Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 07.08.2020 у Оляницькій сільській раді Тростянецького району Вінницької області про що було складено відповідний актовий запис №4. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07.08.2020 він уклав шлюб з відповідачкою. Різні поглади на життя, несумісність характерів сторін, призвели до того що зникло почуття кохання та взаємоповага. Шлюбні відносини з відповідачкою фактично припинені, сторони більше року проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Примирення між сторонами неможливе. Оскільки відповідачка не бажає звертатися в органи ДРАЦС для реєстрації розірвання шлюбу, позивач змушений звертатися з позовом до суду. Примирення між сторонами неможливе, подальше збереження шлюбу є недоцільним, тому просить шлюб розірвати. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 18.12.2025 дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання 20.01.2026 було відкладено у зв`язку з неявкою відповідачки. Позивач у судове засідання не з`явився, вважається таким, що належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без участі позивача та його представника, проти винесення заочного рішення не заперечують Відповідачка у судові засідання, які відбулися 20.01.2026, 17.02.2026, не з`явилася. Про час та місце розгляду справи була повідомлена шляхом скерування судових повісток за зареєстрованим місцем проживання відповідачки, які нею було отримано. Відзиву та будь яких клопотань не подавала. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що відповідачка про час і місце розгляду даної справи повідомлена належним чином. Як передбачено ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, враховуючи повторну неявку в судове засідання належним чином повідомленої [PERSON] про час і місце його проведення, ненадання відповідачкою відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, вважає, що можливо вирішити справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дійшов наступного висновку. Суд, ознайомившись з матеріалами справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 07 серпня 2020 року зареєстрували шлюб у Оляницькій сільській раді Тростянецького району Вінницької області, про що 07 серпня 2020 року складено відповідний актовий запис за №4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Оляницької сільської ради Тростянецького району Вінницької області, 07.08.2020. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.3). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Ч 3,4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.2 ст.104, ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. За змістом ч. 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач в позовній заяві вказав, шлюбні відносини між сторонами припинені, примирення є неможливим, позивачка в добровільному порядку розірвати шлюб не бажає. З огляду на викладене, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку, що сім`я сторін по справі розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції №274210505 від 10.12.2025 позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 1211,20. З огляду на викладене, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved