Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи. 23.09.2025 до суду надійшла позовна заява Дарницької окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до [PERSON] про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, скасування державної реєстрації, у якій представник позивача просив: - Скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської Кароліни Сергіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 25.10.2021 індексний номер 61131225, та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на житловий будинок загальною площею 42 кв.м. по [ADDRESS] , із закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна 2487245580000. - Скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:90:142:0025 площею 0,1 га, що розташована по [ADDRESS] . Позовна заява обґрунтована наступним. Згідно інформаційної довідки з Державного земельного кадастру про земельну ділянку встановлено, що 24.01.2022 зареєстрована земельна ділянка по [ADDRESS] площею 0,1 га, якій присвоєно кадастровий номер 8000000000:90:142:0025. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:90:142:0025 не зареєстровано. Власником цієї земельної ділянки є територіальна громада міста Києва в силу норм ст. 83 Земельного кодексу України, яка не приймала рішень про її передачу у власність чи користування. Разом з тим, з`ясовано, що на даний час право власності територіальної громади столиці на вказану земельну ділянку порушено через незаконну реєстрацію за [PERSON] права власності на неіснуючий будинок по [ADDRESS] . Так, на час проведення державної реєстрації вказаний житловий будинок не існував та на даний час не існує, що підтверджується зібраними під час досудового розслідування у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 20.05.2025, протоколами оглядів вебресурсів від 20.05.2025, а саме супутникових знімків із картографічного сервісу Google Earth Pro та інтернет ресурсу - публічна кадастрова карта України та наданими Національним центром управління та випробувань космічних засобів матеріалами космічного знімання. Згідно протоколу огляду місця події від 20.05.2025 встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:90:142:0025 по [ADDRESS] , розташована на вільнодоступній місцевості між вулицями Любарська та Кочерги Івана в Дарницькому районі м. Києва . Земельна ділянка не огороджена, вкрита густою рослинністю (дерева, кущі) та вільна від будівель та споруд, у тому числі відсутній житловий будинок, на який зареєстровано право власності за [PERSON] . Проте, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Меженською Кароліною Сергіївною прийнято рішення від 25.10.2021 № 61131225 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), відкрито розділ на об`єкт нерухомого майна та 18.10.2021 внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію права власності за [PERSON] на житловий будинок, площею 42 кв.м. по [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2487245580000. Підставою для прийняття рішення та проведення державної реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомості стала довідка від 12.05.2021 б/н про технічні показники об`єкта та підтвердження поштової адреси, видана ФОП [PERSON] . Разом з тим, земельна ділянка площею 0,1 га по [ADDRESS] , яка на цей момент знаходиться в межах кадастрового номера 8000000000:90:142:0025 належить територіальній громаді та Київська міська рада не приймала рішень щодо передачі вказаної земельної ділянки у власність чи користування будь-яким фізичним чи юридичним особам. Крім того, реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:90:142:0025 відбулася з порушенням вимог земельного законодавства, на підставі технічної документації, яка розроблена під будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, якого не існує, право власності на який зареєстровано з порушенням законодавства України про державну реєстрацію, а також з урахуванням того, що Київська міська рада рішення про передачу зазначеної земельної ділянки у власність або у користування (оренду) будь-яким фізичним або юридичним особам не приймала. В обґрунтування скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:90:142:0025 площею 0,1 га, що розташована по [ADDRESS] прокурор зазначає, що земельна ділянка сформована та зареєстрована в реєстрі на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) виготовленою на замовлення відповідача. Технічна документація із землеустрою розроблена ФОП « [PERSON] » на підставі договору на виконання робіт, укладеного з [PERSON] . Проте, вказана земельна ділянка перебуває у власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради, яка не приймала рішень щодо передачі земельної ділянки по [ADDRESS] та не давала дозволів на розроблення технічної документації з метою формування та реєстрації земельної ділянки. Так, прокурор вважає, що під час розроблення документації із землеустрою відносно спірної земельної ділянки порушено вимоги ст. ст. 20, 198 Земельного кодексу України, ст.ст. 29, 55 Закону України «Про землеустрій», а також ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та не перевірено факт наявності чи відсутності в натурі (на місцевості) будівель та споруд на проектованій земельній ділянці, в результаті чого до Державного земельного кадастру внесені недостовірні відомості про земельну ділянку, що як наслідок, призвело до порушення прав та/або законних інтересів територіальної громади м. Києва. Відтак, право власності територіальної громади на земельну комунальної форми власності порушено через незаконну реєстрацію за [PERSON] права власності на неіснуюче майно по [ADDRESS] . Дарницька окружна прокуратура міста Києва повідомляла Київську міську раду про порушення, які виникли у даних спірних правовідносинах листом від 28.05.2025 № 46-3036ВИХ-25. Київрадою заходів цивільно-правового характеру не вжито та Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на виконання доручення Київського міського голови Кличка В.В. листом від 06.06.2025 № 5111-25 проінформовано прокуратуру про відсутність заперечень з приводу звернення Дарницькою окружної прокуратури міста Києва до суду з вказаного питання. Відтак, виконувач обов`язків керівника Дарницької окружної прокуратури міста Києва на підставі положень ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України звернувся з вказаним позовом до Дарницького районного суду міста Києва. Київська міська рада підтримала позовні вимоги в повному обсязі та зазначила наступне. Власником земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:90:142:0025 є територіальна громада міста Києва в силу норм ст. 83 Земельного кодексу України. На даний час право власності територіальної громади на вказану земельну порушено через незаконну реєстрацію за [PERSON] права власності на неіснуюче майно по [ADDRESS] . На підставі рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень зареєстровано право власності за [PERSON] на житловий будинок загальною площею 42,2 кв.м по [ADDRESS] . Підставою для проведення державної реєстрації вказаного нерухомого майна стала довідка від 12.05.2021 № б/н про технічні показники об`єкта та підтвердження поштової адреси та технічний паспорт від 14.04.2021 б/н, видані ФОП « [PERSON] ». Також, ФОП « [PERSON] » на замовлення [PERSON] розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, земельна ділянка площею 0,1 га з кадастровим номером 8000000000:90:142:0025 розташована за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи викладене, Київська міська рада вважає, що рішення про державну реєстрацію речових прав за [PERSON] на майно, якого не існує як об`єкт матеріального світу, та державна реєстрація земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, здійснені з порушенням вимог законодавства, перешкоджають територіальній громаді міста реалізовувати свої права у сфері земельних відносин, стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:90:142:0025, отже підлягають скасуванню у судовому порядку. ІІ. Рух справи, заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії суду. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Цимбал І.К. від 09.10.2025 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 21.10.2025 через систему «Електронний суд» від Київської міської ради надійшли пояснення на позовну заяву. 02.12.2025 закрито підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду по суті. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що у власності територіальної громади міста Києва перебуває земельна ділянка по [ADDRESS] площею 0,1 га (кадастровий номер 8000000000:90:142:0025), яка належить до земель комунальної форми власності. На підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженської К.С. від 25.10.2021 № 61131225 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень зареєстровано право власності за [PERSON] на житловий будинок загальною площею 42 кв.м по [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2487245580000) та відкрито розділ. Підставою для проведення державної реєстрації вказаного нерухомого майна стала довідка від 12.05.2021 № б/н про технічні показники об`єкта та підтвердження поштової адреси, видані ФОП « [PERSON] ». Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, земельна ділянка площею 0,1 га з кадастровим номером 8000000000:90:142:0025 розташована за адресою: [ADDRESS] , за категорією земель відноситься до земель житлової та громадської забудови; за цільовим призначенням земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); за видом використання земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). На теперішній час, речові права на вказану земельну ділянку за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав не зареєстровані. Також встановлено, що за адресою: [ADDRESS] наразі та станом на дату реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні будь-які будівлі та споруди, в тому числі житловий будинок загальною площею 42 кв.м, що підтверджується протоколом огляду від 20.05.2025, протоколами огляду сайтів GoogleEarthPro та kadastr.live від 20.05.2025, матеріалами космічного знімання, наданими Національним центром управління та випробувань космічних засобів. Київська міська рада рішень щодо передачі земельної ділянки по [ADDRESS] , не приймала, клопотання від юридичних та фізичних осіб, щодо передачі земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:90:142:0025 не надходили, документація із землеустрою, якою сформовано земельну ділянку, для внесення відомостей до Міського земельного кадастру про вказану земельну ділянку та підготовки проекту рішень щодо її передачі у власність або користування відсутня (лист Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 27.05.2025 № 4693-25). Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не видавав та не реєстрував документів, що дають право на виконання підготовчих/будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта за адресою: [ADDRESS] (лист від 26.05.2025 № 4663-25). Відповідно до інформації Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» нерухоме майно по [ADDRESS] на праві власності не зареєстровано, інвентаризаційна справа за вказаною адресою у Бюро відсутня, оскільки технічна інвентаризація за вказаною адресою не замовлялась та не проводилась (лист від 23.05.2025 № 062/14-5146). Також, відсутні будь які відомості, щодо присвоєння поштової адреси нерухомому майну. IV. Норми права і мотиви їх застосування. Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. За ч. 4 ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженською К.С. відкрито розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та зареєстровано за [PERSON] право власності на неіснуючий об`єкт нерухомого майна, який начебто розташовано по [ADDRESS] . Підставою прийняття рішення державним реєстратором - приватним нотаріусом стали довідка про показники об`єкта нерухомого майна та технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна, які містять недостовірні відомості, щодо наявності об`єкту нерухомого майна по [ADDRESS] . Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованості активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Нерухоме майно є річчю, тобто об`єктом матеріального світу. Право власності на нерухоме майно може виникнути лише за умов наявності вказаного майна. За відсутності об`єкту нерухомого майна по [ADDRESS] право власності на нього у [PERSON] виникнути не могло, а відтак і правові підстави звернення до державного реєстратора відсутні. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрацій. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Статтею 331 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Відповідно до ст. 334 Цивільного кодексу України право на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, виникає із дня такої реєстрації. В даній справі об`єкту нерухомого майна не існувало, а державна реєстрація речового права відбулась за наслідком подачі [PERSON] документів що містили неправдиві відомості. Відтак, факт реєстрації права власності за відповідачем на неіснуючий об`єкт нерухомого майна суперечить нормам чинного законодавства. Положеннями ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» закріплено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Статтею 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, відповідні права припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. З пункту 9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вбачається, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються в разі набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовується рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, на підставі якого відкрито відповідний розділ. Загальними засадами державної реєстрації прав, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є, серед іншого, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, а також їх внесення до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Положеннями ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. За ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Пунктом 1 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (надалі - Порядок №1127), передбачено, що він визначає умови, підстави та процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав. Відповідно до п. 40 Порядку №1127 (у діючій на той час редакції) державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими законами України та цим Порядком. Пунктом 30 Порядку №1127 передбачено, що державна реєстрація прав, реєстрацію яких проведено до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, може проводитися у разі наявності реєстрації таких прав у архівній складовій частині Державного реєстру прав чи у разі реєстрації права власності або речових прав, похідних від права власності, на земельну ділянку - в Державному земельному кадастрі. Відповідно до п. 42 Порядку №1127 (у діючій редакції станом на дату прийняття рішення) для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки, за яким державним реєстратором отримуються відомості Державного земельного кадастру з метою встановлення місця розташування земельної ділянки, на якій споруджено відповідний об`єкт, для подальшого відображення таких відомостей як адреси об`єкта нерухомого майна. Таким чином, скасування державної реєстрації права власності можливе лише у випадку скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності. Статтями 317, 319 Цивільного кодексу України закріплено, що саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Наявність рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, що розташоване на земельній ділянці комунальної власності є перешкодою для повноцінного розпорядження земельною ділянкою її дійсним власником - Київською міською радою. Земельна ділянка сформована під неіснуючий об`єкт нерухомості, на який зареєстровано право власності з порушенням законодавства України про державну реєстрацію прав, а також за відсутності рішення Київської міської ради про її передачу у власність або у користування (оренду) будь-яким фізичним або юридичним особам, у тому числі для будівництва житлового будинку по [ADDRESS] . Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист права на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання угоди недійсною, застосування інших, передбачених законом, способів. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, реальне поновлення права власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради та відновлення становища, яке існувало до порушення можливо лише шляхом скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності як такого, що суперечать вимогам чинного законодавства та порушує право власності територіальної громади на використання земельної ділянки. Проте, у даній справі скасування рішення державного реєстратора поновить право територіальної громади міста на земельну ділянку лише частково, адже земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:90:142:0025 площею 0,1 га, що розташована по [ADDRESS] сформована під неіснуючий об`єкт нерухомості, а також за відсутності рішення Київської міської ради про її передачу у власність або у користування (оренду) будь-яким фізичним або юридичним особам, у тому числі для будівництва житлового будинку по [ADDRESS] . Згідно із Законом України «Про Державний земельний кадастр» - Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Статтею 3 Закону України «Про державний земельний кадастр» передбачено, що державний земельний кадастр базується на таких основних принципах як об`єктивність, достовірність та повнота відомостей у Державному земельному кадастрі; внесення відомостей до Державного земельного кадастру виключно на підставі та відповідно вимог Закону. Відповідно до частин 3 та 5 статті 5 Закону України «Про Державний земельний кадастр», яка визначає загальні засади ведення Державного земельного кадастру, порядок ведення Державного земельного кадастру визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до вимог цього Закону, внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Згідно із статтею 9 Закону України «Про державний земельний кадастр» внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою та містобудівної документації; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні. Статтею 11 Закону України «Про державний земельний кадастр» визначено, що відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до норм та правил, технічних регламентів. Відповідно до ст. 21 Закону відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок у випадках, визначених ст. 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками. За змістом ст. 22 Закону України «Про державний земельний кадастр» документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати законодавству. У відповідності до ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» для державної реєстрації земельної ділянки державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; документація із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки, в електронній формі та формі електронного документа. Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації. Пунктом 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку. Частиною 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, зокрема у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). За ч. 6 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є подання заявником документів, передбачених ч. 4 цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Згідно із ст. 28 Закону України «Про землеустрій» розробники документації із землеустрою зобов`язані дотримуватися законодавства України, що регулює земельні відносини, відносини у сфері охорони навколишнього природного середовища, оцінки впливу на довкілля, а також норм і правил при здійсненні землеустрою; інформувати зацікавлених осіб про здійснення землеустрою. Положеннями статті 55 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: завдання на складання технічної документації із землеустрою; пояснювальну записку; матеріали топографо-геодезичних робіт; кадастровий план земельної ділянки; перелік обмежень у використанні земельної ділянки; відомості про встановлені межові знаки. Згідно з ч. 2 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають в порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді. Пунктом 10 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України до способів захисту цивільних прав та інтересів віднесено, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Крім того, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених випадках (ст. 16 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист права на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання угоди недійсною, застосування інших, передбачених законом, способів. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Згідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр» поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить такі відомості про земельну ділянку: а) кадастровий номер; б) площа; в) місцезнаходження (адміністративно-територіальна одиниця); г) склад угідь; ґ) цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); д) нормативна грошова оцінка; е) відомості про обмеження у використанні земельної ділянки; є) відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; ж) кадастровий план земельної ділянки; з) дата державної реєстрації земельної ділянки; и) інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також внесені зміни до цих відомостей; і) інформація про власників (користувачів) земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; ї) дані про бонітування ґрунтів. Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України «Про державний земельний кадастр», поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Згідно п. 60 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Пунктом 114 зазначеного Порядку передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку. Скасування державної реєстрації земельної ділянки здійснюється шляхом закриття поземельної книги з одночасним проставленням державним кадастровим реєстратором на титульному аркуші Поземельної книги в електронній (цифровій) формі електронну позначки про факт її закриття за власним кваліфікованим електронним підписом, а також проставленням на титульному аркуші Поземельної книги в паперовій формі позначки про факт її закриття за формою згідно з додатком 9 із зазначенням, окрім іншого, даних про дату її проставлення. В той же час, обов`язок до вчинення таких дій виникає у відповідного органу державної реєстрації лише після набрання законної сили судовим рішенням про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Аналогічну позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2021 у справі № 826/9603/17. Частиною 10 ст. 24 Закону «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, зокрема у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Частиною 13 статті 79-1 Земельного кодексу України визначено, що земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі: поділу або об`єднання земельних ділянок; скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації; якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», не було зареєстровано протягом року з вини заявника. Державна реєстрація права власності на неіснуючий житловий будинок по [ADDRESS] та внесення відомостей до Державного земельного кадастру про сформовану під таке майно земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:90:142:0025 фактично позбавляє територіальну громаду в особі Київської міської ради виключного права самостійно вирішувати питання використання власної земельної ділянки і належного виключно їй права приймати рішення щодо визначення цільового призначення земельних ділянок комунальної власності. Також, державна реєстрація земельної ділянки з внесенням відомостей про її цільове призначення до Державного земельного кадастру порушує право власності Київської міської ради на вільне, на власний розсуд, визначення кола прав та обов`язків щодо користування цією земельною ділянкою та створює передумови для її забудови у той час, як Київська міська рада такого права у відповідності до вимог чинного земельного та містобудівного законодавства будь-яким особам не надавала. Таким чином, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позовних вимог покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved