Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

У жовтні 2025 року ТОВ «Сумитеплоенерго» звернувся до суду з позовом, свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] , [PERSON] є власниками квартири за адресою : [ADDRESS] та споживачами послуг з теплової енергії та гарячого водопостачання. Відповідачі своєчасно та в повному обсязі не оплачують за спожиті послуги, в зв`язку з чим за період з 01.05.2013 р. по 31.08.2025 року утворилась заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії, гарячого водопостачання в сумі 129721,84 грн. В зв`язку з несвоєчасним виконання відповідачем свого обов`язку щодо сплати за надані послуги, посилаючись на ст.625 ЦК України, позивачем нараховано 3 % річних в сумі 20796,55 грн., інфляційне збільшення боргу в сумі 5978 грн. 05 коп. Просить стягнути заборгованість в загальній сумі 137 776 грн. 44 коп. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, в письмовій заяві просить розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив не подав, клопотання та заяви про відкладення розгляду справи до суду не надходили. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Зі згоди представника позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28.10.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду на 27.01.2026 року. Згідно розпорядження Зарічного районного суду м.Суми від 25 грудня 2025 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку призначенням [PERSON] суддею Сумського апеляційного суду, вказана справа передана у провадження судді Ніколаєнко О.О. Розгляд справи відкладався у зв`язку з витребуванням доказів. Ухвалою суду від 13.02.2026 року провадження в частині вимог до [PERSON] закрито у зв`язку зі смертю відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради №161 від 31.03.2021 ТОВ «Сумитеплоенерго» було визначено виробником та виконавцем послуг в місті Суми з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення (а.с. 22). Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» надає населенню м. Суми послуги з теплопостачання у вигляді гарячого водопостачання і центрального опалення відповідно до «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованого 10.04.2025 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] (а.с.4). Відповідно до оборотної відомості за особовим рахунком № [NUMBER] за адресою : [ADDRESS] за період з 01.05.2013 р. по 31.08.2025 року утворилась заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії, гарячого водопостачання в сумі 125765,46 грн., плати за абонентське обслуговування в сумі 2181,67 грн, плати за функціонування ГВП в сумі 1774,71 грн. (а.с.5-16). Відповідно до ст. 316 ЦК України право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 151 ЖК України громадяни які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Як передбачено ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до приписів статті 24 Закону України «Про теплопостачання» основним обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово - комунальних послуг. Пунктами 33, 35 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21 серпня 2019 року за №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року № 1022), передбачено, що плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку. Розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Відповідно до статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у строк (термін). Відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань у нього виникла заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідачем не надано доказів та не наведено обґрунтувань на спростування позиції позивача. Відповідно до розрахунків, наданих позивачем, за період з 21.01.2019 р. по 23.02.2022 року включно 3 % річних складає в сумі 2076,55 грн., інфляційне збільшення боргу в сумі 5978 грн. 05 коп. (а.с.17-19). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача за період з 21.01.2019 р. по 23.02.2022 року включно 3 % річних в сумі 2076,55 грн., інфляційне збільшення боргу в сумі 5978 грн. 05 коп. Задовольняючи позовні вимоги, суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 21 квітня 2020 року в справі №910/7968/19, відповідно до якої факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, необхідним є доведення факту надання та споживання таких послуг. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню також понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved