Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 06 січня 2026 року звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, у якому прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви та до повноліття дітей. Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що вони з відповідачем 25 травня 2018 року зареєстрували шлюб, від якого мають трьох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, з грудня 2025 року вони не підтримують сімейні та подружні стосунки, спільне господарство не ведуть. Нею подана позовна заява про розірвання шлюбу. Вказує, що з дітьми зареєстрована та проживає разом, забезпечує їх всім необхідним для життя та розвитку. [PERSON] інших дітей на утриманні не має, є працездатним, здоровим, має стабільний дохід, працевлаштований. Оскільки СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дітей до повноліття, звернулася до суду з позовом. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 07 січня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Від представника позивача [PERSON] Ваніної Ю.А. до суду надійшла заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала (а.с.26). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, у якій просив судове засідання проводити без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с.24). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають трьох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження: серії [NUMBER] від 26 березня 2025 року виданим Октябрським відділом ДРАЦС Полтавського МУЮ Полтавської області, а/з 512, серії [NUMBER] від 04 червня 2019 року виданим Шевченківським районним у місті Полтаві відділом ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області, а/з № 546, та серії [NUMBER] від 16 серпня 2022 року виданим Шевченківським відділом ДРАЦС у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), а/з № 753 (а.с.9,11,13). Згідно довідки № 34 від 05.01.2026 року, виданої КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Судом встановлено, що відповідач не заперечує проти надання матеріальної допомоги на утримання дітей. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно ч.5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства, суд зазначає, що визначення розміру аліментів є правом батьків з якими проживає дитина, а суд наділений повноваженнями розглядати справи в межах заявлених позовних вимог. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають трьох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із матір`ю та перебувають на її утриманні. Відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей у заявленому розмірі, є працездатним, відомості про перебування на його утриманні інших осіб відсутні. Таким чином, суд відповідно до вищенаведених вимог закону, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище відповідача та дітей, прийшов до висновку про задоволення позову. Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини. Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відтак, відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України судовий збір в сумі 1331 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Згідно ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved