Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що 15.08.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір №24777-03/2023 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію». ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» надало [PERSON] грошові кошти в сумі 10000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а останній зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за його користування та виконати інші обов`язки, передбачені договором. ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку № [NUMBER] , яку [PERSON] вказав при оформленні кредиту, натомість відповідач не виконує свої зобов`язання. 03.07.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп», було укладено договір факторингу №3072023, відповідно до умов якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, Клієнт (Первісний кредитор) передав Фактору (Новому кредитору), а Фактор прийняв права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у Клієнта за кредитними договорами, укладеними між боржниками та Клієнтом. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу №3072023 від 03.07.2023 року, в тому числі було відступлено і заборгованість [PERSON] за кредитним договором №24777-03/2023. 29.11.2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу №01.02-79/23, відповідно до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги від ТОВ «Стар Файненс Груп» за Кредитними договорами та сплачує ТОВ «Стар Файненс Груп» за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. Відповідно до додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу № 01.02-79/23 від 29.11.2023 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором №24777-03/2023 становить 39000,00 грн. та складається із заборгованості по тілу кредиту - 10000,00 грн. та заборгованості по відсотках 29000,00 грн. ІІ. Процедура та позиції сторін. Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 23.04.2025 року справу було направлено за підсудністю до Житомирського районного суду Житомирської області. Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 14.05.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представник позивача ТОВ «Свеа Фінанс» просив розгляд справи проводити без його участі (а.с.60). Відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Свеа Фінанс» до нього, мотивуючи тим, що позивачем не доведено виникнення у відповідача за кредитним договором заборгованості; недостовірність розрахунку заборгованості позивача; порушення законодавчих норм позивачем при розрахунку заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, оскільки договір був укладений на 25 днів, а відсотки нараховувались після 08.04.2023, хоча жодних пролонгацій він не укладав (а.с. 79-83). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги частково, виходячи з такого. ІІІ. Фактичні обставини справи, які встановлені судом. Встановлено, що 15.08.2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір №24777-03/2023 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», за допомогою електронного підпису W5184. ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» надало [PERSON] грошові кошти в сумі 10000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а остання зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені цим договором (а.с.9-11). Так, відповідно до Розділу 1 Договору про надання фінансового кредиту, ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» зобов`язується надати [PERSON] грошові кошти в гривні в сумі 10000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а остання зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кредит надається строком на 25 днів, тобто до 08.04.2023 року, базова процентна ставка становить 2,5 % на день. ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку № [NUMBER] , яку [PERSON] вказав при оформленні кредиту. Згідно довідки сервісу онлайн платежів "Ipay.ua" від 18.03.2025 року вбачається, що 15.03.2023 року зараховані грошові кошти на суму 10000,00 гривень на картку [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 211907762 ( а.с.25). 03.07.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп» було укладено договір факторингу №3072023, відповідно до умов якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, Клієнт (Первісний кредитор) передав Фактору (Новому кредитору), а Фактор прийняв права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у Клієнта за кредитними договорами, укладеними між боржниками та Клієнтом. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу № 3072023 від 03.07.2023 року, в тому числі було відступлено і заборгованість [PERSON] за кредитним договором №24777-03/2023 (а.с.26-29). Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу №30722023 від 03.07.2023, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №24777-03/2023 становить 37750,00 грн. та складається із заборгованості по тілу кредиту - 10000,00 грн. та заборгованості по відсотках 27750,00 грн (а.с.30). 29.11.2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу №01.02-79/23, відповідно до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги від ТОВ «Стар Файненс Груп» за Кредитними договорами та сплачує ТОВ «Стар Файненс Груп» за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором (а.с.31-43). Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу № 01.02-79/23 від 29.11.2023 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором №24777-03/2023 становить 39000,00 грн. та складається із заборгованості по тілу кредиту - 10000,00 грн. та заборгованості по відсотках 29000,00 грн (а.с.47). IV. Мотиви, з яких виходить суд, застосовані норми права та висновок. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з ч.2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Як вбачається із договору [PERSON] , підписавши його, підтвердив, що він ознайомлений з умовами кредитування. Згідно з ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Зібрані докази вказують на те, що 15.03.2023 ТОВ «ФК «Інвеструм» і [PERSON] уклали в електронній формі кредитний договір, згідно з яким ТОВ«ФК «Інвеструм» надало відповідачу кредит у сумі 10000,00 грн, а той зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти. На підставі договору факторингу ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило ТОВ «Свеа фінанс» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором. Водночас на момент переходу цього права до позивача [PERSON] не повернув кредит і не сплатив проценти. За таких обставин суд дійшов висновку, що [PERSON] не виконав зобов`язання за кредитним договором, а тому з нього на користь ТОВ «Свеа фінанс» як нового кредитора слід стягнути заборгованість за кредитним договором. Щодо нарахування відсотків. Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Із положень частини другої статті 625 ЦК України слідує, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). У зобов`язальних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання. Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 22 березня 2017року (справа№6-2311цс16), нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до умов договору про надання фінансового кредиту №24777-03/2023, а саме: п.1.2. кредит надається строком на 25 днів, тобто до 08.04.2025 року; дана надання кредиту 15.03.2022 року. П. 1.3. договору передбачає, що за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 365,0% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1% (процентів) на добу. П. 2.3. договору передбачає, що якщо Клієнт не сплатив кредит у строк передбачений в п. 1.2. цього Договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5% на добу) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому Клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору. П. 4.3. договору передбачає, що у разі, якщо Клієнт не повернув кредит в строк, заначений в п. 1.2 нього договору та/або в Додатку (ах) до нього Договору, проценти передбачені п. 2.3. цього Договору продовжують нараховуватися з кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 (ста восьмидесяти) календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов Договору. ТОВ «Свеа фінанс» просить стягнути з [PERSON] проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку (за період з 09.04.2023 по 18.03.2025). Положенням пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, згідно яких у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу. У зв`язку з цим [PERSON] звільняється від сплати на користь ТОВ «Свеа фінанс» процентів від простроченої суми, передбачених статтею 625 ЦК України, за період з 09.04.2023 по 18.03.2025. Отже, заборгованість [PERSON] за процентами становить 6250,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає, що відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial