Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 30 218,98 грн. Позов мотивовано тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі кредит» укладено договір про надання споживчого кредиту № 1532041 від 28.05.2024, строк дії кредитного договору 350 днів, проценти за користування кредитними коштами - 1,5 % в день. Зазначає, що позичальник неналежним чином не виконав свої зобов`язання, внаслідок чого станом на 25.08.2024 заборгованість за кредитним договором складає 30 218,98 грн, з них 5 254,98 - за основною сумою боргу, 12 964 грн - заборгованість за процентами, 12 000 - пеня. Також посилається на обставину збільшення суми кредиту 09.06.2024 на 6 000 грн. Із посиланням на обставину відступлення права вимоги до відповідача від первісного кредитора згідно з договором факторингу № 01.02.-04/25 від 24.02.2025, укладеного між клієнтом ТОВ «Селфі кредит» та фактором ТОВ «Свеа фінанс» просить стягнути з відповідача заборгованості в сумі 30 218,98 грн. Також, позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.10.2025 матеріали цивільної справи передано до Подільського міськрайонного суду Одеської області за територіальною підсудністю. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 03.12.2025 матеріали справи передано головуючому судді Дзюбинському А.О. Ухвалою судді від 04.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено порядок подання до суду документів по суті у справі. Заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, інші процесуальні дії не вчинялись. Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом із позовом подав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував. У визначену дату та час судового засідання відповідач у справі [PERSON] , яка має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС, у судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, заяви по суті справи не подала. Відповідно до змісту позовних вимог представник позивача просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. При цьому, суд бере до уваги позицію Верхового Суду, сформульовану у Постанові КЦС ВС від 24.10.2024 у справі № 752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23) згідно якої, якщо сторони чи їх представники, інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. У ситуації, що розглядається, суд дійшов висновку, що наявних у матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення законного і обґрунтованого рішення у справі не відкладаючи її розгляду. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 17.02.2026 постановлено провести заочний розгляд цивільної справи на підстав наявних у ній доказів. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Кредитний договір № 1532041 від 28.05.2024 Судом встановлено між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі кредит» укладено договір про надання споживчого кредиту № 1532041 від 28.05.2024. Вказаний договір підписано позичальником електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «Х897» 28.05.2024. Відповідно до п. 1.1. - 1.5 Договору, Товариство надає Споживачу кошти у кредит в національній валюті України - гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором, сума кредиту становить 1 000 грн, кредит надається на строк 350 днів, детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - графік платежів), що є додатком № 1 до договору. Відповідно до п. 1.5 договору, тип процентної ставки - фіксована, стандартна процентна ставка становить 1,5 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 договору. Відповідно до п. 1.8. Договору, загальні витрати на дату укладення договору складають за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 5 520 грн, загальна вартість кредиту складає 6 250 грн, згідно п. 1.10.1. Договору. Згідно п. 2.1 договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № [NUMBER] . Згідно підпункту 3, п. 4.1 договору, товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Споживача, але з обов`язковим повідомленням споживача про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення у спосіб, визначений частиною першою статті 25 Закону України «Про споживче кредитування», що забезпечить доведення до відома споживача такого факту. Відповідно до п. 6.4 договору, у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф у розмірі 150 грн на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання, та в розмірі 11 грн починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання. Відповідно до п. 8.2 Договору, Споживач підтверджує, що додаткові контактні дані та електронна адреса, які вказані в реквізитах Споживача в Розділі 10 «Реквізити та підписи сторін» договору (або надані споживачем товариству окремо) належать саме споживачу та знаходяться в його користуванні, володінні та розпорядженні. Споживач погоджується та розуміє, що ці дані можуть бути використані товариством для здійснення взаємодії з ним, в тому числі з метою врегулювання простроченої заборгованості, що може виникнути за цим договором. Така взаємодія здійснюється товариством з урахуванням вимог законодавства. Відповідно до паспорту споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), підписаний відповідачем [PERSON] 28.05.2024 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «К360». Паспорт містить відомості про основні умови кредитування, інформацію щодо орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту аналогічні тим, які узгоджені сторонами у договорі. 09.06.2024 між ТОВ «Селфі кредит» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1532041, відповідно до умов якої суму кредиту збільшено до 5 000 грн, із процентною ставкою 1,45 % в день, загальні витрати за договором будуть становити 30 525 грн. Дата надання кредиту 09.06.2024. Сторони збільшили розмір штрафу за неналежне виконання зобов`язання до 900 грн на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання, та в розмірі 66 грн починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання. Сторонами погоджено Додаток №1 до Договору, в якому визначено 14 розрахункових періодів із зазначенням останньої дати платежу 13.05.2025. Відповідно до розрахунку заборгованості складеного станом на 24.02.2025 (дата відступлення права вимоги відповідно до договору факторингу) заборгованість відповідача за кредитним договором складала 5 254,98 грн, проценти за користування кредитом складали 12 964 грн, штрафні санкції 12 000 грн, із зазначенням прострочення на 150 днів. Власний розрахунок за період з 25.02.2025 до часу звернення до суду із позовом позивачем не надано. Відтак, суд доходить висновку про те, що позивачем вимоги щодо стягнення заборгованості пред`явлені за період з 28.05.2024 до 24.02.2025. Після відступлення права вимоги нарахування за кредитним договором не здійснювались. Первісним кредитором грошові кошти в сумі 1 000 грн перераховано на картковий рахунок відповідача, маска карти [NUMBER] , 28.05.2024 та 5 000 грн - 09.06.2024, що підтверджується листами ТОВ «Пейтек» № 20250226-265 від 26.02.2025 та № 20250226-266 від 26.02.2025, про проведення транзакцій в системі «Пейтек». Договір факторингу № 01.02-04/25 від 24.02.2025 Між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «Свеа фінанс» укладений договір відступлення прав вимоги № 01.02-04/25 від 24.02.2025, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги і за договором про надання споживчого кредиту № 1532041 від 28.05.2024, що укладеним між ТОВ «Селфі кредит» та відповідачем [PERSON] . Факт укладення договору відступлення прав вимоги та передання права вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 1532041 від 28.05.2024 підтверджується безпосередньо самим договором факторингу № 01.02-04/25 від 24.02.2025, а також актом прийому-передачі реєстру боржників від № 01.02-04/25 від 24.02.2025, витягом із вказаного реєстру стосовно заборгованості [PERSON] на суму 30 218,98 грн. Згідно п. 2.1. Договору факторингу, клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення права вимог фінансування в сумі, що дорівнює ціні договору, та відповідно до п. 3.1.3., право вимоги переходить до фактора після підписання сторонами договору, з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників за формою додатку 5 договору, та оплати фактором суми фінансування у строки, передбачені пунктом 4.2 договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей за кредитними договорами. Фінансування згідно договору факторингу здійснено відповідно до платіжної інструкції № 9947 від 25.02.2025, банк АТ «ОТП Банк» - ТОВ «Свеа фінанс» здійснено переказ коштів ТОВ «Селфі кредит» в сумі 1 508 076,83 грн. Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «Свеа фінанс» та відповідачем [PERSON] є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини), на підставі права вимоги, що виникає у позивача внаслідок уступки права вимоги (договору факторингу). Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1054 ЦК України також передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань (постанова Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 361/2105/16-ц). Щодо стягнення неустойки за кредитними договорами в період дії воєнного стану Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Згідно з ч. 1, 2 ст. 249 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до положень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 на території України введено воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжений та діє на даний час. Водночас, відповідно до пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» встановлено, що у разі прострочення споживачем у період з 01.03.2020 до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Згідно з ч. 2 ст. 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є саме Цивільний кодекс України. Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Так основним регулятором договірних відносин є Цивільний кодекс України, а не окремі закони, що відповідно до аналізу висновків постанови Верховного Суду від 10.10.2018 у справі № 362/2159/15-ц. За таких обставин суд доходить висновку, що штрафи, неустойка, пеня та інші платежі, як захід відповідальності на період воєнного стану не нараховуються за такими договорами і підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Дія п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на усі види кредитних (позикових) боргових зобов`язань, як перед юридичними, так і перед фізичними особами та розповсюджується як на відповідальність, визначену статтею 625 ЦК України, так і на інші види відповідальності, визначені відповідними кредитними договорами: штрафи, неустойку, пеню та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами. Щодо законодавчого обмеження розміру процентної ставки Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація учасниками справи спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі № 265/6582/16-ц від 04.09.2019. Суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 № 3498-IX, який набув чинності 24.12.2023, пунктом 5 розділу І цього Закону, внесені зміни до ст. 8 та Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». Так, ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено ч. 5, у якій зазначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» доповнені п. 17 у якому зазначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів (з 25.12.2023 до 22.04.2024) - 2,5 %, протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024). Водночас у п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" зазначено, що дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Тобто, вимоги п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", діють лише щодо договорів про споживчий кредит, які були укладені до набрання чинності цим Законом (до 24.12.2023) і лише, якщо строк їх дії продовжувався після набрання чинності цим Законом. У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку, що оскільки кредитний договір у цій справі був укладений 28.05.2024, тобто після набуття чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", то на нього не поширюється п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , підписавши кредитний договір № 1532041 від 28.05.2024 та додаткову угоду до нього від 09.06.2024 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, підтвердила свою згоду на отримання кредитних коштів на визначених умовах та зобов`язалася повернути їх разом із нарахованими процентами. Факт отримання коштів відповідачем підтверджується виписками про проведення транзакцій. Оцінюючи вимоги позивача про стягнення заборгованості, суд зважає на таке. Суд, проаналізувавши наданий позивачем розрахунок заборгованості та врахувавши фактично здійснені відповідачем платежі у сумах 2 000 грн 21.06.2024, 1 891,93 грн 15.07.2024, 1 891,69 грн 08.08.2024, 300 грн 25.09.2024 та 2 500 грн 16.10.2024, приходить до наступних висновків. Щодо стягнення основної суми боргу (тіла кредиту) Згідно з принципом jura novit curia, суд самостійно здійснює кваліфікацію правовідносин та перевірку розрахунків на відповідність імперативним нормам закону. Статтею 8 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено максимальний поріг денної ставки - 1 %. Суд встановив, що позивач нараховував проценти за ставкою 1,5% та 1,45%, що призвело до неправомірного розподілу платежів відповідача оскільки більша частина коштів зараховувалася як проценти, хоча мала спрямовуватися на погашення тіла кредиту. Судом проведено перерахунок заборгованості за принципом законної черговості: кожен платіж відповідача спочатку покриває нараховані проценти в межах 1 % на день на фактичний залишок основного боргу (з урахуванням нарахування процентів за день здійснення платежу), а решта суми спрямовується на зменшення основного боргу (тіла кредиту). Перерахунок залишку основного боргу після кожного платежу Судом проведено перерахунок заборгованості за принципом законної черговості: кожен платіж відповідача спочатку покриває нараховані проценти в межах 1 % на день на фактичний залишок, а решта суми спрямовується на зменшення основного боргу (тіла кредиту). Перерахунок залишку основного боргу після кожного платежу: З 28.05.2024 до 21.06.2024 нараховано проценти в розмірі 1% в день - 900 грн (за період з 28.05.2024 до 08.06.2024 по 10 грн в день, та з 09.06.2024 до 21.06.2024 по 60 грн в день). З платежу 2 020 грн на тіло кредиту спрямовано 1 120 грн, процентів - 900 грн. Станом на 21.06.2024 заборгованості зі сплати процентів не існувало, залишок тіла кредиту складав - 4 880 грн. До 15.07.2024 нараховано 1% в день на залишок тіла кредиту 4 840 грн - 1 171,20 грн. З платежу 1 891,93 грн на зменшення тіла кредита спрямовано 730,33 грн. Станом на 15.07.2024 заборгованості зі сплати процентів не існувало, залишок тіла кредиту складав 4 159,27 грн. До 08.08.2024 нараховано проценти в розмірі 998,22 грн (1% на залишок тіла кредиту 4 159,27). З платежу 1 891,69 грн на зменшення тіла кредиту тіло спрямовано 893,47 грн. Залишок тіла складає 3 265,80 грн. До 25.09.2024 за період 48 днів нараховано проценти в сумі 1 567,59 грн. Відповідач сплатила 300 грн, які повністю зараховані на сплату процентів. Залишок тіла не змінився та становить 3 265,80 грн. Залишок несплачених процентів складає 1267,59 грн. До 16.10.2024 нараховано проценти за 21 день, загальний розмір процентів складає 1947,88 грн, Відповідач сплатила 16.10.2024 2 500 грн, з яких 1 947,85 грн покрили відсотки, а решта 552,15 грн спрямовано на зменшення залишку тіла кредиту, який станом на 16.10.2024 становить 2 713,65 грн, який не змінювався до кінцевої дати періоду позовних вимог8 24.02.2025. Таким чином, фактичний залишок основного боргу становить 2 713,65 грн. Щодо стягнення процентів за користування кредитом За період з 16.10.2024 до 24.02.2025 (день відступлення права вимоги - 131 день) на залишок тіла 2 713,65 грн нараховано проценти за ставкою 1% на день, загальний розмір заборгованості складає 3 554,89 грн. Щодо стягнення неустойки (пені) Вимоги про стягнення пені в сумі 12 000 грн суд відхиляє повністю,

Outcome: partial