Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

представник позивача Казубек Л.Ю. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість з централізованого опалення та гарячого водопостачання (особовий рахунок, договір № 600453674) за період з 01.06.2019 по 31.10.2025 на загальну суму 63 609,83 гривень. В обґрунтування позову зазначила, що відповідачка зареєстрована у квартирі [ADDRESS] . З 01.11.2021 між сторонами укладений Типовий індивідуальний договір № 600453674 про надання послуги з теплової енергії та послуги гарячої води за вказаною адресою. Загальна сума боргу за період з 01.06.2019 по 31.10.2025 становить 63 609,83 гривень. Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку, в якому знаходиться приміщення відповідача, підтверджується рішенням виконавчого комітету ЗМР. Відповідачка подала відзив на позов, в якому просила відмовити у задоволенні позову в частині необґрунтованої заборгованості, зобов`язати позивача здійснити перерахунок вартості послуг за спірний період відповідно до показників індивідуального лічильника, визнати нарахування, здійснені за нормативами за наявності індивідуального лічильника, неправомірними. Також зазначила, що не заперечує обов`язок оплачувати фактично спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Водночас не погоджується з розміром заявленої заборгованості, оскільки вона сформована на підставі некоректних нарахувань, здійснених з порушенням умов договору та чинного законодавства. Вона є власником квартири з централізованим опаленням та індивідуальним приладом обліку теплової енергії. Між нею та позивачем укладено договір № 600453674. У листопаді 2021 року нею було виявлено розбіжність між показниками індивідуального лічильника тепла та сумами, зазначеними у платіжних документах за жовтень 2021 року. Починаючи з листопада 2021 року і до лютого 2022 року, неодноразово зверталася до Концерну «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» електронною поштою з проханням: перевірити правильність нарахувань; здійснити перерахунок; надати роз`яснення. Жодної відповіді на жодне звернення отримано не було, що підтверджується відсутністю відповідей на надіслані електронні листи. У 2022 та 2023 роках її чоловік особисто звертався до офісу позивача із усними та письмовими заявами щодо перерахунку. Представники позивача виїжджали, оглянули лічильники та прислали акт огляду, однак жодного рішення або перерахунку здійснено не було. Незважаючи на наявність індивідуального лічильника, позивач продовжив нарахування за нормативами, що є неправомірним. Нарахування, які не відповідали фактичному споживанню та показникам лічильника, позбавляли її можливості здійснювати оплату коректної суми. Звернення до позивача залишалися без реакції, що унеможливлювало врегулювання спору в досудовому порядку. Таким чином, відсутність оплати була спричинена бездіяльністю позивача, а не її ухиленням від виконання зобов`язань. Позивач просить стягнути 63 609,83 гривень за період з 01.06.2019 по 31.10.2025, не надавши при цьому: обґрунтованого розрахунку саме фактично спожитих Гкал; пояснення, чому після виявлення розбіжностей не було здійснено перерахунок; доказів реагування на звернення споживача. Заявлена сума є спірною, необґрунтованою та підлягає перевірці. Ухвалою про відкриття провадження у справі від 30.12.2025 відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Ухвала про відкриття провадження у справі була направлена позивачу в його електронний кабінет та отримана ним 30.12.2025. Отже відповідно до пункту 2 частини шостої статті 272 ЦПК України позивач є належним чином повідомленим про розгляд справи. Також ухвала про відкриття провадження у справі надсилалась відповідачці рекомендованим листом з повідомленням про вручення за зареєстрованим у встановленому законом порядку її місцем проживання. Рекомендований лист повернувся до суду з відміткою про відсутність відповідачки за адресою місцезнаходження від 06.01.2026. Таким чином відповідно до пункту 5 частини шостої статті 272 ЦПК України відповідачка є належним чином повідомленою про розгляд справи. Ухвалою про відмову у витребування доказів від 13.02.2026 відмовлено у задоволенні клопотання відповідачки про витребування доказів. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено частиною другою статті 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до інформації, сформованої за допомогою додатку «Реєстр нерухомості», від 24.11.2025 № 17741908670 відповідачка [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] . Відповідно до Довідки щодо заборгованості за надані послуги та розрахунку основного боргу по особовому рахунку № [NUMBER] , Концерн «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» надає за адресою: [ADDRESS] . Заборгованість перед Концерном за наданими за вказаною адресою послугами за період з 01.06.2019 по 31.10.2025 склала 63 609,83 гривень. Правовідносини між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України від 02.06.2005 № 2633-ІV «Про теплопостачання» (далі - Закон № 2633-ІV), Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 за № 1198, та іншими нормативно-правовими актами України. В розумінні Закону № 2633-ІV та Правил користування тепловою енергією, споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору. Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 2189-VIII), який діє з 01.05.2019, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Частиною п`ятою статті 13 Закон № 2189-VIII передбачено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Згідно зі статтею 5 Закону № 2189-VIII позивач надавав послуги, що за своїм функціональним призначенням є комунальними послугами, а саме - надання послуг з постачання теплової енергії. Також, частиною четвертою статті 319 ЦПК України передбачено, що власність зобов`язує. Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У статтях 19 та 25 Закону України від 02.06.2005 № 2633-IV «Про теплопостачання» (далі - Закон № 2633-IV) зазначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості. Відповідно до статті 20 Закону № 2633-ІV споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Суд встановив, що на підставі вищевказаних норм права між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] , за яким проводились нарахування. Висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховний Суд України по справі № 6-59цс13 від 30.10.2013, відповідно до якої відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідач зобов`язаний оплатити надані послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Свої зобов`язання з надання комунальних послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання позивач виконав належним чином, що не спростовано відповідачкою, яка, у свою чергу, порушила свої зобов`язання та своєчасно не вносила оплату за спожиті комунальні послуги, у зв`язку з чим в період з 01.06.2019 по 31.10.2025 за особовим рахунком № [NUMBER] має заборгованість в сумі 63 609,83 гривень. Таким чином суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому його необхідно задовольнити повністю. Згідно з частинами першою, п`ятою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частин першої та другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування стаття 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Суд відхиляє аргументи відповідачки про те, що починаючи з листопада 2021 року і до лютого 2022 року, вона неодноразово зверталася до позивача електронною поштою з проханням перевірити правильність нарахувань, здійснити перерахунок, надати роз`яснення, оскільки докази цього суду не надані. З наданих відповідачкою витягів з поштового клієнту «Gmail» не вбачається передання нею позивачу показань (кількісних показників спожитих послуг). Також зазначена у витягах адреса електронної пошти - tselepkova.oi@teploseti.zp.ua не є офіційною адресою електронної пошти позивача, яка опублікована на його офіційному вебсайті (info@teploseti.zp.ua, zvernennya@teploseti.zp.ua). Також суду не надано доказів того, що кватира [ADDRESS] , власницею якої є відповідачка, оснащена індивідуальним приладом обліку теплової енергії. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 422,40 гривні.

Outcome: approved