Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

У березні 2024 року представник позивача звернулась до суду із позовом, яким просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Кредитним договором № Z62.00410.003834137 від 05.04.2018 року в розмірі 191 804,65 грн., з яких: 71 332,99 грн. - сума заборгованості за основним боргом, 120 471,66 грн. - сума заборгованості за відсотками. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.04.2018 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено договір позики № Z62.00410.003834137, на підставі чого відповідач отримала кредит. Умови договору відповідач не виконувала, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість на загальну суму 191 804,65 грн. 07.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 07072023, за яким ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло право вимоги до відповідача по кредитному договору № Z62.00410.003834137 від 05.04.2018 року. Враховуючи те, що відповідач всупереч умов надання кредиту, не повертає кредитні кошти, право вимоги щодо яких набуло ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», представник позивача просила суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором. Заочним рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 15.05.2024 року позовну заяву ТОВ «ФК`ЕВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» суму заборгованості за кредитним договором № Z62.00410.003834137 в розмірі 191 804,65 грн., з яких: 71 332,99 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 120 471,66 грн. - сума заборгованості за відсотками. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» 3028,00 грн. судового збору. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 18.03.2025 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 15.05.2024 року по справі №404/1814/25 скасовано і призначено справу до судового розгляду в спрощеному позовному провадженні. У зв`язку з набранням чинності 25.04.2025 Закону України від 26.02.2025 № 4273-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» найменування Кіровського районного суду міста Кіровограда змінено на Фортечний районний суд міста Кропивницького. Розпорядженням керівника апарату Фортечного районного суду міста Кропивницького від 07.05.2025 року № 660 відповідно до п. 2.3.43 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із звільненням судді [PERSON] з посади судді Фортечного районного суду міста Кропивницького за рішенням Вищої ради правосуддя від 06.05.2025 року Відповідно до протоколу повторного розподілу справ автоматизованою системою документообігу в суді від 07.05.2025 року, вказана цивільна справа розподілена судді Мохонько В.В. Ухвалою судді Фортечного районного суду міста Кропивницького від 22.05.2025 року прийнято до свого провадження цивільну справу, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. 18.07.2025 року відповідачем подано заперечення на позовну заяву, згідно з якими позовні вимоги не визнала, у їх задоволенні просила відмовити, застосувати строки позовної давності. Вказала, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні, допустимі і достатні докази перерахування кредитних коштів за вказаним в позові договором. Крім того, відсутні докази переходу до позивача права вимоги по кредитному договору. Вважає, що строк позовної давності кредитора розпочався 05.06.2018 року і сплив 06.06.2021 року. Підстав для поновлення строку як первісному кредитору, так і наступному кредитору немає. В судове засідання представник позивача не з`явилась, згідно із запереченнями про перегляд заочного рішення просила розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена, представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у їх відстуності, підтримав письмові заперечення відповідача, позовні вимоги не визнав, у їх задоволенні просив відмовити. За таких обставин, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє із наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, 05.04.2018 року ТОВ «Ідея Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № Z62.00410.003834137. П. 1.1. договору визначено, що сума (загальний розмір) кредиту становить 75 800,00 грн. Кредит надається загальним строком на 60 місяців (п.1.3 Договору). Пунктами 1.3, 1.4 договору встановлено, що за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 5,5 % (Маржу Банку). Станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за рішенням правління банку становить 9,5 %, що разом з Маржою Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 15 %. Банк відкриває позичальнику банківський поточний рахунок № [NUMBER] у гривні в рамках пакету послуг «2620_Стартовий_ПР», що обслуговується умовах договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (п. 1.13 договору). Розділом 2 договору визначено порядок повернення заборгованості та порядок розрахунків. У п. 5.2 погоджено, що цей догововір є укладеним з дня його підписання сторонами та діє протягом строку кредитування, але в будь-якому випадку до повного виконання стронами своїх зобов`язань. 07.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК`ЕВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» було укладено Договір факторингу № 07072023, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК`ЕВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № Z62.00410.003834137. Згідно з п. 2.1, 2.2 договору факторингу клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно п. 5.1 договору факторингу, сторони погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день відповідного реєстру боржників, за умови виконання фактором зобов`язань передбачених п. 4.1 цього договору. На виконання умов визначених розділом 3, 4 договору факторингу ТОВ «ФК`ЕВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» 11.07.2023 року по платіжній інструкції №19913 перераховано на рахунок АТ «Ідея Банк» загальну суму фінансування згідно договору (реєстру боржників №1, реєстру боржників №2, реєстру боржників №3, реєстру боржників №4) в розмірі 15 300 000,00 грн. Відповідно до реєстру боржників № 3 від 07.07.2023 до договору факторингу № № 07072023 від 07.07.2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в розмірі 191 804,65 грн., з яких: 71 332,99 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 120 471,66 грн. - сума заборгованості за відсотками. Обґрунтовуючи поданий позов, представник ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» зазначила, що відповідач не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, заборгованість не погасила. Враховуючи укладений договір факторингу, позивач набув право грошової вимоги до відповідача в загальній сумі 191 804,65 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (абз.1 ч. 1 ст.1049 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зокрема, ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи вищезазначені норми, основними умовами надання кредиту є безумовне його повернення, строковість, платність, цільова спрямованість і забезпеченість. Водночас, кредитний договір не може змінюватись в односторонньому порядку, і позичальник несе відповідальність за несвоєчасне повернення кредиту та сплату відсотків за його користування. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 513, ст. 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Статтею 1081 ЦК України передбачено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. Зміст кредитного договору свідчить про те, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочинів: суми кредиту, строку кредитування, розміру та порядку нарахування процентів, порядку здійснення розрахунків. Долученою до матеріалів справи копією виписки підтверджено факт перерахування грошових коштів (05.04.2018 року) та факт належного виконання первісним кредитором взятих на себе зобов`язань за укладеним кредитнии договором. Суд приходить до висновку щодо доведеності укладення між первісними кредитором та відповідачем кредитного договору та перерахування на банківський рахунок відповідача кредитних коштів. Посилання відповідача щодо відсутності доказів отримання нею грошових коштів за укладеним кредитним договором, суд відхиляє, оскільки вони спростовуються долученою до матеріалів справи випискою з рахунку відповідача. Матеріали справи містять достатньо доказів, з яких убачається, що відповідачем був укладений кредитний договір, умови яких позикодавцем були виконані. Відповідач у передбачений договорами строк заборгованість не повернула. Розрахунки заборгованості відповідача по кредитному договору в розмірі 191 804,65 грн, надані позивачем суду, відповідають вимогам закону. Відповідач не спростувала надані позивачем розрахунки заборгованості, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надала. Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №№ 40-44, ст. 356) доповнено пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.» Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 установлено з 12 березня до 3 квітня 2020 року на усій території України карантин, який неодноразово продовжувався. Постановою Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Підпунктом 2 п. 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 2120-ІХ від 15.03.2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», доповнено розділ «Прикінцеві положення» Цивільного кодексу України пунктом 19 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього кодексу, продовжуються на строк його дії». Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та наразі триває. Редакцією п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (набрала чинності 30.01.2024 року) у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України виключено на підставі Закону України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» № 4434-IX від 14.05.2025, який набрав чинності з 04.09.2025 року. Отже, послідовно та безперервно з 12.03.2020 року по 29.01.2024 року строки позовної давності, як загальної так і спеціальної були продовжені на строк дії карантину та строк дії воєнного стану. З 30.01.2024 до 04.09.2025 строки позовної давності були зупинені. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином,

Outcome: approved