Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 15960,00 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. У обґрунтування позову зазначено, що між позивачем ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22.10.2024-100000139 від 22.10.2024, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 7000,00 грн на умовах строковості, платності та зворотності. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого перед позивачем виникла заборгованість у загальному розмірі 15960,00 грн, яка складається з: 7000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 4410,00 грн - заборгованість за процентами; 1050,00 грн - комісія за обслуговування; 3500,00 грн - неустойка. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23.10.2025 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. В позовній заяві просила проводити розгляд справи без участі представника позивача та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 22.10.2024 між ТОВ «Споживчий центр» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено кредитний договір № 22.10.2024-100000139 від 22.10.2024, за умовами якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 7000,00 грн, строком на 98 днів, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами встановленими умовами договору. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідач [PERSON] не належним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором № 22.10.2024-100000139 від 22.10.2024, внаслідок чого виникла заборгованість, яка відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором становить 15960,00 грн, яка складається з: 7000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 4410,00 грн - заборгованість по процентах; 1050,00 грн - комісія за обслуговування; 3500,00 грн - неустойка. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення боргу за тілом кредиту у розмірі 7000,00 грн, процентів за користування кредитом у розмірі 4410,00 грн та комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1050,00 грн, необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення неустойки в розмірі 3500,00 грн слід зазначити наступне. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, нарахування неустойки за невиконання грошового зобов`язання є неправомірним, а відтак у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача неустойки в сумі 3500,00 грн слід відмовити. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 22.10.2024-100000139 від 22.10.2024 у розмірі 12460,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1891,17 грн (12460,00х2422,40/15960,00).

Outcome: partial