Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Представник позивача Усенко М.І. звернувся у суд із даним позовом до [PERSON] , який мотивує тим, що 27лютого 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілоан" (далі - ТОВ "Мілоан") та відповідач уклали договір про споживчий кредит № 6808949 (далі Кредитний договір), згідно з умовами якого останній отримав 15000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених даним договором. ТОВ "Мілоан" умови Кредитного договору виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредит на потрібну йому суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору. 26 липня 2023 року ТОВ "Мілоан" і Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (далі ТОВ "ФК "Кредит-капітал") уклали договір відступлення прав вимоги № 101-МЛ, згідно з яким на користь позивача відбулось відступлення прав вимоги за Кредитним договором, боржником за яким є [PERSON] . Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 101-МЛ від 26.07.2023 сума заборгованості відповідача становить 56904 грн 75 коп., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 13950 грн; прострочена заборгованість за сумою відсотків 41454 грн 75 коп.; прострочена заборгованість за комісією 1500 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 56904 грн 75 коп., судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. Ухвалою суду від 18.12.2025 дану справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, призначено судове засідання на 08 год. 50 хв. 23 січня 2026 року, надано відповідачу строк для подання відзиву. Судове засідання, призначене на 23 січня 2026 року, у зв`язку з перебуванням головуючої у щорічній додатковій відпустці відкладено на 08 год. 45 хв. 16 лютого 2026 року. Поштове відправлення надіслане за зареєстрованим місцем проживання відповідача, у якому містились копія ухвали від 18.12.2025, удруге повернулось до суду не врученими через відсутність адресата за вказаною адресою. За наведних обставин, суд уважає, що за правилами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідачеві вручена ухвала від 18.12.2025, якою встановлено строк для подання відзиву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подав, у зв`язку з чим суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Позов підлягає до часткового задоволення. Суд установив, що 27 лютого 2023 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] укладено Кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 15000 грн (п. 1.2 Кредитного договору) зі строком кредитування 105 днів, що складаєть з пільгового періоду тривалістю 15 днів, поточного періоду тривалістю 90 днів (п. 1.3 Кредитного договору). Згідно з п. 1.4 Кредитного договору [PERSON] має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовну дату платежу 14.03.2023 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше остаточного погашення заборгованості 12.06.2023 (останнього дня строку кредитування). Комісія за надання кредиту 1500 грн, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту (п. 1.5.1 Кредитного договору). Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 3375 грн, які нараховуються за ставкою 1,5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п. 1.5.2 Кредитного договору). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 40500 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п. 1.5.2 Кредитного договору). Відповідно до п. 2.2.3 Кредитного договору проценти нараховуються за стандартно процентною ставкою, що визначена п. 1.5.3 цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, та з інших причин визначена в п.1.5.2 процентна ставка запропонована позичальнику протягом пільгового періоду зі зниженою і є меншою за стандартну ставку встановлену в п. 1.5.3 договору. Якщо визначена в п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної ставки, то після завершення пільгового періоду, з урахуванням пролонгацій, проценти протягом поточного періоду продовжують нараховуватись за стандартною ставкою згідно п. 1.5.3 договору. Стандартна процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом пільгового періоду, з урахуванням пролонгацій, є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк поточного періоду, це означає, що протягом пільгового періоду позичальнику була надана знижка/пільга, що дорівнює різниці між стандартною ставкою встановленою п. 1.5.3 та процентною ставкою визначеною п. 1.5.2 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди позичальника. Згідно з п. 2.3.1 Кредитного договору позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що позичальнику доступна така можливість відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені цим п. 2.3 договору та розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості зо договором. Якщо позичальник здійснює продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування (пролонгацію) проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено/поновлено пільговий період нараховуються за ставкою визначеною п. 1.5.2 договору, якщо інше не буде встановлено додатком/додатковою угодою, що підписується у зв`язку з пролонгацією. Пунктом 2.3.2 Кредитного договору зазначено, що після вибору доступних умов пролонгації або поновлення пільгового періоду, позичальник має направити кредитодавцю електронне звернення/повідомлення із зазначеною датою із застосуванням одноразового ідентифікатора, який надсилається кредитодавцем позичальникц в SMS-повідомленні, а також підписати додаток/додаткову угоду до договору, що містить оновлений графік платежів та здійснити платіж обумовлений цим п. 2.3 договору. Після здійснення позичальником зазначеного платежу (ів), умови кредитного договору, що стосуються строку кредитування, зокрема тривалість пільгового періоду, дата завершення пільгового періоду, дата остаточного погашення, строк кредитування змінюються пропорційно строку пролонгації. Нові дати разом з актуальними даними щодо заборгованості відображаються кредитодавцем в оновленому графіку платежів, що за формою і змістом може відрізнятися від додатку №1 і розміщується кредитодавцем в особистому кабінеті позичальника, який уповноважує кредитодавця на таке оновлення (актуалізацію) та не потребують будь-якого іншого оформлення. У випадку розбіжностей між умовами кредитного договору, включаючи додатки 1,2 та оновленим графіком платежів, застосовуються умови визначені графіком. За правилами п. 4.2. Кредитного договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.5.3 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника із сплати таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. Відповідно до п. 6.1. Кредитного договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та доступний зокрема через сайт Кредитодавця та або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Згідно п. 6.2. Кредитного договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Кредитодавця про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підписуодноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт товариства, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Кредитодавця направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству. Відповідно до п. 6.3. Кредитного договору приймаючи пропозицію кредитодавця про укладання цього договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) (копії додаються) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання фінансових кредитів (послут) Кредитодавцем, що розміщені на сайті Кредитодавця та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно з п. 6.4. Кредитного договору укладення товариством договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки у письмовій формі. Відповідно до п. 6.5. Кредитного договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. З копії платіжного доручення № 94586681 від 27.02.2023 року вбачається, що ТОВ "Мілоан" виконало свої зобов`язання за договором перед відповідачем по справі [PERSON] належним чином, перерахувавши на його картковий рахунок грошові кошти в сумі 15000 грн. Факт перерахування ТОВ "Мілоан" на банківську картку [PERSON] грошових коштів у сумі 15000 грн також підтверджується наданим АТ "Універсал Банк" на виконання ухвали суду листом № БТ/Е-3167 від 30.01.2026. Між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" 26 липня 2023 року укладено договір відступлення прав вимоги № 101-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ "Мілоан" відступило за грошові кошти ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" права вимоги до боржників, які виникли у ТОВ "Мілоан" унаслідок укладення з боржниками кредитних договорів. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги № 101-МЛ від 26.07.2023 ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором в сумі 56904 грн 75 коп., з яких 13950 грн залишок по тілу кредиту; 41454 грн 75 коп. залишок по відсотках; 1500 грн залишок по комісії. Усупереч умовам Кредитного договору відповідач не виконав своїх зобов`язань після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується випискою з особового рахунку за Кредитним договором. Установлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з Кредитного договору. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 5 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" (далі Закону) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки доказам, поданими учасниками справи, у їх сукупності, зважаючи на те, що позивачем доведено факти укладення Кредитного договору між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] , переходу до нього права вимог за Кредитним договором, а також отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 15000 грн, з яких відповідачем повернуто 1050, правові підстави для нарахування комісії у розмірі 1500 грн, відсутність будь-яких платежів з боку відповідача в рахунок погашення заборгованості за комісією, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у цій частині та стягнення з відповідача у користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 13950 грн та заборгованості за комісією за видачу кредиту в розмірі 1500 грн. Водночас суд не погоджується з розміром нарахованих позивачем процентів за користування кредитом з огляду на таке. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05.04.2023 року по справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за "користування кредитом", так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). З п. 1.3 Кредитного договору та графіку платежів за Кредитним договором встановлено, що строк Кредитного договору становить 105 днів. Водночас, згідно з долученими до матеріалів справи відомостями про щоденні нарахування та погашення ТОВ "Мілоан" нараховував відсотки за користуванян кредитом протягом 112 днів, продовживши пільговий період на 7 днів. Відповідно до цих же відомостей ТОВ "Мілоан" зарахувало у погашення кредитної заборгованості сплату процентів за користування кредитом в розмірі 1050 грн, а також нарахувало і списало комісію за пролонгацію у розмірі 900 грн. Однак суд доходить висновку, що первісний кредитодавець безпідставно продовжив пільговий період на 7 днів та списав комісію за пролонгацію, оскільки позивач не надав жодних доказів про те, що відповідач відповідно до умов п. 2.3.2 Кредитного договору надсилав кредитодавцю електронне звернення/повідомлення з проханням пролонгації, а також не надав оновленого графіку платежів, який складається кредитодавцем у разі пролонгації пільгового періоду на підставі п. 2.3.2 Кредитного договору. За наведених обставин, нараховані відсотки у період з 15.03.2023 до 21.03.2023 включно в загальній сумі 1464 грн 75 коп. підлягають списанню, а сплачені відповідачем 900 грн, які первісним кредитором зараховано як оплату за пролонгацію, слід зарахувати в рахунок погашення заборгованості за відсотками за користування кредитом. Таким чином, розмір заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом, які підлягають стягненню з відповідача в користь позивача, становлять 39090 грн (41454,75-1464,75-900). Загальна заборгованість [PERSON] за Кредитним договором, яка підлягає стягненню на користь позивача становить 54540 грн, з яких: 13950 грн тіло кредиту, 39090 грн відсотки за користування кредитом, 1500 грн комісія за надання кредиту. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 2321грн 73 коп. (54540/56904,75*2422,40). Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн суд зазначає таке. Статею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги № 0107 від 01.07.2025, укладений між ТОВ "ФК "Кредит Капітал" та адвокатським об`єднанням "Апологет"; виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якої керівником АО "Апологет" є [PERSON] ; свідоцтво про право на заняття [PERSON] адвокатською діяльністю № 2093 від 29.09.2012; ордер про надання правничої допомоги ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" адвокатом Усенком М.І. від 20.10.2025; акт наданих послуг № Д/9716 від 12.11.2025, відповідно до якого АО "Апологет" в особі адвоката Усенка М.І. надано ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" правову допомогу щодо стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 6808949 від 27.02.2023 на суму 8000 грн; детальний опис наданих послуг по акту № Д/9716 від 12.11.2025, у якому зазначено опис наданих АО "Апологет" послуг у справі про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 6808949 від 27.02.2023. Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні без участі представника позивача. Крім того, послуги надані адвокатом, є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом його діяльності, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги зміст заяв та клопотань представника позивача по суті, ціну позову, складність справи, яка є нескладною та розглядалась в спрощеному позовному провадженні, а також враховує, що представник позивача не брав участі у судовому засіданні та позовні вимоги задоволено частково. Виходячи з критерію розумності, реальності таких витрат, суд уважає, що визначений розмір оплати є дещо завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial