Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

07 жовтня 2025 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі частини усіх видів його заробітку (доходу) з дня звернення до суду з позовом і до закінчення навчання дитиною, але не довше ніж до досягнення ним 23-х років. Вимоги позову обгрунтовані тим, що сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Син проживає з позивачем. Після досягнення повноліття син навчається та потребує матеріальної допоми, яку не надає відповідач, а тому для захисту прав сина на належне матеріальне забезпечення, позивач звернулась до суду з цим позовом. Позивач та її представник звернулись до суду із заявою про розгляд справи в їх відсутність та просили задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на заявлені вимоги до суду не направив. Враховуючи вимоги ст.223 ЦПК України, суд вважав за можливе розглянути справу без участі сторін. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] не перебували в зареєстрованому шлюбі, однак [INFO] в них народився спільний син [PERSON] . Позивач при зверненні до суду не зазначила про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина до виповнення йому 18 років. В той же час, як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Печерського районного суду м.Києва від 17.10.2008 року (справа №2-428/08) позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про встановлення батьківства, стягнення аліментів на утримання дитини, стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитини трьох років задоволено частково. Визнано, що [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Києва, громадянин України є батьком [PERSON] , якого [INFO] народила [PERSON] . Зобов`язано відділ реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві внести зміни до актового запису №1669 від 19 жовтня 2007 року про народження [PERSON] стосовно визнання [PERSON] його батьком. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Києва, громадянина України на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 листопада 2007 року та до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Києва, громадянина України на користь [PERSON] 300гр. щомісячно на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку, тобто до [INFO] ( [INFO] В той же час, рішенням Апеляційного суду м.Києва від 28.01.2009 року апеляційну скаргу представника [PERSON] задоволено частково. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2008 року в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 300,00 грн. щомісячно на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку, тобто до [INFO] , скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову в цій частині відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін (https://reyestr.court.gov.ua/Review/8795298). Ухвалою Верховного Суду України від 16 березня 2009 року відмовлено [PERSON] в особі представника [PERSON] у відкритті касаційного провадження, у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення батьківства, стягнення аліментів на утримання дитини та аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років ( [INFO] Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] навчається на І курсі факультету інженерних систем та екології Київського національного університету будівництва та архітектури, денної форми навчання, строк навчання з 01.09.2025 року по 30.06.2029 року. За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України). Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Вказаною нормою надано три можливості визначення розміру аліментів: у твердій грошовій сумі, в частці від заробітку (доходу) або одночасно і в твердій грошовій сумі та в частці від заробітку. Ініціатива вибору способу визначення розміру аліментів належить, насамперед, позивачеві, але врешті спосіб визначення величини аліментного платежу залежатиме від різних обставин, які належить оцінити суду. Пунктом 20 постанови пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У відповідності до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Стаття 183 СК України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1). Відповідно до положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Позивач у позові зазначила, що після досягнення спільним сином повноліття, відповідач не допомагає його утримувати, хоча син потребує матеріальної допомоги, а власних доходів позивача для утримання сина не вистачає. В той же час відповідач не надав суду доказів, що він надавав матеріальну допомогу сину після досягнення ним повноліття. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач участь в утриманні сина не приймає, відповідні докази суду надані не були, кошти на його утримання не надає, син потребує матеріальної допомоги, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання сина до закінчення навчання в примусовому порядку. А тому суд приходить до висновку про стягнення аліментів з моменту звернення до суду з позовними вимогами, тобто з 01.10.2025 року. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що син знаходиться на утриманні позивачки, стан здоров`я дитини (доказів, що на даний час син перебуває на обліку чи потребує спеціального лікування немає), відповідач не надав доказів, що він має на утриманні інших дітей, не має можливості отримувати дохід, враховуючи засади розумності та справедливості, визначає розмір аліментів в розмірі 1/4 частини доходу [PERSON] , щомісячно починаючи з 01.10.2025 року і до закінчення навчання дитиною, але не довше ніж до виповнення 23 років. На підставі статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved