Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Представниця позивача за довіреністю Литвинець Ю.С. в інтересах позивача 21.11.2025 через систему «Електронний суд» звернулась до суду із зазначеною позовною заявою, за змістом якої просить стягнути з відповідача надмірно виплачену суму пенсійної виплати у сумі 12435,09 гривень. В обґрунтування позовних вимог представниця позивача зазначає, що [PERSON] отримує пенсію з 02.09.2011 за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України 09.07.2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон), при страховому стажі 36 років 03 місяці 22 дні. Для коректного розрахунку суми пенсії за віком необхідно відкоригувати коефіцієнт страхового стажу, який складає 0,36250. При проведенні перерахунку пенсії відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 42 Закону Зміна стажу з 01.09.2023 заявниці зайво нарахована доплата за 25 років понаднормового стажу відповідно абз. 2 ч. 1 ст. 28 Закону, збільшуючи при цьому розмір пенсії. Стаж за період роботи з 14.06.1989 по 30.06.2023 на посаді машиніста крана металургійного виробництва, зайнятого в технологічному процесі виробництва, що дає право на пенсію незалежно від віку при постійній зайнятості впродовж повного робочого дня в чорній металургії не менше 25 років, що передбачено п. 3 ст. 114 Закону помилково зараховується при розрахунку доплати за понаднормовий стаж. Листопаді 2023 року відділом перерахунків пенсій №1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління ПФУ в Запорізькій області було виявлено помилково проведений перерахунок по зміні стажу з 01.09.2023 року, а саме: невірно зарахований пільговий стаж, що призвело до збільшення коефіцієнту страхового стажу та розміру пенсії. Після проведення перерахунку по корегуванню коефіцієнта страхового стажу виникла переплата пенсії за період з 01.09.2023 по 30.11.2023 року на суму 12435,09 грн, яку 29.11.2023 року взято на облік. Для вирішення питання щодо утримання виявленої переплати [PERSON] були направлені повідомлення від 21.12.2023 0800-0504-8/95168 та від 14.11.2024 0800- 0404-8/104024, пропонувалось повернути виявлену переплату на рахунок управління. На теперішній час пенсіонерка до управління не зверталася, зайво виплачені кошти до Головного управління не надходили. Таким чином, безпідставно набута відповідачем пенсія, фактично, є завданням шкоди державному бюджету та призводить до порушення інтересів держави в особі Пенсійного фонду України. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області суму надмірно виплаченої пенсії за період з 01.09.2023 по 30.11.2023 року включно, у розмірі 12435,09 грн. Ухвалою суду від 28.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання. 23.11.2025 від представника відповідачки [PERSON] адвоката Вельможко А.І. до суду надійшов відзив на позовну заяву, який мотивований тим, що Спеціальним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV). Статтею 50 Закону № 1058-IV передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати. Отже, відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе лише у зв`язку із зловживаннями з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Таким чином, статтею 50 Закону № 1058-IV визначені виключні підстави за наявності яких, надміру виплачені кошти повинні бути повернуті пенсіонером. При цьому, будь-які інші підстави для утримання з пенсії пенсіонера надміру виплачених коштів не передбачено чинним законодавством. Так, механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 № 6-4 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.05.2003 за № 374/7695. Згідно з пунктом 3 вказаного порядку суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону № 1058-IV. Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії. Отже, статтею 50 Закону № 1058-IV та положеннями цього порядку прямо передбачені дві умови за наявності яких підлягає відрахуванню (утриманню) надміру виплачена сума пенсії, зокрема з підстав: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. У контексті наведеного, слід відмітити, що законодавством визначено дві самостійні підстави для відшкодування зайво сплаченої пенсії, кожна з яких визначає суб`єкта, на якого покладається такий обов`язок в залежності від того, хто із цих суб`єктів вчинив відповідні дії, що призвели до такої зайвої сплати. У випадку зловживань з боку пенсіонера - обов`язок відшкодування може бути покладений на нього, а у випадку подання недостовірних відомостей страхувальником - обов`язок відшкодування зайвих виплат покладається на цього страхувальника. Релевантний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 25.10.2021 у справі № 554/4736/17. Посилання Позивача на безпідставність отримання Відповідачем майна не спростовує норми ст. 50 Закону № 1058-IV, крім того, здійснене пенсійним органом первинне нарахування пенсії у більшому розмірі було здійснено у зв`язку із віднесенням ним стажу роботи Відповідача на пільгових умовах, передбаченого ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV, до пільгового стажу з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за списком № 1 (ч. 2 ст. 114 цього Закону), який підлягає подвоєнню. Довідок з хибними відомостями Відповідач не подавала. Більш того, при перерахунку пенсії Позивача у бік зменшення, пенсійний орган не витребував інформації про наявність в неї стажу на пільгових умовах за списком № 1, відповідного повідомлення Відповідачу про необхідність подання такої довідки не надав, у зв`язку із чим Відповідач тривалий час отримувала пенсію в зменшеному розмірі. Лише після звернення за правничою допомогою Відповідач дізналася чому розмір її пенсії було зменшено і який документ необхідно подати для перерахунку її пільгового стажу. Розмір пенсії Відповідача було належно обчислено лише після надання нею довідки ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» про підтвердження пільгового стажу від 30.07.2024 № 125-291 та проведення її перевірки (Акт № 0800-1102-1/4548). Позивачем суду не надано доказів будь-яких зловживань з боку Відповідача щодо подання недостовірних даних або подання нею документів з явно неправильними відомостями, про які їй достовірно відомо чи подання страхувальником недостовірних даних. До того ж, згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути стягнуті відповідачем за умови зловживань з боку пенсіонера або подання ним недостовірних даних. Законодавцем передбачені лише два виключення із цього правила: якщо виплата відповідних грошових сум сталася внаслідок рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; у разі недобросовісності зі сторони набувача. Правильність розрахунків, за якими проведено виплати, а також добросовісність набувача презюмуються, тому тягар доказування рахункової помилки та недобросовісності набувача покладено на платника відповідних грошових сум. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 30.03.2020 у справі № 524/1963/17. Попередній розрахунок витрат відповідача на правничу допомогу: витрати пов`язані із складанням заяв по суті справи, процесуальних заяв/клопотань, участь у судовому засіданні орієнтовно складатимуть 20000,00 грн. Просить в задоволенні позову Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області до [PERSON] про стягнення надмірно виплаченої пенсії відмовити в повному обсязі. 10.02.2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, яка мотивована тим, що представник Відповідача в відзиві на позовну заяву зазначає, що [PERSON] понесла витрати на правову допомогу у розмірі 20000 гривень. Та просить стягнути на користь відповідача з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області ці витрати. Вважають, що дане прохання Представника відповідача є без підставним з наступних підстав: Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому дані документи надаються суду для огляду в оригіналі та копія додається до матеріалів справи. У пп. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз`яснено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом мають бути документально підтверджені та доведені. Верховним Судом у постанові від 23.06.2022 року у справі № 607/4341/20, в якій колегія суддів дійшла висновку, що обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг з їх детальним описом, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо). Велика палата Верховного Суду в постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 підтвердила свій висновок, що при визначенні сум відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин обставин справи та фінансового стану обох сторін. Враховуючи предмет спору, незначну складність справи та незначний обсяг матеріалів які потребували вивчення адвокатом, обумовлену цим кількість підготовлених процесуальних документів, колегія суддів погоджується з доводами скаржника, що розмір витрат на оплату послуг адвоката, заявлений відповідачем, є неспіврозмірним із обсягом наданих адвокатом послуг, тому підлягає зменшенню. Слід також зазначити, що Представник відповідача не надав жодних розрахунків щодо понесених витрат на правову допомогу. Оскільки Представником Відповідача документально не підтверджено понесені відповідачем витрати на правничу допомогу у розмірі 20000 грн. в цивільній справі № 337/6146/25. Просять Відмовити в проханні Передставника Відповідача у стягненні витрат на правничу допомогу у розмірі 20000 грн. Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просить позов задовольнити. Відповідачка та її представник в судове засідання не прибули від представника позивачки до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність сторони відповідач, просять в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні письмові докази, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] з 02.09.2011 отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України 09.07.2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон), при страховому стажі 36 років 03 місяці 22 дні. 27.11.203 року відділом перерахунків пенсій №1 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління ПФУ в Запорізькій області було виявлено помилково проведений перерахунок по зміні стажу з 01.09.2023 року, а саме: невірно зарахований пільговий стаж, що призвело до збільшення коефіцієнту страхового стажу та розміру пенсії. Після проведення перерахунку по корегуванню коефіцієнта страхового стажу виникла переплата пенсії за період з 01.09.2023 по 30.11.2023 року на суму 12435,09 грн, яку 29.11.2023 року взято на облік. Для вирішення питання щодо утримання виявленої переплати [PERSON] були направлені повідомлення від 21.12.2023 0800-0504-8/95168 та від 14.11.2024 0800- 0404-8/104024, пропонувалось повернути виявлену переплату на рахунок управління. На теперішній час пенсіонерка до управління не зверталася, зайво виплачені кошти до Головного управління не надходили. Листами від 21.12.2023, 14.11.2024, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від відповідача повідомлено про те, що проведено перерахунок його пенсійних виплат щодо виконання даного рішення, у зв`язку із чим виникла переплата пенсії у сумі 12435,09 гривень за період з 01.09.2023 по 30.11.2023, а також запропоновано повернути вказану суму у добровільному порядку. Предметом позову є стягнення з відповідача суми надмірно нарахованої та виплаченої пенсії за віком. Підставою для звернення до суду є встановлення з боку позивача відсутності підстав для виплати відповідачеві пенсійних виплат у розрахованому раніше розмірі й неможливість стягнення безпідставно сплачених сум пенсійних виплат за період з 01.09.2023 по 30.11.2023 в позасудовому порядку. При розгляді справи суд виходить з таких норм чинного законодавства. Згідно ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом, яке здійснюється органами Пенсійного фонду України. Відповідно до пункту 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. За приписами ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відповідно до ч. 2 ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її. Відповідно до ч.1 та 2 ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Таким чином, положеннями ч. 2 ст. 101 і ч. 2 ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зайво виплачені суми коштів визначені саме як завдана шкода. Аналіз даних норм свідчить, що суми надміру виплачених пенсій стягуються з пенсіонера в судовому порядку тільки у випадку виникнення переплати внаслідок зловживання пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних щодо призначення пенсій. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.01.2019 у справі № 753/15556/15, у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. У постанові Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №173/424/17 зазначено, що обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника. При цьому, порядок утримання (стягнення) надміру виплачених сум пенсій визначений статтею 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статтею 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за правилами яких суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів ПФУ чи в судовому порядку (не більше як 20 % пенсії). Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які було відомо пенсіонеру. Таким чином, відповідальність за достовірність даних, що враховуються при виплаті пенсії, а також обов`язок відшкодовувати надміру виплачені суми соціальних виплат, несуть пенсіонери - у разі не повідомлення органу пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, а також страхувальники внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів. Отже, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити факт переплати пенсії у зв`язку із поданням недостовірних відомостей, що враховуються при її обчисленні, та з чиєї вини нараховано суми соціальних виплат у розмірі, що суперечить вимогам Закону. Оскільки позивач не довів факту недобросовісного набуття [PERSON] отриманих коштів у розмірі 12435,09 грн, які є пенсійною виплатою, призначеною позивачем, як не довів й наявності рахункової помилки, то відповідно до ст. 1215 ЦК України поверненню зазначена сума не підлягає. В задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі. За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн не підлягають розподілу, залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed