Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

22.10.2025 року судом зареєстровано позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Мотивований позов тим, що з 2001 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 25.05.2015 року був розірваний. Сторони вселились в кімнату за адресою: [ADDRESS] на підставі ордеру № 9 і проживали в кімнаті до розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу відповідач з власної ініціативи виїхав з кімнати, з тих пір контактів з ним немає, зв`язків з колишньою дружиною та їх спільними дітьми відповідач не підтримує, однак, він залишається зареєстрованим в кімнаті [ADDRESS] . Місце проживання відповідача позивачу не відомі, аліментів на утримання їх спільних дітей він не сплачує. Оскільки відповідач відсутній в житловому приміщенні за місцем реєстрації проживання без поважних причин тривалий час, він втратив право користування кімнатою [ADDRESS] , що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. На підставі ст. 71 Житлового кодексу України [PERSON] просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом за адресою: [ADDRESS] . Провадження у справі відкрите 29.10.2025 року. В судовому засіданні представник позивача адвокат Зубань О.О. позов підтримав. Суду пояснив, що відповідач колишній чоловік позивача, їх шлюб був розірваний на підставі рішення суду від 25.05.2015 року. В кімнату № 147 за адресою: [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] вселились на підставі ордера № 9, виданого позивачу. Після розірвання шлюбу відповідач виїхав з кімнати, забрав свої речі і з того часу в кімнаті не з`являвся. З 2015 року відповідач кімнатою не цікавиться, витрат на утримання, ремонт не несе. Перешкод у користуванні кімнатою відповідачу ніхто не чинив. Кімната не приватизована, площею 13 кв.м. У ній проживає позивач та її двоє дітей. Відповідач не є членом сім`ї позивача. Просив вимоги [PERSON] задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надавав. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Свідок [PERSON] суду пояснила, що із сторонами знайома як із сусідами по будинку за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] і [PERSON] проживали в кімнаті 147 разом з дітьми. Потім шлюб сторони розірвали і відповідач виїхав. Приблизно 10 років вона не бачила відповідача за місцем проживання. Його речей в кімнаті немає. В кімнаті проживає позивач з дітьми. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є донькою [PERSON] та [PERSON] . Разом з матір`ю та братом вони живуть в кімнаті [ADDRESS] . Батьки розірвали шлюб в 2015 році і батько проживає окремо. З тих під зв`язку з ним немає. Речей його в кімнаті немає. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09.06.2001 року. На підставі ордеру № 9 від 31.01.2002 року, виданого ДП «ЖЕЧ» ВАТ «ВЛЗ» на право зайняття кімнати площею 13 кв.м. № 147 за адресою: [ADDRESS] , сторони вселились у виділену їм кімнату та 19.11.2002 року зареєструвались за цією адресою. Ордер був виданий [PERSON] на сім`ю, що складалась з неї та чоловіка [PERSON] . В 2003 році у сторін народився син, в 2005 році народилась донька. Рішенням суду від 25.05.2015 року № 127/5045/15-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. [PERSON] є квартиронаймачем, на її ім`я відкритий особовий рахунок на кімнату, з нею укладені договори на надання комунальних послуг. Оплата за комунальні послуги розрахована на чотирьох зареєстрованих: [PERSON] , [PERSON] та двоє їх дітей. За кімнатою № 147 рахуються борги за комунальні послуги. Інформаційною довідкою про реєстрацію місця проживання від 28.10.2025 року, виданою Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради також підтверджено реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Згідно актів від 31.05.2017 року, 25.06.2018 року, 29.01.2019 року, 25.08.2025 року, складених сусідами, підписи яких засвідчені ПП "Бокуд", колишній чоловік позивача - [PERSON] зареєстрований в кімнаті [ADDRESS] , але не проживає. Статтею 9 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Статтею 71 Житлового кодексу України визначені підстави збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] відсутній за місцем реєстрації проживання понад шість місяців, без поважних причин відсутності, із заявами щодо збереження житла не звертався, витрат по утриманню житла не несе, речей його в кімнаті немає і даним житлом відповідач не цікавиться, не вважає його своїм, перешкод для користування цим житлом також не встановлено, суд вважає необхідним на підставі ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу України визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 24 закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір 1 211, 20 грн., сплачений нею при зверненні до суду згідно квитанції від 22.10.2025 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved