Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

[PERSON] (надалі Позивач) звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі Відповідач), у якому просить змінити спосіб і порядок виконання судового наказу, виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 03 червня 2025 року у справі №344/9681/25 за заявою [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини; стягувати з нього щомісячну сплату аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що із визначеним судовим наказом розміром аліментів Позивач не згідний, оскільки судом не досліджувалися факти, які мають істотне значення для визначення розміру аліментів. Звертає увагу на те, що на його утриманні перебуває ще одна неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , а також мати пенсійного віку [PERSON] , [INFO] . А, відтак, стягнення з нього 1/4 частини заробітку на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , покладає на нього не підйомний тягар і порушуєж права інших непрацездатних членів його сім`ї, яких він за законом зобов`язаний утримувати. Представник Позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримував та просив їх задовольнити. Додатково зазначив, що метою даного позову є бажання Позивача визначити тверду грошову суму, як розмір аліментів, для того, щоб було зручніше і ясніше. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву на позов не скористалася. В судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, посилаючись на те, що в інтересах дитини буде визначення розміру аліментів у частці від доходу платника, який протягом останнього періоду часу є вищим, аніж задекларовано в офіційному порядку. Зазначала, що до виникнення між сторонами особистих непорозумінь, між ними існувала усна домовленість про сплату Позивачем аліментів на утримання дитини в розмірі 20 000,00 грн., які Позивач, як батько дитини, щомісячно сплачував у добровільному порядку. Однак, після того, як між сторонами виникли суперечності з приводу фінансових питань, що стосуються підприємницької діяльності, Позивач, за твердженням Відповідача, почав приховувати свої реальні доходи, які, за твердженням Відповідача, є вищими, аніж офіційні, з метою уникнення сплати аліментів у відповідному розмірі. Зазначала, що Позивач є забезпеченою людиною, власником туристичного бізнесу, однак, після звернення її до суду з заявою про видачу судового наказу про сплату аліментів, штучно зменшив свої доходи для мінімізації розміру аліментів. В судове засідання, призначене на 10.02.2026 року, Відповідач не з`явилася, про дату та час даного судового засідання повідмовлена належним чином. Проаналізувавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03.06.2025 року у справі №344/9681/25 наказано стягувати із [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини заробітку (доходу), але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів розпочато з 01 червня 2025 року і проводити до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Посилаючись на незгоду з визначеним судовим наказом Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03.06.2025 року у спрві №344/9681/25 розміру аліментів у 1/4 частини заробітку (доходу), Позивач звернувся до суду з даним цивільним позовом про зміну способу стягнення аліментів. Тобто, фактично за даним позовом Позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів, а саме із частки від заробітку на тверду грошову суму. Звертаючись до суду із даним позовом, позивачем фактично заявлено вимогу про зміну способу стягнення аліментів; як на підставу її задоволення, покликався на свій сімейний стан (наявність на утриманні ще однієї неповнолітньої дитини та матері непрацезднаого віку). Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст. 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів на дитину може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Аналогічна вимога міститься і у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Ст.192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, при цьому передбачена можливість, а не обов`язковість задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Разом з цим, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом удосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року №2037- ІІІ було внесено зміни у Сімейний кодекс України. Відповідно до абз. другого ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, саме стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі. У свою чергу, платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, але може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. [PERSON] не заявляв вимог про зменшення розміру аліментів у межах способу їх стягнення, який визначений відповідним судовим наказом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, Верховний Суд у постанові 18 вересня 2019 року в цивільній справі №755/14073/16-ц підтвердив, що положеннями Сімейного кодексу України передбачена лише можливість зміни розміру аліментів, а не встановленого способу їх стягнення, тобто зменшення або збільшення розміру аліментів, однак позивачем цих вимог заявлено не було, а суд розглядає справи лише у межах заявлених вимог, тому зменшити розмір аліментів у спосіб інший, ніж просить позивач, неможливо. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відтак, оскільки правом на зміну способу стягнення аліментів чинне законодавство наділяє тільки стягувача, Суд зауважує, що платник аліментів позбавлений права ставити таке питання. Крім того, в рамках даної справи Суд зауважує на суперечності та взаємовиключність тих обставин, на які посилається Позивач у позовній заяві, зокрема, на непідйомності для нього визначеного судовим наказом розміру аліментів у 1/4 частки від його доходу, та між поясненнями представника Позивача в судовому засіданні про те, що фактично позов [PERSON] спрямований на збільшення розміру аліментів на дитину, що відповідає її, дитини, інтересам. Суд звертає увагу Позивача на те, що забезпечення якнайкращих інтересів дитини є пріоритетним обов`язком його батьків, і в разі навності відповідної можливості, Позивач не позбавлений права виконувати свій обов`язок щодо утримання дитини в добровільному порядку, зокрема, шляхом виплати аліментів у більшому розмірі, аніж 1/4 частина від його доходу (що стягується судовим наказом). Для виконання батьком обов`язку щодо утримання дитини не обов`язково повинно існувати рішення суду, оскільки першочергово сімейні відносини ґрунтуються на засадах добровільності та домовленості між батьками. Крім того, згідно з частиною 9 статті 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, позов не підлягає задоволенню у зв`язку з безпідставністю, оскільки саме стягувачу аліментів, а не платнику, надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів - в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1. ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на Позивача у зв`язку з відмовою в задоволенні позову. На підставі викладеного, відповідно до ст. 11, 15,16,1212 ЦК України,

Outcome: dismissed