Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будовами та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно довідки з погосподарської книги Дубриницької сільської ради Ужгородського району № 105 від 01 квітня 2025 року, [PERSON] був головою дворогосподарства, місцезнаходження якого [ADDRESS] , відповідно до об`єкта погосподарського обліку № 84 в погосподарській книзі № 2 за 2011-2015 роки Дубриницької сільської ради. 25 жовтня 2012 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого житловий будинок за адресою [ADDRESS] та все належне йому майно на день його смерті і на яке він буде мати право по закону, заповів своїй доньці [PERSON] , [INFO] , тобто їй (позивачу). [INFO] [PERSON] помер. 27 квітня 2013 року у відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України вона звернулася до приватного нотаріуса для реєстрації спадкової справи, а у квітні 2025 року для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Васіловка В.О. листом № 263/01-16 від 25 квітня 2025 року повідомила, що оскільки правовстановлюючий документ на спадковий будинок відсутній, тому відсутня можливості видати свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку з чим рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання. Як вбачається з архівної довідки Дубриницької сільської ради № 104 від 01 квітня 2025 року, у переданому Перечинською районною радою архіві РКП «Бюро технічної інвентаризації» с. Дубриничі відсутні відомості про реєстрацію права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 419513420 відсутні відомості щодо реєстрації права власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] . У виписці з погосподарської книги Дубриницької сільської ради Ужгородського району № 105 від 01 квітня 2025 року зазначено, що [PERSON] дійсно був головою дворогосподарства, місцезнаходження якого [ADDRESS] , відповідно до об`єкта погосподарського обліку № 84 в погосподарській книзі № 2 за 2011-2015 роки Дубриницької сільської ради. Оскільки вона, як спадкоємець за заповітом, своєчасно прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , однак через відсутність правовстановлюючого документа на житловий будинок у неї існують перешкоди в оформленні спадкових прав у нотаріальному порядку, тому просить позов задовольнити. Ухвалою судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 30 травня 2025 року прийнято подану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом; залучено [PERSON] до участі у даній справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача; постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, відтак призначено підготовче судове засідання та визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 29 вересня 2025 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Зизич Н.Ю. не з`явилися, однак остання подала заяву про проведення розгляду справи без їх участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задовольнити, при цьому не вирішувати питання розподілу процесуальних витрат. Представник Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області як відповідача [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, однак в електронній формі через систему «Електронний суд» подала заяву про проведення розгляду справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про місце, дату та час такого повідомлявся у встановленому законом порядку, пояснень щодо позову не подавав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Суд встановив, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Виконкомом Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області 30 жовтня 2012 року, актовий запис № 32. Згідно наданої Дубриницькою сільською радою Ужгородського району Закарпатської області 01 квітня 2025 року за № 105 Виписки з погосподарської книги № 2 на 2011-2015 роки та об`єкта погосподарського обліку № 84, головою ворогосподарства та забудівником індивідуального житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] був [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (а/з № 32 від 30 жовтня 2012 року). Рік побудови будинку 1970. Загальна площа житлового будинку 70,0 кв.м, житлова 51,0 кв.м. Розмір земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд: 0,07000 га. Вулиця Гагаріна перейменована на [ADDRESS] згідно Рішення Дубриницької сільської ради від 20 квітня 2022 року за № 1145 «Про перейменування вулиць в населених пунктах Дубриницько-Малоберезнянської територіальної громади». Як зазначено у Архівній довідці Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 01 квітня 2025 року № 104, відповідно до матеріалів технічної інвентаризації, виготовленої РКП «Бюро технічної інвентаризації» Перечинської районної ради, які передані Дубриницькій сільській раді, на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] наявна інвентаризаційна та реєстраційна справа № 4/292 від 29 жовтня 2012 року. Інформація про реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок відсутня, у справі наявна тільки технічна документація. Згідно довідки Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області № 05-11/736 від 28 березня 2025 року, на день смерті [PERSON] , [INFO] , який знаходиться за адресою [ADDRESS] був зареєстрований його син [PERSON] (підстава погосподарська книга № 2 за 2011-2015 роки). Також суд встановив, що [PERSON] на випадок смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде належати йому і на що він за законом матиме право заповів своїй дочці [PERSON] , [INFO] , про що свідчить заповіт від 26 жовтня 2012 року, посвідчений відповідальною за ведення нотаріальних дій Зарічівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області [PERSON] , зареєстрований в реєстрі за № 182. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Таким чином, у зв`язку з наявністю заповіту спадкодавця [PERSON] , право на спадкування за таким одержала особа, визначена покійним у заповіті, а саме його донька позивач [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Так, 27 квітня 2013 року позивач [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що стверджується копією спадкової справи № 02/2013 щодо померлого [INFO] [PERSON] , протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовилася від неї, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. Що стосується третьої особи [PERSON] , то такий хоча і був сином покійного [PERSON] , належав до першої черги спадкування за законом у відповідності до ст. 1261 ЦК України та у встановлений ст. 1270 ЦК України строк подав заяву про прийняття спадщини, однак з огляду на наявність дійсного заповіту спадкодавця на все його майно та прийняття спадщини спадкоємцем за заповітом [PERSON] , підстави для закликання його до спадкування за законом відсутні. Доказів, які б вказували на наявність у [PERSON] права на обов`язкову частку у спадщині у відповідності до ст. 1241 ЦК України матеріали справи не містять та таким в ході судового розгляду не надані. Крім цього, у цьому випадку суд враховує, що у відповідності до ч. 3 ст. 1254 ЦК України кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Разом з цим, відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Васіловки В.О. від 25 квітня 2025 року № 263/01-16 позивачу [PERSON] з огляду на ненадання правовстановлюючих документів на майно, яке підлягає спадкуванню за померлими, рекомендовано звернутись до суду з відповідною заявою. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №419513420 від 25 березня 2025 року відомості про права власності, інші речові права, іпотеки та обтяження у вказаних реєстрах щодо майна по [ADDRESS] також відсутні. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Отже, з врахуванням вищевикладеного, а також беручи до уваги, що у позивача [PERSON] існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно платіжної інструкції №0.0.4386590719.1 від 26 травня 2025 року позивачем [PERSON] сплачено 2 266,46 грн судового збору. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як встановлено у судовому засіданні, представник позивача [PERSON] адвокат Зизич Н.Ю., з урахуванням принципу диспозитивності, просить не вирішувати питання розподілу понесених позивачем судових витрат, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке її волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved