Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

1.Стислий виклад позовних вимог. 27.10.2025 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи свій позов тим, [INFO] померла її мати [PERSON] і після її смерті відкрилась спадщина: - квартира за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що шестимісячний строк на прийняття спадщини нею було пропущено з поважних причин, а саме у зв`язку з хворобою, коли їй 02.07.2025 року поставили діагноз (онкологія), що позбавило її можливості вчиняти активні дії, пов`язані з особистим зверненням до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини. 09.10.2025 року позивач звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті мами до приватного нотаріуса Луцького районної нотаріального округу Матвійчук С.П. і їй було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для подання такої заяви. Враховуючи вищенаведене, просить визначити додатковий трьохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . 2.Рух справи в суді. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2025 року, справу передано на розгляд головуючому судді Шептицькій Н.В. (ас 23). Ухвалою головуючої судді від 29.10.2025 року позовна заява була залишена без руху і наданий строк для усунення недоліків (ас 24-26), яка 12.11.2025 року була виконана позивачем (ас 28-33) Ухвалою головуючого судді від 17.11.2025 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку загального позовного провадження, витребувані матеріали спадкової справи після смерті [PERSON] , призначено підготовче засідання (ас 35-36). 04.12.2025 року приватний нотаріус Луцького районної нотаріального округу Матвійчук С.П. повідомила про те, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (ас 41, 42). Ухвалою суду від 16.01.2026 року: до участі у справі залучено [PERSON] , як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача; закрито підготовче провадження; призначено розгляд справи в судовому засіданні (ас 63-64). Учасники справи в судове засідання не з`явилися. 11.02.2026 року представник позивача подав клопотання про розгляд справи у відсутності його та позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (ас 78). 11.02.2026 року представник відповідача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти заявлених вимог не заперечує (ас 80). 09.02.2026 року третя особа подала заяву про розгляд справи у її відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечує (ас 77). Суд ухвалив: розгляд справи проводити у відсутності учасників справи, згідно ч.1 ст.223 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.ч. 4, 5 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою прийняття рішення у цій справі є 13.02.2026 року - дата складення повного судового рішення. 3.Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. В судовому засіданні дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, суд встановив наступне. Встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] і після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира за адресою: [ADDRESS] . Заповіту, яким би померла [PERSON] розпорядилася подальшою долею спадкового майна, остання не залишила. Встановлено, що позивач є спадкоємцем [PERSON] першої черги спадкування за законом і 09.10.2025 року вона звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Луцького районної нотаріального округу Матвійчук С.П. У прийняті спадщини постановою від 09.10.2025 року їй було відмовлено та роз`яснено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, який вона пропустила. Проте, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що позивачу 02.07.2025 року поставили діагноз (онкологія), що позбавило її можливості вчиняти активні дії, пов`язані з особистим зверненням до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з проходженням тривалого і складного лікування. Третя особа, яка також є донькою [PERSON] і рідною сестрою позивача, заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не подавала. Встановлені в судовому засіданні обставини підтверджуються письмовими доказами: Свідоцтвом про смерть [PERSON] (ас 5), Свідоцтвом про народження [PERSON] (ас 8), Свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] (ас 9), договором купівлі-продажу квартири (ас 10-13), консультаційним дослідженням (ас 14), виписками з медичної картки (ас 15-20), постановою про відмови у вчиненні нотаріальної дії від 09.10.2025 року (ас 21-22), довідкою Управління «ЦНАП» та СЗН Рожищенської міської ради Волинської області (ас 33), повідомленням приватного нотаріуса Луцького районної нотаріального округу Матвійчук С.П. (ас 41), Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (ас 42). 4.Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.3 ст.1223, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України, здійснення права на спадкування, право на спадщину, виникає у день її відкриття. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, згідно ч.3 ст.1272 ЦК України. За змістом наведених норм ЦК України, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і для реалізації цього права закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані лише у випадку, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Звертаючись до суду із цим позовом, позивач покликається на те, що причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини було те, що вона має незадовільний стан здоров`я і через хворобу часто перебуває на лікуванні. Надаючи правову оцінку поважності причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері, суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Крім того, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Також суд зазначає, що принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: зокрема, принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності», як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. 5. Висновки суду. Враховуючи вищенаведене та проаналізувавши зібрані і досліджені докази в їх сукупності, суд доходить висновку про наявність правових підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , оскільки причини пропуску строку, на які посилається позивач, хоча і є не є безумовно поважними, ураховуючи не постійне та не безперервне її перебування на стаціонарному лікуванні, та які не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, проте, ураховуючи позицію відповідача і третьої особи щодо позовних вимог, зокрема визнання позовних вимог, відсутність спору щодо спадкового майна, невеликий строк пропуску подання заяви про прийняття спадщини (7 днів), з урахуванням дотримання принципу «пропорційності», як невід`ємної складової та інструмента верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності, дотримуючись розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства, при встановленні позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, на переконання суду не буде порушений розумний баланс між інтересами суспільства і приватної особи - позивача, яка отримає можливість прийняти у власність спадщину після смерті рідної матері. Таким чином, виходячи із характеру спірних правовідносин та обставин справи, суд доходить висновку, що пропущення позивачем строку для прийняття спадщини не має стати причиною усунення її від права спадкування за законом, а відтак, про наявність передбачених законом правових підстав для задоволення позову і визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] .

Outcome: approved