Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

[PERSON] 16 січня 2026 року звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним і відповідачкою. У обгрунтування заявлених вимог зазначив, що сторони уклали шлюб 09 листопада 2019 року, спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги між подружжям, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. З листопада 2024 року подружні відносини припинено, проживають окремо, подальше збереження шлюбу є неможливим. Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 20 січня 2026 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матерілами; запропоновано відповідачці протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та (або) відзив на позовну заяву, до якого додаються докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, та документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Направлені судом на зареєстровану адресу місця проживання позивача копії ухвали про відкриття провадження у справі повернуті до суду з відміткою установи поштового зв`язку на конверті від 10 лютого 2026 року про відсутність адресата за місцем проживання (а.с.14). Відповідачка копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами отримала 05 лютого 2026 року, про що свідчить зворотнє повідомлення поштового відправлення з підписом відповідачки, та у встановлений судом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін не надала (а.с.13). Судом на підставі ч.13 ст.7, ч.5 ст.279 ЦПК України розглянуто справу в порядку письмового провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. З матеріалів справи вбачається, що сторони уклали шлюб 09 листопада 2019 року (а.с.6) та разом не проживають; неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Статтями 51 Конституції України та 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Тому, зважаючи на взаємні відносини подружжя, та що в подальшому позивач не має наміру зберегти подружні відносини, тобто подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає, що вказані обставини відповідно до ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Згідно зі ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача сплачені ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved