Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Кіцманського районного суду Чернівецької області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи свої вимоги тим, що він звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України для оформлення документів для призначення пенсії відповідно до ст..26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IY і його повідомили про прийняте в умовах розподілу та опрацювання звернень за принципом єдиної черги, завдань та єдиної черги спеціалістів рішення про відмову в призначенні пенсії за результатами розгляду його заяви. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1978 року по 22.07.1981 року згідно диплому серія [NUMBER] від 22.07.1981 року, оскільки прізвище яке вказане в дипломі не відповідає прізвищу, яке вказано в паспорті та свідоцтві про народження заявника. Зазначає, що в дипломі серія [NUMBER] від 22.07.1981 року зазначено його прізвище як « [PERSON] », а в паспорті громадянина України та свідоцтві про народження зазначено прізвище « [PERSON] ». Вважає, що причина неправильного написання його прізвища у дипломі виникла у звязку з тим, що особа, яка заповнювала дані для диплома помилково написала прізвище « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Враховуючи наведене, просить заяву задовольнити, встановити факт належності йому, [PERSON] , диплома серія [NUMBER] від 22.07.1981 року Заявник [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за його відсутності. Представник зацікавленої особи ГУ ПФУ в Чернівецькій області подав письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника управління. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши зібрані по справі докази, дійшов наступного висновку. Так, ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вбачається, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1-2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд, оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.315 ЦПК України, в окремому провадженні суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Так в судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , згідно паспорта громадянина України серія [NUMBER] від 14.05.1998 року, картки платника податків та Витягу з реєстру територіальної громади останній значиться як « [PERSON] » (а.с.6-10). Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 11.12.2025 року вбачається, що заявник значиться як « [PERSON] , [INFO] » (а.с.11). Згідно диплома серія [NUMBER] від 22.07.1981 року вбачається, що заявник значиться як « [PERSON] », який 01.09.1978 року вступив і 22.07.1981 року закінчив повний курс середнього професійно-технічного училища в м.Чернівці, спеціальність - маляр, штукатур (а.с.12). Враховуючи обставини справи, а також те, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу має юридичне значення для заявника з метою призначення пенсії, в іншому порядку встановити факт належності диплому останній немає можливості, а тому виходячи із наданих доказів, суд вважає за необхідне заяву задовольнити і встановити вказаний факт, що має юридичне значення.

Outcome: approved