Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Представник позивача адвокат Держан В.В., повноваження якої підтверджується ордером від 20.10.2025 року серії СА № 1139639, звернулася до суду з цивільним позовом за змістом якого просить стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 193 912,03 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 25.04.2019 року (судова справа № 690/136/19) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 20.03.2019 року і до повноліття дитини. Виконавчий лист за даним рішенням суду перебуває на примусовому виконанні в Звенигородському відділі державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Однак відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини в розмірі встановленому рішенням суду. Згідно довідки розрахунку від 12.11.2025 року № 56855 заборгованість [PERSON] у виконавчому провадженню № 61015120 зі сплати аліментів за період часу з 2019 року по жовтень 2025 року становить 193 912,03 грн. Ухвалою суду від 08.12.2025 року відкрито провадження в даній справі, а сторони повідомлено, що її розгляд здійснюватиметься за правилами спрощеного позовного провадження, та роз`яснено їм права, передбачені ст.ст. 178, 180, 191, 193, ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Позивач у судові засідання не з`явилась, поважність причин неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи чи з інших процесуальних питань від її імені до суду не надходило. Представник позивача адвокат Держан В.В., повноваження якої підтверджується ордером від 20.10.2025 року серії СА № 1139639, в судові засідання не з`явилась, надала до суду заяву про підтримання позовних вимог, можливість розгляду справи за її відсутності та ухвалення заочного рішення в ній. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, в розумінні п. 4) ч. 8 ст. 128 ЦПК України, що узгоджується з висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 року в справі № 800/547/17, а також постановах Верховного Суду від 27.11.2019 року в справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року в справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року в справі № 24/260-23/52-б, від 21.01.2021 року в справі № 910/16249/19, від 18.03.2021 року в справі № 911/3142/19, від 19.05.2021 року в справі № 910/16033/20, від 07.02.2024 року в справі № 904/853/23, відзиву на позовну заяву не надав, у судові засідання неодноразово не з`явився, поважність причин неявки не повідомив, заяв від його імені про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Судом вжито заходів для перевірки факту можливого перебування [PERSON] в складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, однак підстав для зупинення провадження в справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, не встановлено. З огляду на вказане, судом 19.02.2026 року постановлено ухвалу про проведення розгляду даної справи у заочному порядку. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України наявні підстави для вирішення судом справи за наявними матеріалами. З урахуванням положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України та наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини справи. Судом встановлено, що сторони в період часу з 29.07.2006 року по 03.05.2019 року перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 03.05.2019 року в справі № 690/160/19, яке 04.06.2019 року набрало законної сили. Сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 05.02.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції Черкаської області. Постановою головного державного виконавця Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 23.01.2020 року відкрито виконавче провадження № 61015120 з примусового виконання виконавчого листа № 690/136/19, виданого 25.04.2019 року Звенигородським районним судом, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини (доньки) в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.03.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні № 61015120, складеного Звенигородським відділом державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, станом на 01.11.2025 року боржником мало бути сплачено 210 019,34 грн., але фактично сплачено лише 16 107,31 грн., тож заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів становить 193 912,03 грн. З наданого розрахунку вбачається, що [PERSON] лише в період часу з червня по жовтень 2025 року сплачено ці грошові кошти в сумі 16 107,31 грн. (червень 2025 року 2 107,31 грн., липень 2025 року 5 000 грн., серпень, вересень, жовтень 2025 року по 3 000 грн.) Згідно розрахунку пені за прострочення сплати [PERSON] аліментів, зробленого представником позивача, загальна сума за період часу з березня 2019 року по жовтень 2025 року становить 2 327 790,21 грн. Встановленим судом фактам відповідають правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України (далі СК України), Конвенцією ООН про права дитини. Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до змісту ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Положеннями ч. 1 ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. Відповідно до змісту п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначеної ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не може покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримки або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів, однак суд може зменшити її розмір з урахуванням матеріального та майнового стану платника податків. Таким чином, лише у разі доведення платником аліментів, що виникнення заборгованості зумовлено причинами, які від нього не залежали, відповідальність у вигляді неустойки (пені) не застосовується. Водночас відповідачем не надано суду доказів того, що в період часу з березня 2019 року по 01.11.2025 року існували обставини, які зумовили виникнення заборгованості зі сплати аліментів, з незалежних від нього причин, тож суд вважає, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини [PERSON] , що є підставою для застосування наслідків, передбачених ч. 1 ст. 196 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом. Сторонами не оспорюється правильність розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, зробленого станом на 01.11.2025 року головним державним виконавцем Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі, відповідно до якого станом на 01.11.2025 року сукупний розмір заборгованості становить 193 912,03 грн., а також вказано щомісячну заборгованість зі сплати аліментів. Положеннями ч. 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тож під час розрахунку розміру неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів суд враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені в постановах від 25.04.2018 року в справі № 572/1762/15-ц та від 03.04.2019 року в справі № 333/6020/16-ц, відповідно до яких пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. При цьому застосуванню підлягає наступна формула: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем, а загальний її розмір становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. При цьому, відповідно до змісту постанови Верховного Суду від 19.01.2022 року в справі № 711/679/21 також зроблено висновки про те, що при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла в попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць. Також вказано про необхідність розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць, оскільки якщо при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України, обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Тож Верховний Суд зробив висновок, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. З урахуванням вказаного, оскільки позивачем у прохальній частині позову не конкретизовано період за який вона просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за заборгованість зі сплати аліментів, а в додатках до позовної заяви наведено розрахунок станом на 01.12.2025 року за період часу з березня 2019 року по жовтень 2025 року, суд вважає за необхідне вирішити питання про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.12.2025 року саме за період часу з 20.03.2019 року по 31.10.2025 року Вказане не позбавляє позивача можливості в подальшому звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача неустойки (пеню) за заборгованість зі сплати аліментів за період, який не охоплено під час розгляду даної справи, в разі її наявності. Водночас перевіркою наданого представником позивача розрахунку пені встановлено, що нарахований в період часу з березня 2019 року по липень 2025 року загальна сума неустойки (пені) перевищує заборгованість за цей період часу, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 196 СК України, висновки щодо правозастосування якої викладено в постанові Верховного Суду від 19.01.2022 року в справі № 711/679/21. Крім того, суд критично оцінює факт зарахування державним виконавцем сплачених [PERSON] упродовж червня-жовтня 2025 року грошових коштів у сумі 16 107,31 грн. на погашення поточної заборгованості за аліментами, оскільки такі кошти спочатку підлягали зарахуванню на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередніх місяцях, тобто починаючи з 20.03.2019 року. З урахуванням вказаного, судом обраховано, що розмір неустойки (пені) по аліментах за період часу з 20.03.2019 року до 01.12.2025 року становить 206 609,02 грн., зокрема: -за березень 2019 року 634,84 грн., що відповідає 100% розміру заборгованості, оскільки її погашено лише в червні 2025 року; -за квітень 2019 року 1 848,50 грн., що відповідає 100% розміру заборгованості, оскільки її погашено лише упродовж червня-липня 2025 року; -за травень 2019 року 1 848,50 грн., що відповідає 100% розміру заборгованості, оскільки її погашено лише в липні 2025 року; -за червень 2019 року 1 908,25 грн., що відповідає 100% розміру заборгованості, оскільки її погашено лише в липні 2025 року; -за липень 2019 року 1 908,25 грн., що відповідає 100% розміру заборгованості, оскільки її погашено лише упродовж липня-серпня 2025 року; -за серпень 2019 року 1 908,25 грн., що відповідає 100% розміру заборгованості, оскільки її погашено лише в серпні 2025 року; -за вересень 2019 року 1 908,25 грн., що відповідає 100% розміру заборгованості, оскільки її погашено лише упродовж серпня-вересня 2025 року; -за жовтень 2019 року 1 908,25 грн., що відповідає 100% розміру заборгованості, оскільки її погашено лише упродовж вересня-жовтня 2025 року; -за листопад 2019 року 1 960,25 грн., що відповідає 100% розміру заборгованості, оскільки її погашено лише в жовтні 2025 року; -за грудень 2019 року 1 960,25 грн., що відповідає 100% розміру заборгованості, оскільки її лише частково (221,97 грн.) погашено в жовтні 2025 року; -за січень 2020 року 2 041,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за лютий 2020 року 2 041,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за березень 2020 року 2 041,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за квітень 2020 року 2 183 грн. (100% розміру заборгованості); -за травень 2020 року 2 183 грн. (100% розміру заборгованості); -за червень 2020 року 2 238,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за липень 2020 року 2 238,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за серпень 2020 року 2 238,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за вересень 2020 року 2 215,75 грн. (100% розміру заборгованості); -за жовтень 2020 року 2 215,75 грн. (100% розміру заборгованості); -за листопад 2020 року 2 215,75 грн. (100% розміру заборгованості); -за грудень 2020 року 2 289,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за січень 2021 року 2 289,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за лютий 2021 року 2 289,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за березень 2021 року 2 289,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за квітень 2021 року 2 464,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за травень 2021 року 2 464,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за червень 2021 року 2 464,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за липень 2021 року 2 464,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за серпень 2021 року 2 464,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за вересень 2021 року 2 464,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за жовтень 2021 року 2 818,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за листопад 2021 року 2 818,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за грудень 2021 року 2 818,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за січень 2022 року 2 818,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за лютий 2022 року 2 818,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за березень 2022 року 2 818,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за квітень 2022 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за травень 2022 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за червень 2022 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за липень 2022 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за серпень 2022 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за вересень 2022 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за жовтень 2022 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за листопад 2022 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за грудень 2022 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за січень 2023 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за лютий 2023 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за березень 2023 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за квітень 2023 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за травень 2023 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за червень 2023 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за липень 2023 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за серпень 2023 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за вересень 2023 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за жовтень 2023 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за листопад 2023 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за грудень 2023 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за січень 2024 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за лютий 2024 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за березень 2024 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за квітень 2024 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за травень 2024 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за червень 2024 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за липень 2024 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за серпень 2024 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за вересень 2024 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за жовтень 2024 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за листопад 2024 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за грудень 2024 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за січень 2025 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за лютий 2025 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за березень 2025 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за квітень 2025 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за травень 2025 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за червень 2025 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за липень 2025 року 2 965,50 грн. (100% розміру заборгованості); -за серпень 2025 року 2 728,26 грн. = 2 965,50 * 92 * 1%; -за вересень 2025 року 1838,61 грн. = 2 965,50 * 62 * 1%; -за жовтень 2025 року 919,31 грн. = 2 965,50 * 31 * 1%. З урахуванням того, що сплачені [PERSON] в період часу з червня по жовтень 2025 року аліменти в сумі 16 107,31 грн. підлягають зарахуванню на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла з березня 2019 року, очевидним є те, що розмір пені, розрахованої відповідно висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 19.01.2022 року в справі № 711/679/21, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 196 СК України, за період часу з 20.03.2019 року по 01.12.2025 року не може перевищувати загальний розмір заборгованості, тобто 193 912,03 грн. З огляду на вказане, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 193 912 (сто дев`яносто три тисячі дев`ятсот дванадцять) грн. 03 коп. Задовольняючи позовні вимоги, суд враховує, що відповідачем не надано суду жодних доказів наявності підстав для зменшення розміру неустойки (пені), у відповідності до ч. 2 ст. 196 СК України. Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі в справах про стягнення аліментів. У відповідності до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп., від сплати якого звільнена позивач при подачі позову, оскільки підстав для звільнення [PERSON] від його сплати судом не встановлено. Відповідно до змісту ч. 1, п. 1) ч. 3 ст. 133, ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що до складу судових витрат, крім судового збору, належать витрати, пов`язаних з розглядом справи, до складу яких, крім іншого, відносяться витрати на професійну правничу допомогу (сплачені або ті, що підлягають сплаті відповідною стороною або третьою особою), які підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до змісту позовної заяви та додатків до неї [PERSON] у зв`язку зі стягненням з відповідача в судовому порядку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів понесено судові витрати на оплату правничої допомоги адвоката Держан В.В. в розмірі 11 000 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в даній справі представником позивача долучено копії: договору про надання правничої допомоги від 20.10.2025 року № 20/10 (далі Договір № 20/10), укладеного між [PERSON] та адвокатом Держан В.В., предметом якого є надання правничої допомоги в зв`язку з розглядом справ про позбавлення батьківських прав та стягнення пені по сплаті аліментів; Додатку № 1 до Договору № 20/10 (тарифи на надання правової/правничої допомоги); акту наданих послуг з правової/правничої допомоги від 01.11.2025 року на суму 11 000 грн. За вказаних обставин, суд з урахуванням відсутності клопотання сторони відповідача із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт, а також задоволення позовних вимог у повному обсязі, стягує з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11 000 (одинадцять тисяч) грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved