Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

21 жовтня 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2108646488738 від 27.03.2021 року в розмірі 74472 грн. 78 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 27.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Служба миттєвого кредитування" та відповідачем був укладений договір № 2108646488738 у формі електронного документа, за умовами якого товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 5700 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Відповідно до п. 1.9. Договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 (один) рік. Згідно п. 1.4. Договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі - «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 1.60 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2.04 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в). д) тип процентної ставки - фіксована. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 5700 грн. Зазначив, строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. Вказує, що 01.12.2021 року між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір № 1-12, відповідно до якого ТОВ "СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ" відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2108646488738. В подальшому, 10.03.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та позивачем було укладено договір № 10-03/2023/01, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2108646488738. Позивач вказує, що загальний розмір заборгованості відповідача по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №2108646488738 від 27.03.2021 року становить 98081 грн. 04 коп., з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) -5700 грн.; - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 92381 грн. 04 коп. Проте, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №2108646488738 від 27.03.2021 року в розмірі 74472 грн. 78 коп., з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) -5700 грн.; - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 68772 грн. 78 коп., а також судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 25000 грн. Представник позивача надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 105-106). У відповіді на відзив позивач просить врахувати те, що відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності укладеного кредитного договору, доказів того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать волевиявленню сторін, не надано. Доданий відповідачем до відзиву кредитний звіт не містить відомостей на підтвердження викладеної у відзиві позиції, зокрема щодо не укладеності договору та не належності відповідачеві адреси, електронної пошти, номеру телефону. Навпроти, кредитний звіт містить інформацію про укладення із відповідачем договору №2108646488738. Вказує, що правове регулювання та наявні в матеріалах справи докази вказують на те, що між первісними кредиторами та відповідачем укладено електронний кредитний договір, адже без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. Вважає, що укладений між сторонами Договір відповідає вимогам чинного законодавства та вільному волевиявленню сторін; сторонами було досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов, в т.ч. щодо порядку нарахування та оплати процентів за Договором, можливості продовження строку користування кредитними коштами, в порядку та на умовах визначених Договором, позичальник був ознайомлений з умовами Договору, висловив своє волевиявлення шляхом підписання Договору, що свідчить про прийняття нею таких умов, а також спрямованість на реальне настання правових наслідків. Просить врахувати те, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх заперечень отримання кредитних кштів у розмірі 5700 грн., а відсотки нараховувалися відповідно до умов договору № 2108646488738, погодженими з відповідачем, тому розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами Кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. Також посилається на те, що кредитний договір є дійсним як в цілому, так і в частині автоматичної пролонгації договору, не оскаржується в судовому порядку як сторонами договору, так і будь-якими іншими особами, відповідає вільному волевиявленню сторін та чинному законодавству. Крім того, просить врахувати те, що що всі істотні умови кредитних договорів були передбачені, а відповідач з їх змістом ознайомився та підписав відповідач, враховуючи, що розрахунки заборгованості містять всі необхідні складові, а саме: базу нарахувань (тіло кредиту), процентну ставку, період нарахування відсотків, відтак, позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» щодо стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідач, який про час, місце та дату судового засідання повідомлений відповідно до вимог ЦПК України, в судове засідання не з`явився. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав викладених у відзиві. Вважає позов необґрунтованим та таким, що суперечить фактичним обставинам. Посилається на те, що відповідач заперечує факт отримання кредиту, уклалення кредитного договору та його підписання. Вказує, що відповідно до інформації Українського Бюро Кредитних історій станом на 28.10.2025 року жодного кредитного договору між Товариством з обмеженою відповідальністю "Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] не було укладено, а зазначені у кредитному договорі №2108646488738 від 27.03.2021 реквізити відповідача не відповідають фактичним. А саме, зазначені у вищевказаному договорі поштова адреса - «вул. Карла Маркса»; електронна адреса «[INFO]»; номер телефону- « [NUMBER] » не відповідають фактичним: поштова адреса - «вул. Свободи» (запис у паспорті вчинено у 2013 році); електронна адреса - «[INFO]»; номер телефону - « [NUMBER] ». Посилається на відсутність доказів надходження грошових коштів на картковий рахунок [PERSON] . Вказує, що довідка на підтвердження переказу грошових коштів від 23.04.2025 року, видана ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» не є первинним документом, оскільки відповідач на час укладання кредитного договору № 2108646488738 від 27.03.2021 не мав жодних договірних відносин а ні з ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», ні з COMMERCIAL BANK PRIVATBANK. Вважає, що розрахунок заборгованості є безпідставним, оскільки момент отримання кредиту невідомий і позивачем не доведений. Вказує, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції із змінами, внесеними Законом України № 3498-IX від 22.11.2023) максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, тому вважає вимогу про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 74472 грн. 78 коп. такою, що суперечить нормам цивільного законодавства України. Вказує, що витрати на професійну правову допомогу у розмірі 25000 гривень є завищеними та неспівмірними зі складністю справи, позивачем не надано доказів на підтвердження оплати правової допомоги. Просить суд відмовити у задоволенні позову повному обсязі. Заслухавши представника відповідача, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що 27.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Служба миттєвого кредитування" та [PERSON] був укладений договір про надання фінансових послуг № 2108646488738 в формі електронного документа. Договір про надання фінансових послуг № 2108646488738 від 27.03.2021 року, додаток до договору №2- Графік платежів, додаток до договору №3- Паспорт кредиту відповідач підписав 27.03.2021 року електронним підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора W7, попередньо заповнивши Заяву -Анкету для отримання кредиту на сайті позикодавця, та зазначивши інформацію щодо реквізитів банківської картки № [NUMBER] для перерахунку грошових коштів (а.с. 16-18, 59-61, 83). Відповідно до умов п. 1.1. договору товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 5700 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Згідно п. 1.4. Договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі - «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 1.60 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2.04 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в). д) тип процентної ставки - фіксована. Згідно п. 1.4.1. Договору нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. Відповідно до п. 1.9. Договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 (один) рік. Відповідно до змісту п. 1.10. Договору позичальник сплачує товариству комісію, пов`язану з наданням, обслуговування та повернення кредиту в розмірі 638 грн. 40 коп. На виконання умов договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 5700 грн., що підтверджується інформацією ТОВ "ФК "Вей фор пей" (а.с. 23). Відповідно до інформації АТ КБ «Приват Банк» на ім`я [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] (а.с. 184). Із виписки про рух коштів по банківському рахунку в АТ КБ «Приват Банк», відкритого на ім`я [PERSON] , вбачається, що 27.03.2021 року на його картку надійшли кошти в розмірі 5700 грн (а.с. 186). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про надання фінансових послуг № 2108646488738 від 27.03.2021 року, виданого ТОВ «Служба миттєвого кредитування», вбачається, що ТОВ «Служба миттєвого кредитування» 27.03.2021 року видала кредит в розмірі 5700 грн., та проводила щоденне нарахування відсотків, а саме: з 27.03.2021 року по 11.04.2021 року за ставкою 1,6%, що становить 91 грн. 20 коп., з 12.04.2021 року по 25.04.2021 року за ставкою 3,64 %, що становить 207 грн. 48 коп., з 26.04.2021 року по 10.05.2021 року за ставкою 5,02 %, що становить 286 грн. 14 коп., з 11.05.2021 року по 30.11.2021 року за ставкою 11,8104 %, що становить 437 грн. 19 коп., всього сума заборгованості становить 103542 грн. 78 коп., відповідач не проводив сплату заборгованості. 30.11.2021 року ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зменшив розмір нарахованих відсотків, станом на 30.11.2021 року заборгованість відповідача становить 47367 грн. 00 коп., з яких заборгованість за основним зобов`язанням - 5700 грн., заборгованість за процентами, нарахованими станом на 30.11.2021 року - 41667 грн. 00 коп. (а.с. 24-25). 01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ "Вердикт капітал" було укладено договір факторингу № 1-12 від 01.12.2021 року, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ "Вердикт капітал" право вимоги до позичальників, у тому числі за договором про надання фінансових послуг №2108646488738 від 27.03.2021 року, боржником за яким є відповідач, що підтверджується, Реєстром боржників до договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 року, актом приймання-передачі від 03.12.2021 року Реєстру боржників до договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 року, Реєстром боржників до договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 року, витягом з Реєстру боржників до договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 року, копією платіжного доручення № 307600018 від 03.12.2021 року на суму 5535543 грн. 12 коп. (а.с. 43-58). З витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 року вбачається, що ТОВ "Вердикт капітал" набув право вимоги до позичальника [PERSON] за договором про надання фінансових послуг № 2108646488738 на суму 47367 грн. 00 коп., з яких заборгованість за основним зобов`язанням - 5700 грн., заборгованість за процентами, нарахованими станом на 30.11.2021 року - 41667 грн. 00 коп. (а.с. 58). Із розрахунку заборгованості за договором про надання фінансових послуг №2108646488738 від 27.03.2021 року, виданого ТОВ "Вердикт капітал", вбачається, що заборгованість відповідача становить 98081 грн. 04 коп., з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) -5700 грн.; - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 92381 грн. 04 коп., із яких заборгованість за процентами, нарахованими станом на 30.11.2021 року - 41667 грн. 00 коп. Із аналізу заборгованості за нарахованими процентами вбачається, що ТОВ "Вердикт капітал" було нараховано проценти за відсотковою ставкою 7,67% в день за період з 01.12.2021 року по 26.03.2022 року, що становить 116 днів, в сумі 50714 грн. 04 коп. (а.с. 41). В послідуючому відповідно до договору про відступлення права вимоги №10-03/2023 від 10.03.2023 року ТОВ "Вердикт капітал" відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до позичальників, зокрема, до відповідача за договором про надання фінансових послуг № 2108646488738 від 27.03.2021 року, що підтверджується договором про відступлення права вимоги від 10.03.2023 року, актом приймання-передачі Реєстру боржників за договором про відступлення права вимоги №10-03/2023 від 10.03.2023 року, актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 31 березня 2023 року, Реєстром боржників до договору про відступлення права вимоги №10-03/2023 від 10.03.2023 року, витягом з Реєстру боржників до договору про відступлення права вимоги №10-03/2023 від 10.03.2023 року (а.с. 62- 79). З витягу із Реєстру боржників до договору про відступлення права вимоги №10-03/2023 від 10.03.2023 року вбачається, що ТОВ «Коллект Центр» набув право вимоги до позичальника [PERSON] за договором про надання фінансових послуг № 2108646488738 на суму 98081 грн. 04 коп., з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) -5700 грн.; - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 92381 грн. 04 коп.(а.с. 79). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про надання фінансових послуг № 2108646488738 від 27.03.2021 року станом на 23.09.2025 року, виданого ТОВ «Коллект Центр», заборгованість відповідача становить 98081 грн. 04 коп., з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) -5700 грн.; - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 92381 грн. 04 коп. (а.с. 42). Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному договором. Однак, відповідач не виконав свого обов`язку щодо повернення наданого йому кредиту в строки, передбачені кредитним договором. Згідно з ст. ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. За висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі ст. 514 ЦПК України. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); дарування (частина друга статті 718 ЦК України); факторингу (глава 73 ЦК України). Судом встановлено, що у зв`язку з порушенням умов кредитного договору №2108646488738 від 27.03.2021 року відповідач допустив заборгованість в розмірі 98081 грн. 04 коп., з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) -5700 грн.; - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 92381 грн. 04 коп. В позові позивач просить стягнути з відповідача заборгованність за кредитним договором №2108646488738 від 27.03.2021 року в розмірі 74472 грн. 78 коп., з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) -5700 грн.; - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 68772 грн. 78 коп. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доводи відповідача, викладені у відзиві, в тому числі і щодо заперечення укладення ним кредитного договору, неправомірності нарахування процентів спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Так, судом встановлено, що договір про надання фінансових послуг підписано відповідачем з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, використання якого неможливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, а також без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Відповідач не спростував факт отримання кредитних коштів шляхом подання відповідних доказів про не відкриття на його ім`я зазначеного банківського рахунку та ненадходження на нього кредитних коштів, не обґрунтував та не довів навність інших підстав набуття ним цих коштів, не надав належних доказів укладення договору від його імені іншою особою за відсутності його волевиявлення. В матеріалах справи відсутні докази протиправності дій третіх осіб стосовно відповідача, які стосуються підписання кредитного договору. Тому, суд вважає, що по кредитному договору, укладеному з відповідачем, у письмовій формі було досягнуто згоду щодо істотних умов кредитного договору, в тому числі щодо строку кредитування та нарахування процентної ставки. Відповідачем не надано доказів на підтвердження визнання кредитного договору в судовому порядку недійсними, в цілому або в частині. Отже, в силу вказаної вище презумпції правомірності правочину (ст. 204 ЦК України) правомірність положень цього договору презюмується. Вирішуючи питання щодо стягнення процентів за користування кредитом, суд враховує те, що у кредитному договорі сторони належним чином узгодили умови та відповідний розмір процентної ставки, на підставі яких позивачем здійснювалося нарахування заборгованості по процентам, а тому суд дійшов висновку про стягнення процентів по кредитам, які нараховано в межах строку кредитування. Доводи відповідача щодо неналежності наданих позивачем розрахунків не заслуговують на увагу, оскільки з розрахунку вбачається, що нарахування процентів здійснювалося з дотриманням умов кредитування, які визначені у пункті 1.4. спірних договір кредитування. Відповідачем не надано доказів на спростування наявних в матеріалах справи розрахунків заборгованості та на підтвердження того, що відповідачем сплачувалися кошти на погашення заборгованості по кредитних договорах. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 висловила таку правову позицію: «надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно достатті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондується жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другоюстатті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання.» На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за вищевказаними кредитним договором в сумі 74472 грн. 78 коп., право на яку він набув за договорами відступлення права вимоги, доведена та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. Щодо стягнення із позивача витрат за надання професійної правничої допомоги суд зазначає наступне. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При зверненні до суду з позовною заявою, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь понесених витрат на правничу допомогу в розмірі в сумі 25000 грн., підтверджуються письмовими доказами, а саме: договором № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 року, що укладений позивачем із адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (а.с. 9-12); тарифами на послуги адвокатського об`єднання «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (а.с. 13); заявкою на надання юридичної допомоги № 218 (а.с. 14), витягом з акту №14 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 року (а.с. 15). Відповідно до умов договору про надання правової допомоги № 01-07.2024 від 01 липня 2024 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр» (Клієнт), Адвокатське об`єднання на підставі звернення Клієнта, яке оформлено у формі заявки на надання юридичної допомоги, приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги, наведеної у пунктах 2.1.1.-2.1.7. договору, а клієнт зобов`язується оплатити правову допомогу у відповідності до умов Розділу 4 договору. Відповідно до п. 4.1. договору №01-07/2024 від 01.07.2024 року про надання правової допомоги вартість послуг узгоджується сторонами у заявці на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до цього договору. Клієнт зобов`язується оплатити надані адвокатським об`єднанням послуги після надання адвокатським об`єднанням клієнту відповідного рахунку для оплати (п.4.2 договору). Сума визначена в Акті про надання юридичної допомоги, є гонораром адвокатського об`єднання за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає. В акті, зазначеному в п.4.5 договору, сторони можуть визначити іншу вартість юридичної допомоги, ніж була зазначена в заявці. В цьому випадку сторони керуються умовами акту (п. 4.5, 4.6 договору). Пунктом 4.6 договору також визначено, що в акті сторони можуть визначити інший порядок оплати та/чи вартість юридичної допомоги. В цьому випадку сторони керуються умовами акта. Згідно з витягом з Акта про надання юридичної допомоги від 30.09.2025року, сторони договору погодили надання наступних послуг Адвокатським об`єднанням позивачу у відповідності до Заявок на надання юридичної допомоги (відповідач [PERSON] : надання усної консультації з вивченням документів, 2 години - 4000 грн.; підготовка пропозицій, 3 години - 6000 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду, 5 годин - 15000 грн. Згідно заявки на надання юридичною допомоги №218 від 01 вересня 2025 року позивач та адвокатське об`єднання погодили надання правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] . Факт надання правничих послуг на заявлену суму підтверджується Актом № 14 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 року. В матеріалах справи відсутні докази оплати вартості наданих адвокатом послуг, проте це не є підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу, що узгоджується з правовою позицією Верховного суду (постанова від 01.11.2022 року у справі №757/24445/21-ц). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Ці висновки узгоджуються й з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18. Суд також повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Враховуючи заперечення представника відповідача щодо неспіврозмірності витрат на правничу допомогу в розмірі 25000 грн. 00 коп. із складністю справи, суд, приймаючи до уваги незначну складність справи, ціну позову, предмет доказування у справі, складність застосування норм права, критерії розумності, справедливості, співрозмірності, дійшов висновку про можливість зменшення розміру таких витрат та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 4500 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved