Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Позиція позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором №5817013 від 30.01.2023 в сумі: 12570,00 грн. Також просили стягнути з відповідача на їх користь суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн та суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що 30.01.2023 між [PERSON] та ТОВ «МІЛОАН», в порядку ст.11 та ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», укладено договір про споживчий кредит №5817013, згідно з умовами якого відповідач отримав 3000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. ТОВ «МІЛОАН» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну йому суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору. Враховуючи ці обставини, умови чинного законодавства та п.3.2.6. кредитного договору, між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги 97-МЛ від 29.05.2023, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором №5817013 від 30.01.2023, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги 97-МЛ від 29.05.2023, сума заборгованості відповідача становить 12570,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 3000,00 грн; прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить 9000,00 грн; прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить 570,00 грн. Позивачем проведено роботу щодо погашення заборгованості відповідача та виконання кредитних зобов`язань, а саме, надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості. Невиконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Рух справи в суді Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 04.12.2025 провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд по суті на 12.01.2026 із викликом сторін, який відкладено на 18.02.2026 у зв`язку з неявкою відповідача. Розгляд справи Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відзив на позов не подав. З урахуванням одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Встановлені судом обставини 30.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №5817013. Договір укладено в електронному форматі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». За вказаним договором відповідач отримав позику у розмірі 3000,00 грн строком на 105 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,00% від суми кредиту за кожен день користування, під час пільгового періоду (15 днів) процентна ставка 2,00% від залишку суми кредиту за кожен день, комісія за надання кредиту 19,00%, інші зобов`язання, умови та строки/терміни, що визначені договором (а.с.7-12,14,15). Відповідачем [PERSON] також підписано графік платежів за договором про споживчий кредит та паспорт споживчого кредиту, які містять інформацію про комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом, терміни встановлені договором, інші зобов`язання та строки/терміни (а.с.12-13). Перерахування кредитних коштів [PERSON] в сумі 3000,00 грн, відповідно до умов договору №5817013, підтверджується платіжним дорученням №92507409 від 30.01.2023 (а.с.15). Відповідно до виписки з особового рахунка за кредитним договором (а.с.17) та відомостей про щоденні нарахування та погашення (а.с.16) вбачається, що відповідач за кредитним договором №5817013 від 30.01.2023 свої зобов`язання належним чином не виконує, заборгованість не погашає, а тому, станом на 15.05.2023, борг становить 12570,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 3000,00 грн; прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить 9000,00 грн; прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить 570,00 грн. Згідно з п.3.2.6. Кредитного договору, Кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим Договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника. 29.05.2023 ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова Компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» уклали договір відступлення прав вимоги №97-МЛ, згідно умов якого ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «МІЛОАН», включно і до [PERSON] за кредитним договором №5817013 від 30.01.2023 на суму 12570,00 грн, що підтверджується копією договору та витягу із реєстру боржників до договору (а.с.17-27). Оцінка суду та мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним у ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Частиною 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). З матеріалів справи слідує, що було укладено кредитний договір в електронному вигляді, якими передбачено передачу коштів в безготівковій формі шляхом їх зарахування на платіжну картку позичальника. Отже, підписавши угоду в порядку Закону України «Про електронну комерцію», [PERSON] добровільно погодився у письмовому вигляді на умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання та відсотки за користування кредитом. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» втратило такі права. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Відповідач, не скористався своїм правом, передбаченим статтею 191 ЦПК України, та не надав відзив на позовну заяву із його доводами та доказами, на підтвердження своїх заперечень проти позову, у якому міг би викласти заперечення щодо факту укладення договору, отримання коштів чи розміру заборгованості. При цьому договір та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін. Отже, відповідач не заперечує факту укладення 30.01.2023 кредитного договору із Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» і не виконання своїх грошових зобов`язань. Як слідує з матеріалів справи, відповідачем не виконується зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів за користування кредитом. Будь-яких доказів на спростування заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов договору. Доказів, які б підвереджували неправомірність вимог позивача суду також не надано. Одночасно, згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідача перед позивачем становить 12570,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 3000,00 грн; прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить 9000,00 грн; прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить 570,00 грн. Таким чином, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» про стягнення з [PERSON] суми боргу за кредитним договором підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо судових витрат Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений при подачі позову у розмірі 2422,40 грн, який підлягав сплаті, оскільки позов задоволений у повному обсязі. Крім того, відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України). Частиною 4 цієї статті встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З матеріалів справи вбачається, що при розгляді справи позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» надавалась правнича допомога адвокатським об`єднанням «АПОЛОГЕТ». На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвокатом надано до суду: копію договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 (а.с.30); копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.29): Виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.29,30); ордер на надання правничої допомоги серії ВС №1408806 (а.с.31); акт №Д/7821 надання послуг (правової (правничої) допомоги) від 12.11.2025 (а.с.31); детальний опис наданих послуг від 12.11.2025 (а.с.32). Аналізуючи докази, надані стороною позивача на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, зважаючи на відсутність заперечень з боку відповідача, виходячи з критерію реальності адвокатських послуг та їхньої вартості, суд дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правничу допомогу в сумі 8000,00 грн є підтвердженими належними та допустимими доказами.

Outcome: approved