Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просить стягнути з боржника, яким є [PERSON] на користь позивача заборгованість за договорами у розмірі 21058,46 грн., понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13000 грн. При цьому, посилається на те, що 30.08.2021 року між ТОВ «Мілоан», правонаступником якого є ТОВ «Коллект Центр», та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №3964913, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 2000,00 грн. строком на 15 днів зі сплатою процентів за користування кредитом. Умови кредитного договору відповідач не виконував належним чином, кредит у повному обсязі не погасив, таким чином утворилась заборгованість в розмірі 17880,00 грн. 07.09.2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», правонаступником якого є ТОВ «Коллект Центр», та [PERSON] укладено договір позики №636742, відповідно до умов якого відповідачу надано позику в розмірі 1000,00 грн. строком на 14 днів зі сплатою процентів за користування позикою. Умови договору позики відповідач не виконував належним чином, позику у повному обсязі не погасив, таким чином утворилась заборгованість в розмірі 3178,46 грн. Всього заборгованість відповідача за вищевказаними договорами складає 21058,46 грн. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 01.01.2026 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надав. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 30.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , [INFO] , укладено договір про споживчий кредит №3964913, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 2000,00 грн. строком на 15 днів зі сплатою процентів за користування кредитом. За договором №29-11-102 від 29.11.2021 року ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. Відповідно до договору №10-01/2023 від 10.01.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. Умови вищезазначеного кредитного договору відповідач не виконував належним чином, кредит у повному обсязі не погасив, таким чином утворилась заборгованість в розмірі 17880,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 2000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 15300,00 грн.; заборгованість за комісіями 580,00 грн. 07.09.2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] , [INFO] , укладено договір позики №636742, відповідно до умов якого відповідачу надано позику в розмірі 1000,00 грн. строком на 14 днів зі сплатою процентів за користування позикою. За договором №25/01/2022/1 від 25.01.2022 року ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до відповідача за вищевказаним договором позики. Відповідно до договору №10-01/2023 від 10.01.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до відповідача за вищевказаним договором позики. Умови вищезазначеного договору позики відповідач не виконував належним чином, позику у повному обсязі не погасив, таким чином утворилась заборгованість в розмірі 3178,46 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням 1000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 2160,00 грн.; інфляційні збитки 16,00 грн.; 3% річних 02,46 грн. Всього заборгованість відповідача за вищевказаними договорами складає 21058,46 грн. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Приписи частин 1, 3 статті 509 ЦК України передбачають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом ( ст. 611, ч.1 ст. 612 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом наведеної норми закону, нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому, у ст. 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Відповідно до ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1, 2 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов?язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред?явлення такої вимоги Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтями 1049, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то й права і обов`язки виникають у кожного контрагента. Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Таким чином, факт існування відносин за кредитним договором та договором позики між фінансовими установами та відповідачем підтверджується кредитним договором та договором позики, укладеними в електронній формі. Жодних доказів розірвання або визнання недійсними вищезазначених договорів, у тому числі з підстав неотримання грошових коштів, відповідачем суду не надано. Оскільки сторони досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладення вищезазначених договорів ЦК України та уклали ці договори, в яких передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Всупереч умовам вищезазначених договорів, відповідач не виконав своїх зобов`язань у повному обсязі. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань у повному обсязі порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані відповідачу в кредит та позику. Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону. Враховуючи викладене, судом встановлено, що позовні вимоги до відповідача про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при зверненні до суду з позовом. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Outcome: approved