Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

[PERSON] , в особі представника адвоката Попова А.О., звернувся до суду з позовною заявою до Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якій просить визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування посилається на те, що [INFO] у м. Острова Чеської Республіки помер [PERSON] , який на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 7543280 від 05.08.2013, площею 2,8597 га кадастровий номер 6320683000:02:000:0484, яка розташована на території Кіровської сільської ради Близнюківського району Харківської області. За життя [PERSON] 06.09.2013 склав заповіт, яким заповів вище зазначену земельну ділянку [PERSON] . Позивач вказує, що 14 січня 2026 року приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Яременко Г.В. винесено постанову № 01-02-14 про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із пропущенням строку для прийняття спадщини. Зазначає, що ним пропущено строк для прийняття спадщини у зв`язку з тим, що до січня 2025 року він не знав про смерть [PERSON] та що останній склав на нього заповіт і він мав право на прийняття спадщини. Вважаючи, що строк для подання заяви про прийняття спадщини пропущений ним з поважних причин, просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . В підготовче судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача, Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, в підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності усіх учасників справи на підставі наявних матеріалів. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення у підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що [INFO] у м. Острова Чеської Республіки помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 07 січня 2025 року № [NUMBER] , виданого Муніципалітетом міської частини м. Острова, Чеська Республіка. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 7543280 від 05.08.2013, [PERSON] належала земельна ділянка площею 2,8597 га, кадастровий номер 6320683000:02:000:0484, що розташована на території Близнюківської ТГ Лозівського району Харківської області. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Частиною першою статті 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до постанови приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Яременко Г.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 січня 2026 року № 01-02-14, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки він пропустив встановлений законом 6 місячний строк для подання зави про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як роз`яснюється у п. 24 Постанови ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої ст. 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність пропуску строку для прийняття спадщини, а суди відкривають провадження у справі про продовження строку для прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також: за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також: відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Також, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Згідно зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивач в своїй позовній заяві стверджує, що він пропустив шестимісячний строк з поважних причин, у зв`язку з тим, що до листопада 2025 року не знав, що [PERSON] склав на нього заповіт та він мав право на прийняття спадщини. Суд зазначає, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Проте це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини. Спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк з часу відкриття спадщини. Тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини тільки для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі їх обізнаності про відсутність спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом. Вказаний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23 провадження № 14-50цс24. Враховуючи, положення законодавства, в частині вимог щодо строків для прийняття спадщини, та те, що позивач не є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] суд доходить висновку, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин і вважає необхідним визначити йому додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини строком на три місяці. Доказів, які спростовують твердження позивача щодо поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, суду не надано. Представником відповідача позов визнано повністю, заперечень вона не має. Отже ті обставини, на які посилався позивач суд вважає обґрунтованими, оскільки вони знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Задовольняючи позов, суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування.

Outcome: approved