Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. В грудні 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «А.Т.К.» звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Позивач обґрунтовує позов тим, що товариству з обмеженою відповідальністю «А.Т.К.» лише у жовтні 2025 року випадково стало відомо про смерть [PERSON] , яка померла [INFO] в місті Рубіжне Сєвєродонецького району Луганської області. За життя спадкодавиця залишила, на ім`я Товариства заповіт від 05.06.2019, посвідчений приватним нотаріусом Любарського районного нотаріального округу Соляром В.М., згідно з яким вона заповіла позивачу земельну ділянку площею 4,9995 га з кадастровим номером 6823683500:04:003:0010, що розташована на території колишньої Кустовецької сільської ради Шепетівського (раніше Полонського) району Хмельницької області. Позивач вказує, що основною причиною пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини стало повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України 24.02.2022, що призвело до втрати звичних зв`язків та комунікацій. Місто Рубіжне, де одиноко проживала спадкодавиця, було окуповано 13.05.2022 внаслідок чого зупинилася дія реєстрів та виникли непереборні перешкоди для отримання інформації про стан здоров`я чи смерть власника майна. Позивач наголошує, що територіальна громада та нотаріальна контора не повідомляли Товариство про смерть [PERSON] , а інших спадкоємців за законом чи за заповітом немає. Одразу після того, як позивачу стало відомо про смерть спадкодавця, Товариство вчинило комплекс юридичних дій щодо оформлення спадкових прав, проте приватним нотаріусом Шепетівського районного нотаріального округу Бондар С.М. у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено у зв`язку з пропуском встановленого законом строку. Позивач вважає зазначені обставини поважними, оскільки вони були об`єктивними та непереборними, що завадило своєчасному зверненню до нотаріальної контори. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, та зазначив, що пропуск строку для прийняття спадщини відбувся з поважних причин, оскільки збройна агресія та подальша окупація міста Рубіжне унеможливили вчасне отримання інформації про смерть спадкодавця й подання відповідної заяви до нотаріуса, у зв`язку з чим просив визначити товариству додатковий строк для реалізації його спадкових прав. Відповідач, Полонська міська рада, подала до суду клопотання про розгляд справи за відсутності її представника та просила вирішити спір на підставі наявних у справі матеріалів. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 17.12.2025 позивач звернувся до Полонського районного суду Хмельницької області. Ухвалою суду від 05.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження (а.с. 24). Ухвалою суду від 29.01.2026 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с. 38). 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом установлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Досліджуючи матеріали справи, суд встановив фактичні обставини та надав правову оцінку кожному поданому доказу у їх сукупності. Факт відкриття спадщини підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.12.2024, згідно з яким [PERSON] померла [INFO] в місті Рубіжне Сєвєродонецького району Луганської області (а.с. 5). Цей документ є первинним доказом, що фіксує час та місце відкриття спадщини відповідно до вимог цивільного законодавства. Належність спадкового майна померлій на момент її смерті підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 330468 від 26.03.2009 (а.с. 11). Цей документ засвідчує право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 4,9995 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території колишньої Кустовецької сільської ради Шепетівського ( раніше Полонського) району Хмельницької області. Зазначені відомості кореспондуються з даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 38263567, який підтверджує державну реєстрацію права власності за [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 6823683500:04:003:0010 (а.с. 13). Право позивача на спадкування за волевиявленням спадкодавця підтверджується копією заповіту від 05.06.2019, посвідченого приватним нотаріусом Любарського районного нотаріального округу Соляром В.М. за реєстровим номером 1678 (а.с. 6). Цим документом [PERSON] , діючи вільно та усвідомлено, заповіла належну їй земельну ділянку Товариству з обмеженою відповідальністю «А.Т.К.», що є підставою для виникнення у юридичної особи права на спадкування. Реєстрація зазначеного заповіту у встановленому законом порядку підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 56421944 від 05.06.2019 (а.с. 7), що доводить чинність розпорядження спадкодавця на випадок смерті. Суд бере до уваги інформаційну довідку зі Спадкового реєстру № 83241850 від 13.11.2025, видану приватним нотаріусом Бондар С.М., яка вказує на відсутність зареєстрованих спадкових справ та виданих свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] (а.с. 10). Цей доказ підтверджує, що на момент звернення позивача спадщина іншими особами не прийнята. Процесуальна перешкода для оформлення спадкових прав у позасудовому порядку підтверджується листом приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Бондар С.М. № 762/01-16 від 13.11.2025 (а.с. 9), у якому позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск шестимісячного строку, передбаченого статтею 1270 Цивільного кодексу України. Для оцінки поважності причин пропуску строку суд дослідив відповідь відділу «Центр надання адміністративних послуг» Рубіжанської міської військової адміністрації № 12 від 28.10.2025, надану на запит нотаріуса (а.с. 8). У документі зазначено, що спадкодавиця [PERSON] на день смерті проживала у [ADDRESS] , одиноко, а інші зареєстровані особи за цією адресою відсутні. Це підтверджує доводи позивача про неможливість оперативного отримання відомостей про смерть спадкодавця юридичною особою. Обставини непереборної сили підтверджуються витягом із наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022, згідно з яким місто Рубіжне окуповане з 13.05.2022 (а.с. 14). 4. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками та норми права, які застосував суд. Частина 1 ст. 1217 ЦК України визначає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2 ст. 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 та ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому суд повинен виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, не переборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26.06.2019 у справі №565/1145/17 (провадження № 61-38298 св 18), від 17.10.2019 у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30.01.2020 у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31.01.2020 у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19), від 17.08.2023 у справі № 626/274/22. У правовому висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 06.09.2017 року у справі № 6-496цс17, встановлено, що під час вирішення питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, бувши належно вираженим, підлягає правовій охороні й після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також неодмінність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Тобто, складаючи заповіт, спадкодавець виражає свою волю на набуття спадкоємцем права на визначене в ньому майно. Враховуючи зазначене, дотриманням свободи заповіту в частині реалізації волі спадкодавця є забезпечення спадкоємцю можливості прийняти спадщину в порядку, встановленому чинним законодавством. Суд також враховує правові позиції Верховного Суду та практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000, згідно з якими при вирішенні питання пропуску строку має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму. Визнаючи зазначені обставини поважними, суд виходить із того, що у спадкоємця існували реальні, непереборні та об`єктивні перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом термін. Зокрема, на момент відкриття спадщини 17.12.2021 та протягом наступних двох місяців позивач мав законні сподівання на стабільний розвиток цивільних відносин, проте початок повномасштабної військової агресії 24.02.2022 докорінно змінив безпекову та логістичну ситуацію в країні. Оскільки місто Рубіжне Луганської області, де проживала одинока спадкодавиця, стало зоною активних бойових дій, а згодом, 13.05.2022, було офіційно окуповано, позивач опинився в умовах повної неможливості отримання будь-якої вірогідної інформації про стан життя чи факт смерті власника земельної ділянки. Суд враховує, що окупація території, припинення роботи поштових відділень, відключення державних реєстрів та засобів зв`язку в Луганській області створили інформаційний вакуум, який тривав протягом усього завершального етапу шестимісячного строку прийняття спадщини. Ці обставини визнаються судом поважними, оскільки вони мають не суб`єктивний, а загальнодержавний, форс-мажорний характер. Суд констатує, що одиноке проживання спадкодавиці за відсутності родичів чи осіб, які могли б сповістити Товариство про смерть, у поєднанні з режимом окупації населеного пункту, унеможливили для юридичної особи виконання її обов`язків як спадкоємця. Неприйняття спадщини відбулося не через пасивну поведінку чи недбалість позивача, а через існування обставин, які не залежали від його волі та були непереборними на момент закінчення встановленого строку 17.06.2022. Враховуючи, що м.Рубіжне досі перебуває під окупацією, що підтверджується наказом № 309, суд вважає обґрунтованими доводи щодо обізнаності про смерть спадкодавця та негайного вжиття заходів для захисту своїх прав після отримання такої інформації. Такий підхід відповідає принципам справедливості та захисту права власності, оскільки позбавлення особи права на спадкування через глобальні військові обставини було б проявом надмірного формалізму. Зважаючи на викладене вище, суд доходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved