Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , який зник безвісти 21.03.2024 року під час виконання бойового завдання, батьком [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтовано тим, що в період часу з грудня 2022 року по 21.03.2024 року позивачка проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] . Починаючи з грудня 2022 року по 18.05.2023 року вони проживали за адресою : [ADDRESS] . Між ними були відносини як чоловіка та дружини, вели спільний бюджет та домашнє господарство, піклувалися один про одного, спілкувались з родичами та друзями один одного. 18.05.2023 року [PERSON] 18.05.2023 року був мобілізований на військову службу [INFO] . Та в подальшому проходив військову службу на посаді гранатометника 2 механізовано взводу в/ч [NUMBER] . Незважаючи на територіальну віддаленість [PERSON] продовжував допомагати матеріально, вони регулярно спілкувались по телефону, при можливості приїздив до дому до неї. Від спільного проживання у них [INFO] народився син [PERSON] . У свідоцтві про народження сина батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Оскільки [PERSON] на той час зник безвісті під час виконання бойового завдання, а шлюбні відносини між ними зареєстровані не були, позивачка зареєструвала сина на своє прізвище, в порядку ст. 135 Сімейного кодексу України, а ім`я та по-батькові батька. В березні 2024 року мати [PERSON] - [PERSON] повідомила позивачку, що з [INFO] отримала «сповіщення № 405» від 23.03.2024 року, в якому зазначено, що її син [PERSON] , [INFO] зник безвісти, виконуючи бойове завдання в ході ведення бойових дій біля н.п. Часів Яр, Бахмутмського району Донецької області. Оскільки мати [PERSON] визнала [PERSON] онуком, вона погодилась надати зразок ДНК для проведення експертизи. Відповідно до висновку молекулярно-генетичної експертизи від 09.10.2025 року № 49507 ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] є біологічною бабусею, тобто матір`ю батька дитини [PERSON] , [INFO] , народженою матір`ю [PERSON] , [INFO] , в рамках проведеного дослідження, складає 99,24 %. На даний час, позивачка, як законний представник малолітнього сина [PERSON] , в його інтересах має намір оформити на нього виплату грошового забезпечення та додаткової винагороди за зниклого безвісті батька-військовослужбовця, а тому змушена звернутись до суду. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24.11.2025 року прийнято позовну заяву о розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. 08.12.2025 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про заміну первісного відповідача належним. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08.12.2025 року замінено первісного відповідача на нележного. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14.01.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 18.01.2026 року на адресу суду від в/ч [NUMBER] надійшли пояснення по справі, в яких третя особа просить надати оцінку позовній заяві, чи вона є такою, що спрямована на досягнення визначеної мети. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, прохали їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з`явилась про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.78,84). Треті особи [PERSON] , [PERSON] , в/ч [NUMBER] , Конотопський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області в судове засідання не з`явились, проте належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.(81,82, 85,86). Представником третьої особи [INFO] подано заяву, в якій проти заявлених вимог позивача заперечують (а.с.83) Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, яку останній повторив в п.22 справи «Осіпов проти України» (заява № 795/09, рішення від 08.10.2020 року), стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 статті 6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження (див. рішення у справі «Варданян та Нанушян проти Вірменії» (Vardanyan and Nanushyan v. Armenia), заява № 8001/07, пункт 86, від 27.10.2016 року, та наведені у ньому посилання). Отже, питання особистої присутності, форми здійснення судового розгляду, усної чи письмової, а також представництва у суді є взаємопов`язаними та мають аналізуватися у більш ширшому контексті «справедливого судового розгляду», гарантованого статтею 6 Конвенції. Суд повинен встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з наданими іншою стороною зауваженнями або доказами та прокоментувати їх, а також представити свою справу в умовах, що не ставлять його в явно гірше становище vis-а-vis його опонента. Суд забезпечив сторонам можливість ефективно представляти свою справу в суді. Справа слухалась у відкритому судовому засіданні, а сторони повідомлялись про дату, місце та час розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, показання свідка, дослідивши матеріали справи , вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства. У ч.1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 51 Конституції України, ч.ч.2-3 ст. 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. В ч. 8 ст. 7 СК України законодавець закріпив, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.09.2024 вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , де у графі «батьки» вказано: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] (а. с.6). Згідно з копією повного Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 27.07.2000 відомості про батька [PERSON] - [PERSON] , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а. с. 8). Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з сином [PERSON] , [INFO] (а.с.9,10) Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , де у графі «батьки» вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.11) Відповідно до довідки виданої виконкомом Бочечківської сільської ради № 276 від 14.11.2024 року [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована в [ADDRESS] , разом з нею з грудня 2022 року без реєстрації проживав [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.12) Згідно військового квитка серії [NUMBER] та витягів з наказів [PERSON] проходив військову службу на посаді гранатометника 2 механізованого відділення 2 механічного взводу 1 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону в/ч [NUMBER] (13-21) Сповіщенням № 405 від 23.03.2024 було сповіщено [PERSON] про те, що її син, солдат [PERSON] , гранатометник 2 механізованого відділення 2 механічного взводу 1 механізованої роти [NUMBER] механізованого батальйону в/ч [NUMBER] , призваний [INFO] 18.05.2023 року, 31.01.2024 року зник безвісти під час виконання бойового завдання біля н.п. Часів Яр Бахмутського району Донецької області (а.с. 22). 27.03.2024 року відомості про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України, про те, що 21.03.2024 року [PERSON] , зник безвісти виконуючи бойове завдання в районі н.п. Часів Яр Бахмутського району Донецької області, були внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань, номер кримінального провадження: 12024200450000379 (а.с. 23). Відповідно до висновку молекулярно-генетичної експертизи від 09.10.2025 року № 49507ймовірніть того, що [PERSON] , [INFO] є біологічною бабусею, тобто матір`ю батька дитини [PERSON] , [INFO] , народженою матір`ю [PERSON] , [INFO] , в рамках проведеного дослідження, складає 99,24 %. (а.с. 26-37). Як вбачається зі скріншотів переказів наданих [PERSON] з її банківської картки, [PERSON] регулярно надсилав їй гроші (а.с.25). Відповідно до ч. 2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Тобто, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У постановах Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) та від 01.05.2024 у справі №758/7604/23 (провадження № 61-4326св24) зроблено висновок щодо застосування ст. 130 СК України та вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 543/738/16-ц (провадження № 61-4163св18), від 29 серпня 2018 року у справі № 641/9147/15-ц (провадження № 61-26210св18), від 21 листопада 2018 року у справі № 225/6301/15-ц (касаційне провадження № 61-30047св18). В постанові №576/2871/23 від 16.04.2025 Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що провадження стосовно встановлення батьківства або його оспорювання стосується «приватного життя» за статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке охоплює важливі аспекти особистої ідентичності. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України. Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Свідок [PERSON] , який є сусідом [PERSON] , надав суду показання про те, що з грудня 2022 року [PERSON] проживала разом з [PERSON] за адресою, [ADDRESS] як чоловік та дружина. [PERSON] в травні 2023 року був мобілізований на військову службу, при можливості він приїздив до [PERSON] , вона також їздила до нього. Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року). З матеріалів справи вбачається, що на час народження [PERSON] , його мати та [PERSON] у шлюбі не перебували, прізвище батька в актовому записі про народження дитини зазначено за прізвищем матері, а його ім`я та по батькові - за вказівкою матері. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 77, 78 ЦПК України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст. 263 ЦПК України). Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд також звертає увагу, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 17.02.2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Крім того, для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. Таким чином, у суду відсутні будь-які підстави не довіряти поясненням сторін, показанням свідка та письмовим доказам, які узгоджуються між собою, є належними та допустимими і в своїй сукупності з достовірністю підтверджують, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . За таких обставин, суд дійшов висновку про доведеність факту батьківства [PERSON] щодо дитини [PERSON] . Доказів на підтвердження протилежного відповідачем не надано. Враховуючи вище викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі. Крім того, як вбачається з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у резолютивній частині рішення про встановлення факту батьківства мають міститися всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до ст. 134 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно з п. 2.13.1 Розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Внести зміни до актового запису № 253 складеного 19.09.2024 року Конотопським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про народження [PERSON] , зазначивши батьком дитини [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved