Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Представник позивача адвокат Ступнік С. В. в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до СТОВ «Дружба-Нова», в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди в сумі 12020,92 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що між [PERSON] та СТОВ «Дружба-Нова» укладено 02 січня 2015 року Договір оренди землі земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 4,9965 га (кадастровий номер 5323880400:00:076:0029), що розташована на території колишньої Білоцерківської сільської ради Полтавської області. Договором встановлено строк дії договору до 31.12.2025, орендну плату 10927,59 грн за рік. Відповідно до п.4.4 договору орендна плата вноситься орендарем не пізніше 30 грудня поточного року. Проте зобов`язання в частині внесення орендної плати за 2024 рік оренди земельної ділянки орендарем не виконані, в результаті чого СТОВ «Дружба-Нова» заборгувало позивачеві орендну плату за 2024 рік в розмірі 10927,59 грн, а з врахуванням інфляційних втрат в розмірі 799,33 грн та 3 відсотків річних в розмірі 294 грн, всього 12020,92 грн, які позивач просить стягнути на свою користь. Окрім цього, позивач просить стягнути понесені судові витрати. 12 грудня 2025 року від представника відповідача СТОВ «Дружба-Нова» до суду надійшло клопотання, у якому представник відповідача просив слухати справу без його участі. Позовні вимоги визнає, однак просив врахувати, що сума заборгованості підлягає стягненню з відрахуванням необхідних обов`язкових податків та платежів. Також представник відповідача просив зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката. 12 січня 2026 року від представника позивача адвоката Ступніка С. В. надійшло пояснення (заперечення) на клопотання в якому останній вказав, що позивач, після виплати орендної плати, може самостійно сплатити обов`язкові податки та платежі. Окрім цього, адвокат Ступнік С. В. вказав, що з врахуванням підготовки позову та заперечень на клопотання, а також участі адвоката в судовому засіданні (включаючи час на дорогу та ймовірне очікування), сума в 9 000,00 грн є достатньо обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача. Відповідач не розкрив у своїх поясненнях в чому полягає не співмірність витрат на правничу допомогу. А подання 3 позовів від однієї особи можна було б уникнути, якби відповідач своєчасно виконав взяті на себе зобов`язання. 18 лютого 2026 року від представника позивача адвоката Ступніка С. В. надійшла заява про розгляд справи без його та позивача участі. Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи сторін по справі, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку: Судом встановлено, що 02 січня 2015 року [PERSON] та СТОВ «Дружба-Нова» уклали Договір оренди землі, відповідно до якого [PERSON] надав в оренду СТОВ «Дружба-Нова» земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 4,9965 га (кадастровий номер 5323880400:00:076:0029), що розташована на території колишньої Білоцерківської сільської ради Пирятинського району Полтавської області (а.с. 7-9). Згідно з пунктом 3.1 вказано, що Договір діє до 31.12.2025. Пунктом 4.1 цього договору передбачена орендна плата за користування земельною ділянкою за погодженням сторін у розмірі 10927,59 грн за один повний рік користування земельною ділянкою, що у відсотковому співвідношенні становить 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, зазначеної в п. 2.5 договору. Відповідно до пункту 2.5 Договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 156108,46 грн. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 46339137 від 26 жовтня 2015 року, 22 жовтня 2015 було зареєстровано право оренди земельної ділянки (кадастровий номер: 5323880400:00:076:0029) за Договором оренди землі від 02.01.2015 (а.с. 6). Згідно статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (пункт 1 частини першої статті 611 ЦК України). Частиною 2 ст. 409 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її виплати. У відповідності до ст.ст. 21-23 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється як правило у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральні формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати (стаття 24 цього Закону). Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] не отримував від СТОВ «Дружба-Нова» орендну плату за передану у користування належну йому земельну ділянку за 2024 рік. Заборгованість за вказаний період, виходячи із визначеної п. 4.1 договору оренди земельної ділянки орендною платою в розмірі 7% від вартості земельної ділянки, становить 10927,59 грн. Окрім цього, позивач просить стягнути із відповідача інфляційні втрати та 3 % річних у відповідності до положень ст. 625 ЦПК України, а саме: інфляційні втрати в розмірі 799,33 грн та 3 відсотки річних в розмірі 294,00 грн (а.с. 5). Всього сума до стягнення становить 12020,92 грн. Суд погоджується із наданим представником позивача розрахунком заборгованості виходячи із встановлених судом обставин справи, умов договору та вимог чинного законодавства. За приписами п. 170.1.1. ч. 170.1. ст. 170 Податкового кодексу України, податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. При цьому, об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі. Таким чином при перерахуванні стягнутої на підставі рішення суду орендної плати орендар (боржник у виконавчому провадженні) зобов`язаний утримати з неї та сплатити у передбаченому законодавством порядку ПДФО та ВЗ. Відповідач як податковий агент при виконанні даного рішення суду зобов`язаний буде самостійно нарахувати, утримати та сплатити податок з доходів фізичних осіб та інші обов`язкові платежі до бюджету від імені та за рахунок платника податку від суми 12020,92 грн. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що даний позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну допомогу. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на викладене та визнання відповідачем позовних вимог до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви, в розмірі 484,48 грн, а решту суми щодо сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 484,48 грн слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. З матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] та адвокатом Ступніком С. В., укладено Угоду про надання адвокатських послуг № 278 від 19.11.2025. Позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9 000,00 грн, що підтверджується Детальним описом виконаних робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Ступніком С. В., Актом виконаних робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Ступніком С. В. та Квитанцією №278/2 від 11 січня 2026 року. Судова практика вказує на те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial