Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

19.01.2026 року [PERSON] звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя, з позовною заявою до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів, в якій просить визнати незаконною відмову Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", викладену у листі №20.1.0.0.0/7-250922/92502 від 17.10.2025 року, у проведенні реструктуризації грошових зобов`язань [PERSON] (дата народження: [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) за кредитним договором №SAMDNWFC00000512335 від 29.11.2017 року, укладеним між АТ КБ "ПриватБанк", та [PERSON] , за його заявою від 19.10.2025 року про проведення обов`язкової реструктуризації за кредитними зобов`язаннями з урахуванням положень, на умовах та у відповідності з вимогами пункту 7-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" та зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" провести реструктуризацію грошових зобов`язань [PERSON] (дата народження: [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) за кредитним договором №SAMDNWFC00000512335 від 29.11.2017 року, укладеним між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] , за його заявою від 19.10.2025 року про проведення обов`язкової реструктуризації за кредитними зобов`язаннями з урахуванням положень, на умовах та у відповідності з вимогами пункту 7-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування", здійснивши всі обчислення, необхідні для проведення реструктуризації (включно з вимогою сплачувати суму заборгованості із сплати загального розміру кредиту рівними частинами протягом трьох років з дня проведення реструктуризації) та надіславши [PERSON] інформацію про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації (у тому числі інформацію про всі наявні зобов`язання споживача за результатами проведення реструктуризації станом на день проведення реструктуризації та новий графік платежів). Ухвалою суду від 19 січня 2026 року відкрито провадження по справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами у справі, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше, відповідачеві наданий строк на подання відзиву. 27 січня 2026 року представник відповідача надав відзив, в якому виклав свої заперечення проти заявлених позовних вимог, просить у задоволенні позову відмовити, зазначив, що ПриватБанком у листі № 20.1.0.0.0/7-250922/92502 від 17.10.2025 року відмовлено [PERSON] в проведенні реструктуризації у зв`язку з тим, що позивач та надані ним до заяви документи не відповідають необхідним критеріям, що встановлені пунктом 7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України „Про споживче кредитування" для проведення реструктуризації зобов`язання за договором № SAMDNWFC00000512335. Жодним з вище перелічених критеріїв позивач не відповідає та в порядку вищевказаних підпунктів пункту 7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України „Про споживче кредитування" позивач не надав документів, зокрема, як зазначено в підпункті 8 цього пункту 7-1 не надав посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, надане відповідно до пунктів 10-16 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"(за наявності). Надані [PERSON] довідки ПФУ форм ОК-5 та ОК-7 не свідчать про те, що Заявник отримує будь-яку державну та соціальну матеріальну допомогу та/або пенсійне забезпечення, благодійну допомогу, яка є єдиним джерелом доходу споживача та членів його сім`ї або він є батьком багатодітної сім`ї, який отримує субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. Крім цього, виписка з Єдиного реєстру осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України не є та не замінює посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, надане відповідно до пунктів 10-16 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Надані [PERSON] банківські виписки також не свідчать про те, що заявник отримує будь-яку державну та соціальну матеріальну допомогу та/або пенсійне забезпечення, благодійну допомогу, яка є єдиним джерелом доходу споживача та членів його сім`ї. Таким чином, ПриватБанк правомірно відмовив споживачу у проведенні реструктуризації. Правом на надання відповіді позивач не скористався. Клопотань про розгляд справи за участю сторін у судовому засіданні не надходило, з заявами про відкладення розгляду справи сторони не зверталися. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. З огляду на вказане та враховуючи баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, обізнаність учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, створення судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не зверталася з заявами щодо особистої участі у судовому засіданні. Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Крім того, згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом. За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та АТ КБ "ПриватБанк» укладений кредитний договір (кредитна картка "Універсальна Gold") №SAMDNWFC00000512335 від 29.11.2017 року. 19.09.2025 року позивач звернувся до банку із заявою про проведення реструктуризації, в якій зазначив, що після початку повномасштабного вторгнення, залишившись в місті Токмак, потрапив до російського полону та став свідком та жертвою масових воєнних злочинів, злочинів проти людяності, масових порушень Женевської конвенції, злочинів з ознаками геноциду по відношенню до мене, інших цивільних громадян України та полонених військових ЗСУ російською стороною. Після початку воєнних дій на території м. Токмак, окупації міста та потрапляння в полон він втратив фізичну можливість вносити платежі по кредитній картці (картка/рахунок [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) і додатковим рахункам до договору SAMDNWFC00000512335 від 21.12.2013), але АТ КБ «ПРИВАТБАНК» продовжував списання відсотків та обов`язкових платежів по кредитній картці (в тому числі і з інших карток: [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), [NUMBER] (IBAN, [NUMBER] ). Посилаючись на статтю 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, та членів їхніх сімей" та пункт 7-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування", у період дії в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX , позивач просив розглянути заяву про реструктуризацію укладеного договору споживчого кредиту та наявної заборгованості та задовільнити її, підготувати письмовий проект договору із зазначенням детального графіку погашенням заборгованості, розбивши наявну суму заборгованості на рівномірні платежі, які позивач зможе сплачувати протягом трьох років та надіслати даний проект для погодження у відповідь на цю заяву, відповідь на цю заяви надати у передбачений законодавством строк на електронну адресу: [INFO] До заяви позивач додав: копію паспорту та РНОКПП, виписку з Єдиного реєстру осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, витяг з реєстру територіальної громади, банківські виписки з рахунків, довідки ОК-5 та ОК-7. 17.10.2025 року листом №20.1.0.0.0/7-250922/92502 за підписом супервайзера з обробки звернень клієнтів й держорганів ГО [PERSON] АТ КБ «Приватбанк» за результатами розгляду звернення відмовив [PERSON] в проведенні реструктуризації, посилаючись на те, що з наданих позивачем документів не вбачається підстав для задоволення заяви. У статті 2 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що метою цього Закону є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами. Стаття 3 Закону України «Про споживче кредитування» визначає, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті. Відповідно до статті 17 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець має право проводити за погодженням із споживачем реструктуризацію зобов`язань за договором про споживчий кредит. Реструктуризація зобов`язань за договором про споживчий кредит - це зміна істотних умов договору про споживчий кредит, що здійснюється кредитодавцем на договірних умовах із споживачем і впливає на умови та/або порядок повернення такого кредиту. За змістом ст.16. "Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, та членів їхніх сімей" особи, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, на час позбавлення особистої свободи та протягом шести місяців після звільнення звільняються від обов`язку виконання зобов`язань, а також від нарахування та сплати (передання) неустойки (штрафу, пені) за порушення зобов`язань. Після звільнення такі особи мають право на проведення реструктуризації їхньої заборгованості. Дружина (чоловік) особи, стосовно якої встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, також має право на проведення реструктуризації їхньої заборгованості за кредитами перед банками, іншими фінансовими установами. Особам, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, можуть надаватися інші пільги та гарантії, передбачені законодавством України. Згідно із пунктом 71 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування", у період дії в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та протягом 30 днів після його припинення чи скасування грошові зобов`язання за укладеними до 24 лютого 2022 року з фінансовими установами (крім кредитних спілок) договорами про споживчий кредит підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу споживача або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у такому порядку та з дотриманням таких умов: 1) договір про споживчий кредит не забезпечено заставою (іпотекою); 2) відсутнє судове рішення, що набрало законної сили, про стягнення із споживача заборгованості за договором про такий споживчий кредит або відповідне виконавче провадження; 3) місцем постійного проживання або покинутим місцем постійного проживання споживача (зокрема, якщо споживач є особою, яка взята на облік як внутрішньо переміщена особа у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України) є територія України, на якій ведуться (велися) бойові дії, або тимчасово окупована Російською Федерацією територія України, включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, що визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку; 4) споживач одночасно відповідає таким критеріям: а) станом на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей нарахування процентів за споживчими кредитами під час воєнного стану та удосконалення державного регулювання у сфері фінансових послуг" та станом на дату подання заяви про реструктуризацію у споживача наявне невиконане грошове зобов`язання (прострочене грошове зобов`язання та/або грошове зобов`язання, строк сплати якого не настав) перед кредитором або новим кредитором (далі - кредитор), крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя у зв`язку з виконанням ним зобов`язань споживача; б) станом на 23 лютого 2022 року у споживача відсутнє прострочене грошове зобов`язання, яке споживач згідно з договором про споживчий кредит зобов`язаний сплатити не пізніше 23 лютого 2022 року, або якщо споживачем внесено кошти на погашення заборгованості за договором про споживчий кредит у розмірі простроченої заборгованості, що існувала станом на 23 лютого 2022 року, чи таку прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації; 5) додатково до критеріїв, зазначених у підпункті 4 цього пункту, споживач на дату подання заяви про реструктуризацію відповідає хоча б одному з таких критеріїв: а) державна та соціальна матеріальна допомога та/або пенсійне забезпечення, благодійна допомога, у тому числі виплачена (надана) міжнародними благодійними організаціями (їх філіями, представництвами), є єдиним джерелом доходу споживача та членів його сім`ї; б) споживач є батьком чи матір`ю багатодітної сім`ї, які отримують субсидію на оплату житлово-комунальних послуг; в) споживач або член його сім`ї є особою з інвалідністю внаслідок війни, відповідно до пунктів 10-16 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а нарахований за три місяці до дати подання заяви про реструктуризацію середньомісячний сукупний дохід споживача та членів його сім`ї не перевищує двох мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня року, в якому подано заяву про реструктуризацію. Отже системний аналіз викладених норм діє підстави прийти до однозначного висновку, що законодавець визначив окремо умови для реструктуризації на вимогу споживача (пп.1-3) та критерії для особи такого споживача, при цьому такі критерії одночасно визначені як загальні ( пп.4 а), б)) , так і додаткові (пп.5). Тобто, реструктуризація на вимогу споживача можлива при наявності сукупності підстав для її проведення, а саме: -по-перше: за наявності умов для рестуктарізації, якими є : незабезпеченість договору про споживчий кредит заставою (іпотекою); відсутність судове рішення, що набрало законної сили, про стягнення із споживача заборгованості за договором про такий споживчий кредит або відповідне виконавче провадження; при цьому місцем постійного проживання або покинутим місцем постійного проживання такого споживача (є територія України, на якій ведуться (велися) бойові дії, або тимчасово окупована Російською Федерацією територія України, - по-друге: станом на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей нарахування процентів за споживчими кредитами під час воєнного стану та удосконалення державного регулювання у сфері фінансових послуг" та станом на дату подання заяви про реструктуризацію у споживача, який звернувся з відповідною заявою, наявне невиконане прострочене грошове зобов`язання та/або грошове зобов`язання, строк сплати якого не настав перед кредитором/новим кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя у зв`язку з виконанням ним зобов`язань споживача; при цьому станом на 23 лютого 2022 року у споживача відсутнє прострочене грошове зобов`язання, яке споживач згідно з договором про споживчий кредит зобов`язаний сплатити не пізніше 23 лютого 2022 року, або якщо споживачем внесено кошти на погашення заборгованості за договором про споживчий кредит у розмірі простроченої заборгованості, що існувала станом на 23 лютого 2022 року, чи таку прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації. При цьому такий споживач на дату подання заяви про реструктуризацію є батьком чи матір`ю багатодітної сім`ї, які отримують субсидію на оплату житлово-комунальних послуг та (або) він та/або член його сім`ї є особою з інвалідністю внаслідок війни, (при цьому нарахований за три місяці до дати подання заяви про реструктуризацію середньомісячний сукупний дохід споживача та членів його сім`ї не перевищує двох мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня року, в якому подано заяву про реструктуризацію) та (або) державна та соціальна матеріальна допомога та/або пенсійне забезпечення, благодійна допомога, у тому числі виплачена (надана) міжнародними благодійними організаціями (їх філіями, представництвами), є єдиним джерелом доходу споживача та членів його сім`ї. Отже, суд вважає слушними доводи позивача щодо наявності у нього умов для рестуктарізації, оскільки його кредитний договір не був забезпечений заставою, відсутнє рішення , ухвалене відносно нього щодо стягнення грошових коштів за кредитним договором, покинутим його місцем постійного мешкання є м.Токмак Запорізької області , яке з 26.02.2022 року є тимчасово окупованою територією. Разом з тим, суд вважає недоведеним позивачем факт його відповідності зазначеним критеріям (основним та одному з додаткових) як на час звернення до відповідача із заявою, так і на час ухвалення рішення. При цьому, як вбачається з доданої до відзиву банківської виписки за договором № б/н за період 01.01.1999 - 20.01.2026 [PERSON] станом на 23.02.2022 року мав прострочене грошове зобов`язання за договором у розмірі 38 484,50 грн., що дає підстави для висновку, що особа позивача не відповідала критерію, зазначеному у пп. б) п.п 4 п.71 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування". Жодного доказу на спростування факту наявності простроченого грошового зобов`язання станом на 23.02.2022 року позивач не надав. Також позивачем не надано доказів на підтвердження відповідності його особи хоча б одному з додаткових критеріїв, що зазначені у пп.5 п.71 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування". У своєму позові позивач посилається на те, що державна та соціальна матеріальна допомога та/або пенсійне забезпечення, благодійна допомога, у тому числі виплачена (надана) міжнародними благодійними організаціями (їх філіями, представництвами), є єдиним джерелом доходу споживача та членів його сім`ї; на підтвердження чого надав довідки ОК-5 за 2006 - 2021, 2024 роки за та ОК-7 за 2011-2021, 2024 роки. З зазначених довідок вбачається відсутність у позивача доходів за 2024 рік. Разом з тим позивачем не надано довідок про його склад родини (наявність/відсутність дружини, дітей, тощо) взагалі, довідки про наявність/відсутність доходу у членів родини. Надані [PERSON] довідки ПФУ форм ОК-5 та ОК-7 не свідчать про те, що заявник (та члени його родини) отримує/отримують будь-яку державну та соціальну матеріальну допомогу та/або пенсійне забезпечення, благодійну допомогу, яка є єдиним джерелом доходу споживача та членів його сім`ї, як того вимагає додатковий критерій. Також позивачем не доведено, що він є батьком багатодітної сім`ї, який отримує субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, або позивач чи член його сім`ї є особою з інвалідністю внаслідок війни, відповідно до пунктів 10-16 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а нарахований за три місяці до дати подання заяви про реструктуризацію середньомісячний сукупний дохід споживача та членів його сім`ї не перевищує двох мінімальних заробітних плат, встановлених на 1 січня року, в якому подано заяву про реструктуризацію. Отже, на підставі викладеного, у суду відсутні підстави вважати, що позиція АТ КБ "Приватбанк", викладена у листі №20.1.0.0.0/7-250922/92502 від 17.10.2025 року, щодо відсутності підстав для проведення реструктуризації грошових зобов`язань [PERSON] за кредитним договором №SAMDNWFC00000512335 від 29.11.2017 року не узгоджується з нормами пункту 7-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування", а тому є незаконною, тому приходить до висновку, що у задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed