Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

Львівське міське комунальне підприємство "Львівтеплоенерго" звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] 495095,75 грн за послуги з постачання гарячої води, 6520,71 грн інфляційних втрат, 1539,19 грн 3% річних, 17356,93 грн пені, а також 7807,69 грн судового збору. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що позивач є теплопостачальною організацією-субєктом господарської діяльності з постачання споживачем теплової енергії. З 01.12.2021 вважається укладеним Договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води між ЛМКП «Львівтеплоенерго», що є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води у м.Львові (виконавець) та споживачами (власниками/співвласниками/балансоутримувачами будинку, квартири, житлових приміщень у багатоквартирних будинках, будинках, спорудах, які приєднані до теплових мереж ЛМКП «Львівтеплоенерго», а також користувачами вищевказаних приміщень, квартир, або особами, зареєстрованими (прописаними) у таких приміщеннях, квартирах, будинках. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Рестру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру відчуження об?ємів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна №232021146101 від 18.09.2023 [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . 3 1 грудня 2021 року з відповідачем є укладений індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, який за своєю правовою природою є публічним договором приєднання, типова форма якого затверджена постановами Кабінету Міністрів України №1023 від 08.09.2021. За умовами вказаних договорів ЛМКП «Львівтеплоенерго» зобов?язується надавати споживачу послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов?язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цими договорами. Зазначений договір є розміщений на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго». Згідно обліку ЛМКП «Львівтеплоенерго», квартира [ADDRESS] була обладнана розподільним (квартирним) приладом обліку гарячої води лише з 01.02. 2024 року. Житловий будинок по [ADDRESS] обладнано загальнобудинковим приладом обліку гарячої води. Відповідно обсяг спожитої гарячої води у будівлі визначається за показами будинкового лічильника. Цей обсяг розподіляється між споживачами. З метою обліку витрат на гаряче водопостачання встановлено вузол обліку на гаряче водопостачання Powogaz водолічильник MWN ДУ 80 заводський номер №18325651 на подаючому трубопроводі та водолічильник MWN ДУ 50 на рециркуляційному трубопроводі заводський номер №16305526, що підтверджується Актом №939 від 26.05.2022 про встановлення вузла обліку ГВП. Інформація про вузол обліку гарячого водопотачання з 5-8 під?їзд ( місцезнаходження 160 квартири) з показниками споживання гарячого водопостачання та проведення нарахувань з 2022 по 2025 рр. підтверджує постачання Позивачем гарячого водопостачанні Відповідачу по будинку [ADDRESS] . Проте, у зв?язку з відсутністю оплат за період з 01.11.2022 по 31.03.2025 у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 495095.75 грн за послуги з постачання гарячої води, 6520.71 грн інфляційних втрат, 1539.19 грн 3% річних, 17356.93 грн пені. Ухвалою суду від 20.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 12.01.2026 на адресу суду від представника позивача поступили додаткові пояснення у справі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав, що викладені у такому. Зазначила, що відповідач частково вносив проплату за послуги з гарячого водопостачання, а саме у грудні 2022 року -26000грн. та в серпні 2023 року 15000 грн. З листопада 2022 року по лютий 2024 року заборгованість відповідача становить у розмірі 494 428 грн. Після встановлення відповідачем лічильника, 01.02.2024 у квартирі [ADDRESS] заборгованість за послуги з постачання гарячої води становить 667,37 грн. У зазначений відповідачу строк в ухвалі від 20.06.2025 про прийняття позову до розгляду та відкриття провадження у справі, останній не надав суду відзив на позовну заяву без поважних причин, у судове засідання не з`явився повторно, повідомлявся про дату, час та місце проведення такого. У зв`язку з наведеним, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Рестру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру відчуження об?ємів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна №232021146101 від 18.09.2023. Відповідачу для здійснення оплати за надані послуги ЛМКП «Львівтеплоенерго» відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно акту ЛМКП «Львівтеплоенерго» №939 від 26.05.2022 у будинку [ADDRESS] встановлено вузол обліку ГВП. Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №35/02084 від 17.03.2022, чинне до 17.03.2026 лічильник води Powogaz. ДУ 80 зав. №18325651 відповідає вимогам засобу вимірювальної техніки. Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №35/02072 від 17.03.2022 , чинне до 17.03.2026 лічильник води Powogaz ДУ 50 зав. №16305526 відповідає вимогам засобу вимірювальної техніки. Позивачем ЛМКП «Львівтеплоенерго» до будинку відповідача надаються послуги, що підтверджується актом про встановлення вузла обліку теплової енергії у житловому будинку, показниками вузла обліку теплової енергії. Відповідно до Закону України «Про теплопостачання», Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії та гарячої води. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно із п.4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). За змістом ст.ст.12, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до ст.ст.67, 68 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення. Згідно з ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. За правилами ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. За змістом ч. 3 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії зобов`язаний своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. На виконання положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 затверджені Правила надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, в які внесені зміни постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022, а постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1182 затверджені Правила надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, в які внесені зміни постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1023. Зміни, що були внесені до Правил №830 та Правил №1182, набули чинності з 01.10.2021. А тому з 01.12.2021 з відповідачем є укладений індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які за своєю правовою природою є публічним договором приєднання. Зазначені договори є розміщеними на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» за посиланням: https://mkp.Ite.lviv.ua. Відповідно до п.6 Правил №830, за індивідуальним договором ЛМКП «Львівтеплоенерго» забезпечує постачання теплової енергії у відповідній кількості та якості, що забезпечує надання послуги встановленим нормативам до межі зовнішніх інженерних мереж постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку. Пунктом 5 індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії передбачено, що виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно і в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Пунктом 8 індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії також передбачено, що виконавець забезпечує постачання теплової енергії у відповідній кількості та якості згідно з вимогами пунктів 5 і 6 цього договору до внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку. Пунктом 5 індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води передбачено, що виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно і в повному обсязі оплачувати надану послугу та відшкодовувати втрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) в строки і на умовах, що визначені цим договором. Відсутність підписаного договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі. Відповідна правова позиція сформована у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-29514с15: «Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. За таких обставин із загальним висновком судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій про те, що відсутність укладення договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги, можна погодитися», а також у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №750/12850/16-ц, від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16. Отже, відповідач є споживачем послуг гарячого водопостачання, що постачалась за адресою: [ADDRESS] позивачем ЛМКП «Львівтеплоенерго». ЛМКП «Львівтеплоенерго» надавало відповідачу, як споживачу за вказаною адресою послуги гарячого водопостачання, а відповідач такі послуги прийняв, від їх отримання не відмовився. Фактичне надання цих послуг і відкриття особового рахунку за адресою: [ADDRESS] , слід вважати фактичним укладанням договору на умовах, передбачених Законом України «Про теплопостачання» та Правил. Відповідно до статті 7 цього Закону, споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як визначено ч.1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до положень ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Як вбачається із позовної заяви позивач просить стягнути заборгованість за постачання гарячої води за період з 01.11.2022 по 31.03.2025. Згідно з відомостями про нарахування та оплату послуги, у відповідача наявна заборгованість за послуги з постачання гарячої води за період з 01.11.2022 по 31.03.2025 в сумі 495095,75 грн. за послуги з постачання гарячої води, 6520,71 грн інфляційних втрат, 1539,19 грн 3% річних, 17356.93 грн пені. Згідно матеріалів справи, зокрема як вбачається з акту №0208734 про прийняття вузла розподільчого обліку на абоненський облік від 01.02.2024 проведено огляд і опломбування вузла розподільчого обліку гарячої води, що встановлений за адресою [ADDRESS] . Відтак, квартира за адресою [ADDRESS] не була обладнана розподільним вузлом обліку (квартирним лічильником) гарячого водопостачання до лютого 2024 року. Згідно долученого до матеріалів справи стороною позивача розрахунку заборгованості та тверджень представника позивача у судовому засіданні у період з 01.11.2022 по 31.01.2024 заборгованість відповідача становить - 494 428,38 грн., яка нараховувалась згідно загальнобудинкового приладу обліку. Згідно розрахунку заборгованість з 01.02.2024 по 30.04.2025 становить 667,37 грн. Відповідно до підпункту 4 пункту 3 статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та гарячого водопостачання» у разі якщо частина приміщень у будівлі оснащена вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, а частина - не оснащена, обсяг відповідної комунальної послуги, спожитий споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку, встановлюється у розмірі, визначеному за допомогою таких вузлів, а загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої води розподіляється між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку. Аналогічний спосіб визначення обсягу спожитої послуги гарячого водопостачання споживачами, чиї квартири не обладнані вузлами обліку, передбачений також і пунктом 2 розділу ІХ Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315. Таким чином, нарахування заборгованості за постачання гарячої води з листопада 2022 року по лютий 2024 року було проведено шляхом розподілу між споживачами будинку, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку, загального обсягу спожитої у будівлі гарячої води. Встановлено, що квартира відповідача єдина, яка залишилась у вказаному будинку без встановлення відповідачем у квартирі [ADDRESS] вузла розподільчого обліку гарячої води. Розрахунок заборгованості проводився з врахуванням неодноразового подання іншими споживачами будинку показників лічильника гарячої води. Як вбачається із матеріалів справи позивачем не підтверджено надання за період 01.11.2022 по 01.02.2024 показів усіх квартирних приладів обліку гарячої води в будинку [ADDRESS] та достовірність таких показів, їх відповідність фактичним показникам кожного з лічильників, оскільки ЛМКП «Львівтеплоенерго» не проводили звірки правильності наданих показів квартирних лічильників з їх фактичними показами. Відсутні докази і фактичного споживання відповідачем гарячої води у такому об`ємі. Окрім того, суд враховує, що такий обсяг води, нарахований позивачем за спірний період з листопада 2022 року по лютий 2024 року у квартирі, є явно непропорційним, необґрунтованим та виходить за межі розумного. Покладення на споживача, у якого відсутній прилад обліку гарячої води, обов`язку оплати усієї різниці між загальним обсягом спожитої у багатоквартирному житловому будинку гарячої води і обсягом води, використаної споживачами у приміщеннях, оснащених індивідуальними приладами обліку, згідно вчасно поданих ними показників лічильників, не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, визначеним у ст.3 ЦК України, якими є справедливість, добросовісність, розумність. Суд зазначає, що відповідно до п.10 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», норми споживання комунальних послуг це кількісні показники споживання комунальних послуг, які використовуються для розрахунків за спожиті комунальні послуги у випадках, передбачених законодавством. Таким чином, норми споживання використовуються для здійснення нарахувань за спожиті житлово-комунальні послуги, в тому числі і за послуги гарячого водопостачання при відсутності лічильників води (квартирних і будинкових). Пунктом 6 розділу ХІІІ Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі житлово-комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва і житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 зі змінами від 29.03.2022, передбачено для споживачів, приміщення яких не обладнані засобами розподільного обліку, застосовується норма споживання відповідної комунальної послуги, встановлена органом місцевого самоврядування з урахуванням кількості фактично проживаючих та коригуючого коефіцієнту. Львівською міською радою 13.12.2019 прийнято рішення №1147 «Про затвердження нормативів питного водопостачання та норм питомого водоспоживання населенням з системи комунального водопроводу ЛМКП «Львівводоканал», за яким добова норма для споживачів, які мають централізоване гаряче водопостачання, централізоване холодне водопостачання та повноцінну ванну складає 380 л, з яких 200л холодної та 180л гарячої води. Отже, місячна норма споживання гарячої води на одну особу буде складати 180 л*30 діб= 5,4 м3 води. Поряд з цим, надані позивачем розрахунки споживання відповідачем гарячої води, зокрема в листопаді 2022 в об`ємі 416 м3, що значно перевищує вказану норму, породжує обґрунтований сумнів у дійсності та правильності таких розрахунків. Жодних інших належних та допустимих доказів, окрім вищенаведеного власного розрахунку боргу за надану послугу з постачання гарячої води за належною відповідачам квартирою, суду надано не було. Оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає необгрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в частині наданих послуг з гарячого водопостачання за період з листопада 2022 року по лютий 2024 року в розмірі 494 428,38 грн. Як вбачається із долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості ЛМКП Львівтеплоенерго та тверджень представник позивача у судовому засіданні заборгованість відповідача за послуги з постачання гарячої води за період з 01.02.2024 року( час встановлення лічильника) по 30.04.2025 нараховувася згідно показів лічильника та становить 667,37 грн. Суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості в частині стягнення заборгованості за період з 01.02.2024 року по 30.04.2025, як належний доказ по справі, оскільки будь-яких доказів на спростування такого відповідачем не надано, власного контррозрахунку не проведено. На підставі викладеного, враховуючи те, що відповідач належним чином не виконує своїх обов`язків по сплаті коштів за надані позивачем послуги за період з 01.02.2024 року по 30.04.2025, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково та стягнення з відповідача, заборгованості 667,37 грн. за надані послуги з постачання гарячої води. Крім того, вимога про стягнення 3% річних та пені не підлягає до задоволення, оскільки як вбачається із представленого позивачем розрахунку 3% річних та пені, такий розраховано із врахуванням загальної заборгованості за період з 01.11.2022 по 31.03.2025 у розмірі 495095,75 грн., який не спростований при з`ясуванні обставин справи представником позивача, що унеможливлює судом проведення власного розрахунку. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України,судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України,з відповідача [PERSON] на користь позивача ЛМКП «Львівтеплоенерго» слід стягнути витрати зі сплати судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 10,01 грн. На підставі Закону України Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання» та

Outcome: partial