Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

02 грудня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором у розмірі 54657,97 грн, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 13 липня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] був укладений Договір № 4205569, відповідно до п. 1.1 якого кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2 договору (далі кредит), визначений у п. 1.2 договору (далі кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. За умовами п. 1.2 договору сума (загальний розмір) кредиту становить 10000,00 грн. Відповідно до п. 1.5.2 договору проценти за користування кредитом: 30 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; згідно п. 1.6 договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; за вимогами п. 2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок; у п. 2.3.1.2 договору передбачені можливості збільшення строку кредитування. Позивач зазначає, що 29 листопада 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» був укладений договір № 29-01-102, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, зокрема, право вимоги до відповідача за кредитним договором № 4205569 від 13 липня 2021 року. 10 березня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» був укладений договір № 10-03/2023/01, за умовами якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 4205569 від 13 липня 2021 року. Позивач посилається на те, що кредитодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит відповідно до умов укладеного договору, тоді як відповідач умов договору не виконував, кредиту не повернув, процентів за користування кредитом не сплатив, внаслідок чого виникла заборгованість, яка становить 54657,97 грн, що складається із заборгованості за кредитом в сумі 8334,00 грн, заборгованості за нарахованими процентами в сумі 46323,97 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 4205569 від 13 липня 2021 року та судові витрати, які складаються з суми сплаченого при подачі позовної заяви судового збору та суми витрат а правничу допомогу. Представник позивача адвокат Морозова В. В. у судовому засіданні просила позов задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання за повторними викликами не з`явився. Відповідно до змісту ч. 7 ст. 128, п. п. 1, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Як вбачається з відповіді № 3620/03-14 від 11 грудня 2024 року Ізяславської міської ради Шептівського району Хмельницької області, місце проживання [PERSON] зареєстроване у [ADDRESS] . Судові повістки відповідачу [PERSON] направлялися на адресу зареєстрованого місця проживання. Надіслана [PERSON] судова повістка на 27 грудня 2024 року була вручена відповідачу. В подальшому надіслані [PERSON] судові повістки повернулися до суду без вручення, з довідкою Укрпошти про причини повернення: за зазначеною адресою адресат відсутній. Такі дані вказані у поштових повідомленнях, які повернулися до суду у зв`язку з неможливістю вручення судової повістки на 05 лютого 2025 року, 03 березня 2025 року, на 29 квітня 2025 року, на 23 травня 2025 року, на 20 червня 2025 року, на 16 липня 2025 року, на 05 серпня 2025 року, на 25 вересня 2025 року, на 17 жовтня 2025 року, на 24 листопада 2025 року, на 11 грудня 2025 року, на 14січня 2026 року та на 13 лютого 2026 року. За таких обставин суд вважає, що [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представника позиача, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Судом встановлено, що 13 липня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] був укладений Договір № 4205569, відповідно до п. 1.1 якого кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2 договору (далі кредит), визначений у п. 1.2 договору (далі кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п. 1. 4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. За умовами п. 1.2 договору сума (загальний розмір) кредиту становить 10000,00 грн. Відповідно до п. 1.5.2 договору проценти за користування кредитом: 30 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; згідно п. 1.6 договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; за вимогами п. 2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок; у п. 2.3.1.2 договору передбачені можливості збільшення строку кредитування. Вказані обставини підтверджуються доданими до матеріалів справи копіями договору про споживчий кредит, графіку платежів за договором про споживчий кредит № 4205569 від 13 липня 2021 року, паспорту споживчого кредиту № 4205569, підписані [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора. Відповідачеві був наданий одноразовий ідентифікатор S18697 для підписання договору про споживчий кредит № 4205569 від 13 липня 2021 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів, га підтвердження чого суду надана відповідна інформація. Факт надання коштів відповідачеві підтверджується копією платіжного доручення № 51144925 від 13 липня 2021 року про перерахування суми кредиту № 4205569 [PERSON] , доданою до матеріалів справи. Факт отримання відповідачем кредиту в сумі 10000 грн підтверджується інформацією Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», в якій зазначено номер карти, емітованої на ім`я [PERSON] та рух коштів по вказаній картці. Відповідач порушив визначені умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання за кредитним договором. 29 листопада 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» був укладений договір № 29-01-102, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, зокрема, право вимоги до відповідача за кредитним договором № 4205569 від 13 липня 2021 року, що підтверджується доданими до позовної заяви копіями договору факторингу № 29-01-102, акту прийому-передачі реєстру боржників, витягу з реєстру боржників, платіжним дорученням на підтвердження оплати відступлення боргу. 10 березня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» був укладений договір № 10-03/2023/01, за умовами якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 4205569 від 13 липня 2021 року, що підтверджується доданими до позовної заяви копіями договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023/01, акту прийому-передачі реєстру боржників, витягу з реєстру боржників, акту зарахування зустрічних однорідних вимог на підтвердження оплати відступлення боргу. Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частинами 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частина 1 статті 638 ЦК України визначає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ст. 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ст. ст. 611, 625 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, що передбачено ст. 549 ЦК України. Відповідно до ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, суд констатує, що відповідач був ознайомлений і погодився з умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання договору про надання банківських послуг № 4205569 від 13 липня 2021 року. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитній установі не повернуті в строк, визначений договором, та не сплачені передбачені умовами договору проценти, що свідчить про порушення його прав, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, сплати визначених сторонами у договорі процентів. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором, загальний розмір заборгованості відповідача перед ТОВ «МІЛОАН» станом на 29 листопада 2021 року, яка виникла на підставі кредитного договору № 4205569 від 13 липня 2021 року становила 18405,07 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 8334,00 грн, заборгованості за нарахованими процентами в сумі 10071,07 грн, що підтверджується відповідним розрахунком, доданим до матеріалів справи. ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» після укладення договору факторингу № 29-01-102 та отримання права вимоги за договором про споживчий кредит № 4205569 від 13 липня 2021 року нараховувало проценти за користування кредитом протягом 87 днів на суму 36252,90 грн на підставі п.4.2 договору про споживчий кредит № 4205569 від 13 липня 2021 року, за умовами якого у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 ст. 517 ЦК України визначено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Таким чином, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року по справі № 6-979цс15. ВП ВС уточнила власний правовий висновок, викладений в пункті 123 постанови від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17, щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Якщо умови кредитного договору передбачають можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування, судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, мали на увазі сторони встановлення нарахування процентів як міри відповідальності в певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. «verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem», тобто «слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав»). Разом з тим Велика Палата Верховного Суду відзначає, що тлумачення умов укладеного сторонами справи договору щодо наслідків порушення відповідачем строків повернення позичених коштів має здійснюватися у системному взаємозв`язку з положеннями чинного законодавства, які регулюють загальні засади та умови настання цивільно-правової відповідальності, в тому числі за порушення грошового зобов`язання, враховуючи, що за пунктом 22 частини першої статті 92 Конституції України засади цивільно-правової відповідальності визначаються виключно законами України. Суд зауважує, що відповідно до вимог ст. 514 ЦК України до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшли права ТОВ «МІЛОАН» у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. В умовах договору про споживчий кредит № 4205569 від 13 липня 2021 року не обумовлена можливість нового кредитора нараховувати будь-які проценти, а п.4.2 містить пряму вимогу про те, що обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. Як встановлено в ході судового розгляду ТОВ «МІЛОАН» не нараховував проценти відповідно до п. 4.2 договору. Жодних доказів того, що ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» з моменту отримання права вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит № 4205569 від 13 липня 2021 року, тобто з 29 листопада 2021 року, та до моменту відступлення права вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», тобто до 10 березня 2023 року, звертався до [PERSON] з вимогою про сплату відсотків відповідно до вимог п.4.2 договору про споживчий кредит № 4205569 від 13 липня 2021 року, суду надано не було. Представник позивача не зміг повідомити суд про наявність такої вимоги. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що відсутні підстави для стягнення відсотків, нарахованих ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» по договору про споживчий кредит № 4205569 від 13 липня 2021 року в сумі 36252,90 грн. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач порушив умови кредитних договорів, добровільно заборгованість не сплатив, а тому позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість в сумі 18405,07 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 8334,00 грн, заборгованості за нарахованими процентами в сумі 10071,07 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підтвердження наявності та суми витрат на правничу допомогу суду надані копії договору про надання правової допомоги № 02-09/2024-7 від 02 вересня 2024 року між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , за умовами якого клієнт доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, тарифів на послуги, заявки ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на надання юридичної допомоги № 8 від 12 жовтня 2024 року, витягу з Акту № 2 про надання юридичної допомоги від 12 листопада 2024 року. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 54657,97 грн і задоволено на суму 18405,07 грн, тобто на 33,67% 18405,07 х100:54657,97). Таким чином, з [PERSON] на корить ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»слід стягнути 815,62 грн (2422,40х33,67%) судового збору та 4377,10 (1300,00х33,67%) витрат на правову допомогу.

Outcome: partial