Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Представники позивача звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між ТОВ «ФК «Майбіз» та [PERSON] 03.11.2024 укладено кредитний договір №ДП0008395, який підписано електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора 7SHv9d93 і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача. Відповідно до умов якого, ТОВ «Майбіз» надало позичальнику кредит в розмірі 2000,00 грн строком 98 днів, із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,9 % які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 30% від суми наданого Кредиту, що у грошовому виразі складає 600,00 грн. 14.10.2025 між ТОВ «ФК «Майбіз» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» уклали Договір факторингу №14/10/25, відповідно до умов якого до ТОВ «Деал Фінанс Груп» перейшло право грошової вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] . Оскільки, відповідач не виконав свого зобов`язання щодо повернення коштів, виникла заборгованість у розмірі 4364,00 грн, яка складається з: 2000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 1764,00 грн - заборгованість за процентами та 600,00 - заборгованість за комісією, яку просить стягнути з відповідача. Крім того, позивач просить стягнути на його користь сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 17 лютого 2026 року, а також цією ухвалою витребувано докази у банка-емітента АТ «Унверсал Банк», щодо інформації про зарахування коштів відповідачу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно письмової заяви просив розгляд справи проводити без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання також не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Крім того, про судове засідання, яке призначено на 17.02.2026 [PERSON] повідомлявся через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. Своїм правом на надання пояснень у судовому засіданні не скористалася, про причини неявки не повідомляла. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У зв`язку з цим суд на підставі ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.11.2024 року між [PERSON] та ТОВ «ФК «Майбіз» укладено договір №ДП0008395, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 2000,00 грн строком 98 днів, із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,9 % які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 30% від суми наданого Кредиту, що у грошовому виразі складає 600,00 грн. (а.с.9-10 зворот.,12-13 зворот.). Відповідно до копії графіку платежів, який є додатком № 1 до кредитного договору №ДП0008395 від 03.11.2024, загальна вартість кредиту становить 4364,00 грн, яка складається з: 2000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 1764,00 грн - заборгованість за процентами та 600,00 - заборгованість за комісією, кількість днів - 98 (а.с.14,25). Згідно з п.1 Договору, Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі: Загальний розмір кредиту: 2500.00 грн., на засадах строковості, зворотності, платності (далі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання кредиту та Правила надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «ФК «МАЙБІЗ» (далі - Правила) https://bit.ly/4c20aiw (посилання). Відповідно до п.4 Договору Порядок та умови надання кредиту: Кредитодавець надає Кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів Кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки Позичальника, реквізити якої надані Позичальником Кредитодавецю з метою отримання Кредиту протягом двох банківських днів з дня підписання цього Договору. У випадку, якщо Кредитодавець здійснює перерахунок коштів не у день укладання Договору, а у наступні календарні дні, Графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредиту (кількість днів), зазначений в цьому Договорі, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів. Новий Графік платежів розміщується Кредитодавцем в Особистому кабінеті. Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою первісним кредитором, відповідач [PERSON] , з яким укладено договір № ДП0008395 від 03.11.2024, ідентифікована ТОВ «Фінансова компанія «Майбіз». Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора «7SHv9d93», що був надісланий на вказаний відповідачем номер телефону - [NUMBER] . Час відправлення ідентифікатора позичальнику 03.11.2024 (а.с. 14 зворот.). Отже, кредитний договір №ДП0008395 від 03.11.2024 підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, на підтвердження чого в ідентифікаційній частині договору міститься код ідентифікатора відповідача «7SHv9d93», що є підписом відповідача. Відповідно до інформації, яка надана за вих. №1012-650 від 10.12.2025 ТОВ «ПрофітГід», перерахування коштів здійснюється у безготівковій формі на банківську платіжну картку фізичної особи в порядку та на підставі Договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-922 від 19.03.2024 року, який укладений між Компанією/ТОВ «ПрофітГід» (PSP Platon) (а.с. 14 зворот.). На підтвердження перерахування коштів відповідачу згідно договору № ДП0008395 від 03.11.2024 позивач надав копію квитанції № 43066-43021-73054, в якій вказано, що кредитні кошти в сумі 2000,00 грн відправлені 03.11.2024 відповідачу за допомогою посередницьких послуг ТОВ «ПрофітГід» (PSP Platon) шляхом зарахування на карту № [NUMBER] (а.с.15). Судом установлено, що первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. 14.10.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Майбіз» та ТОВ «Деал фінанс груп» укладено договір факторингу № 14/10/25, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Майбіз» передало (відступило) ТОВ «Деал фінанс груп» належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі прав вимог (а.с.16-18,20). Відповідно до копії реєстру прав вимоги до договору факторингу № 14/10/25 від 14.10.2025, ТОВ «Деал фінанс груп» набуло права вимоги до відповідачки за кредитним договором №ДП0008395 від 03.11.2024 на загальну суму 4364,00 грн, яка складається з: 2000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 1764,00 грн - заборгованість за процентами та 600,00 - заборгованість за комісією (а.с. 20). Відповідно до копії розрахунку заборгованості за кредитним договором №ДП0008395 від 03.11.2024, наданого ТОВ «Деал фінанс груп», загальна заборгованість відповідача становить 4364,00 грн, яка складається з: 2000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 1764,00 грн - заборгованість за процентами та 600,00 - заборгованість за комісією (а.с.6) Згідно з довідкою наданою банком-емітентом АТ «Унверсал Банк», вбачається, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . За період з 03.11.2024 по 06.11.2024 на дану платіжну картку було зараховано платіж у сумі 2000 грн. Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку Відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними Кредитним договором. На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України, Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Так, відповідно до договору факторингу №14/10/25 від 14.10.2025, під правом вимоги розуміється всі права вимоги Клієнта до Боржника за укладеними кредитними договорами, згідно реєстру боржників на дату відступлення Права Вимоги, включаючи на всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні Клієнту у якості кредитора, щодо сплати суми Боргу. Надана копія договору факторингу №14/10/25 від 14.10.2025 містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від клієнта - ТОВ «ФК «Майбіз» - ТОВ «Деал Фінанс Груп». Згідно з наданими розрахунками, заборгованість відповідача [PERSON] за договором №ДП0008395 від 03.11.2024, укладеного між ТОВ «ФК «Майбіз» та [PERSON] , становить 4364,00 грн, яка складається з: 2000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 1764,00 грн - заборгованість за процентами та 600,00 - заборгованість за комісією. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно зі ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст.3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.7, 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. ст. 627-629, 638 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). З огляду на те, що в матеріалах справи міститься копія кредитного договору, який підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, тобто погоджено умови отримання кредитних коштів та відповідальність за порушення погоджених умов, а також підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів, та відсутність доказів повернення отриманого кредиту, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення суми заборгованості у розмірі 4364,00 грн, яка складається з: 2000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 1764,00 грн - заборгованість за процентами та 600,00 - заборгованість за комісією. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача ТОВ «Деал фінанс груп» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн, які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу Згідно ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Крім того як слідує з матеріалів справи, 22.08.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп», в особі директора Велікданова С.К. та адвокатом Ткаченко Ю.О., що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2099 від 03.04.2018, виданого Радою адвокатів Полтавської області, укладено договір про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ, а також підписано акт приймання-передачі правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.09.2025 року, загальна вартість послуг з надання правничої допомоги складає 4500,00 грн (а.с.21-22). Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи викладене, зважаючи на що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено судом у повному обсязі, характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають відшкодуванню в повному обсязі.

Outcome: approved