі, іграшки. На її думку позбавлення батьківських прав відносно [PERSON] є правильним та вважає, що відповідачка безвідповідальна. Дитині було 11 місяців коли його забрали з будинку-інтернату. Відповідачка залишала дитину неодноразово на невідому людину пенсійного віку, яка вживала алкоголь. При тому, що у відповідачки є мама та рідня. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом установлено, що згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.10.2023 батьками малолітнього [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Згідно висновку про відібрання дитини [PERSON] , [INFO] , від батьків [PERSON] , [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дитини заступника селищного голови С.Степанишина виконавчий комітет селищної ради вирішив: затвердити висновок Комісії з питань захисту прав дитини щодо відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , від батьків [PERSON] та [PERSON] . Вважає за доцільне відібрати дитину [PERSON] , [INFO] , у батьків [PERSON] , [PERSON] , жителів [ADDRESS] , без позбавлення їх батьківських прав (а.с. 14). Згідно рішення виконавчого комітету Тиврівської селищної ради Вінницького району Вінницької області №206 від 04.09.2024 "Про негайне відібрання дитини [PERSON] , [INFO] , від батька [PERSON] , матері [PERSON] та затвердження висновку Комісії з питань захисту прав дитини щодо відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав вирішено: 1. Відібрати дитину [PERSON] , [INFO] , від батька [PERSON] , матері [PERSON] , у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози життю та здоров`ю дитини. 2. Затверджено висновок про відібрання без позбавлення батьківських прав, а саме: - [PERSON] , [INFO] . 3.Тимчасово влаштувати дитини: [PERSON] , [INFO] , в заклад охорони здоров`я, Кнп «Тульчинський обласний спеціалізований будинок для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки Вінницької обласної ради» з подальшим влаштуванням в сімейні форми виховання. 4. Службі у справах дітей Тиврівської селищної ради повідомити Вінницьку окружну прокуратуру про відібрання дитини [PERSON] , [INFO] , від їх батька [PERSON] , матері [PERSON] , у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози життю та здоров`ю дитини (а.с.15-16). Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 03.10.2024 ухвалено: відібрати дитину [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , та батька [PERSON] , [INFO] , без позбавлення їх батьківських прав. Передати дитину: [PERSON] , [INFO] , під опіку [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] . Стягувати з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки зі всіх видів її заробітку, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 06.09.2024 і до повноліття [PERSON] , або до прийняття судом рішення про повернення дитини батькам. Рішення набрало законної сили 05.11.2024 (а.с. 20-26). Рішенням виконавчого комітету Тиврівської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 251 від 12.11.2024 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування [PERSON] , [INFO] » надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування [PERSON] , [INFO] (а.с. 17). Згідно висновку служби у справах дітей та сім`ї Калинівської міської ради про можливість бути опікуном та доцільність встановлення опіки [PERSON] над дитиною [PERSON] , [INFO] , та відповідність його інтересам дитини № 12 від 19.11.2024 на підставі п. 40, п. 41 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» та, враховуючи інтереси малолітнього [PERSON] , [INFO] , служба у справах дітей та сім`ї Калинівської міської ради вважає за доцільне призначити опікуном над дитиною [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). Згідно рішення виконавчого комітету Калинівської міської ради «Про призначення опіки над дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON] № 621 від 19.11.2024 вирішено: 1. Призначити [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , опікуном над дитиною, позбавленою батьківського піклування [PERSON] , [INFO] , та покласти на опікуна персональну відповідальність за життя, здоров`я, фізичний, психічний, духовний та моральний розвиток дитини. 2. Зобов`язано [PERSON] вживати заходів щодо захисту цивільних прав, інтересів дитини, дбати про збереження, використання майна підопічного [PERSON] , [INFO] . 3.Місцем проживання [PERSON] , [INFO] , визначити місце фактичного проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 4. Службі у справах дітей та сім`ї Калинівської міської ради (Ірина КОВАЛЬ) підготувати необхідні документи для влаштування [PERSON] в сім`ю [PERSON] та здійснювати постійний контроль за умовами проживання та виховання дитини в сім`ї опікуна. 5. Комунальній установі «Територіальний центр надання соціальних послуг» Калинівської міської ради (Наталія БАЧИНСЬКА) забезпечити соціальний супровід дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] з метою надання комплексу послуг, спрямованих на створення належних умов проживання та виховання у сім`ї піклувальника. 6. Контроль за виконанням рішення покладено на заступника міського головиз питань діяльності виконавчих органів Олександра ЩЬОВА (а.с.19). Згідно довідки головного державного виконавця Тиврівського ВДВС ЦМУМЮ (м.Київ) Фролової Л.М. № 27274 від 11.08.2025 на виконанні у відділі виконавчі документи про стягнення аліментів на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання підопічного [PERSON] , [INFO] , станом на 11.08.2025 не перебувають (а.с.27). Згідно довідки сповіщення сім`ї № 52 начальника [INFO] від 08.04.2024 № 5/1740 солдат [PERSON] , [INFO] , зник безвісти під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Первомайське Донецької області 08.04.2024 (а.с 11). Згідно побутової характеристики старости Строїнецького старостинського округу [PERSON] характеризується негативно (а.с.13). Згідно з висновком, який затверджений рішенням виконавчого комітету Тиврівської селищної ради від 31.10.2025 року №189 "Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її дитини [PERSON] , [INFO] " виконавчий комітет Тиврівської селищної ради Вінницького району Вінницької області, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 60). Згідно з висновком Калинівської міської ради Вінницької області "Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] " від 03.12.2025 № 03-07/1647 орган опіки та піклування Калинівської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с. 71). Надаючи правову оцінку дослідженим у справі доказам суд зазначає таке. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІ (далі Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частин 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Згідно з ч. 1 статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, указаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] , як на підставу позбавлення батьківських прав посилалася на те, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо сина, не дбає про нього, не цікавиться його життям, здоров`ям, потребами, не виявляє бажання спілкуватися та приймати участь у підготовці до самостійного життя. Отже, правовою підставою для позбавлення батьківських прав відповідача позивач визначив п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. Суд зазначає, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Указані фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, зазначено, що відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Суд зазначає, що позиція позивачки узгоджується з іншими матеріалами справи, а саме висновком органу опіки та піклування Тиврівської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав, висновком органу опіки та піклування Калинівської міської ради. Зазначені обставини відповідачкою не спростовані. Суд зауважує, що нехтування батьківськими обов`язками з боку матері, яка фактично залишається для дитини чужою людиною, може в подальшому призвести до негативних наслідків у житті дитини, як з моральної, так і з правової точки зору. Таке відношення відповідачки до своїх батьківських обов`язків хибно впливає на виховання та формування світогляду дитини, остання жодних заперечень до суду та органів опіки та піклування щодо вирішення питання про позбавлення її батьківських прав не надала. Відповідачка в судовому засіданні підтвердила обставини, викладені в позовній заяві, однак, заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно сина. З моменту відібрання у відповідачки дитини за рішенням суду вона не вжила жодних дій, спрямованих на повернення дитини Натомість, як встановлено судом, позивачкою забезпечено [PERSON] належні умови проживання, виховання, розвитку. Отже, суд вважає, встановлені у даній справі обставини у їх сукупності щодо свідомого, умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків зі сторони матері є достатніми підставами для позбавлення її батьківських прав. Аналогічного висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2025 року у справі № 147/277/24. Таким чином, дослідивши та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, суд дійшов висновку, що остаточне і свідоме самоусунення матір`ю від виконання своїх обов`язків з утримання та виховання сина свідчать про наявність підстав, передбачених ч. 1 ст. 164 СК України, для позбавлення відповідачки батьківських прав. Позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітньої дитини, на переконання суду, відповідає легітимній меті - забезпеченню найкращих інтересів дитини. Інтереси дитини в даному випадку превалюють над втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та будь-яким іншими інтересами. Разом з тим, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті суд при поновленні батьківських прав перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Суд, вирішуючи питання судових витрат керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з огляду на те, що позов задоволено, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1211,20 грн., сплата якого підтверджується квитанцією (а.с.37).

Outcome: approved