Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

[PERSON] (по тексту [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] (по тексту [PERSON] , відповідач) про стягнення на свою користь аліментів на утримання як матері дитини в розмірі 1/8 частки від заробітку (доходу) з моменту звернення до суду, і до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до [INFO] . В обгрунтування заявлених вимог позивач покликається на наступні обставини. Так, вказує, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який був зареєстрований 12.06.2016 Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис про одруження № 36. Покликається на ту обставину, що з відповідачем має спільну доньку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Як вважає позивач з огляду, що відповідач, залишив сім`ю та тривалий період часу (більше 1 року) проживає окремо, натомість дитина проживає з нею, а вона, в свою чергу не має можливості працювати та отримувати стабільний дохід для належного свого проживання, то є усі підстави, які визначені ч.ч. 2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України для задоволення позовних вимог. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позові. При цьому вказав, що, зважаючи на надані письмові докази про розмір доходів та витрат відповідача та враховуючи поточний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, позивач не буде заперечувати і щодо стягнення судом меншого розміру аліментів, аніж як заявлений у позовній заяві - 1/10 частки від заробітку (доходу) з моменту звернення до суду до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, так як, на його думку, позивач і так має достатні доходи для свого утримання. Просив врахувати, що з нього вже стягуються аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі половини його усіх доходів, він є військовослужбовцем, який оплатно орендує житло для свого проживання. Як вважає відповідач, додаткове стягнення з нього ще й аліментів на утримання матері його дітей, буде занадто матеріально обтяжливим. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково. Судом установлено та стверджується зібраними у справі доказами, що між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб 12.06.2016, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, про що складено відповідний актовий запис №36. Сторони мають трьох спільних малолітніх дітей, з поміж яких, наймолодшу доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 23.02.2024 Ізяславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Судом встановлено і те, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] не досягла трьох років, проживає з матір`ю-позивачем, що, зокрема, не заперечується відповідачем. Як визначає ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно довідки військової частини [NUMBER] від 02.01.2026 №63/20/6 вбачається, що загальна сума доходів відповідача [PERSON] за мінусом військового збору та аліментів за період з 01.07.2025 по 31.12.2025 складає 130783, 01 грн.; нараховане грошове забезпечення [PERSON] 264882, 18 грн. Судом також враховано і те, що у відповідності до судового наказу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 26.03.2025 у справі 675/489/25 стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 заробітку (доходу) платника аліментів, але неменше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 25.03.2025 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Дані обставини, як і розмір сплачених відповідачем аліментів з квітня 2025 по грудень 2025 підтверджуються довідкою Ізяславського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області від 21.01.2026 №4498. Вказане встановлено та доводиться, з поміж іншого, також і поясненнями відповідача, наданими ним у судовому засіданні. Відповідно до ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Частинами 2, 4 та 6 ст. 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Виходячи з викладеного, встановивши, що [PERSON] є працездатним, діючим військовослужбовцем, який має стабільний дохід, має задовільний стан здоров`я; приймаючи до уваги, що дитина сторін, яка не досягла трирічного віку, проживає з позивачкою, яка фактично здійснює за нею догляд, а відтак потребує додаткової матеріальної допомоги від відповідача, право на отримання якої передбачено законом; виходячи з засад розумності та справедливості, а також дотримання балансу інтересів сторін, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/14 частки від усіх доходів відповідача. Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач внаслідок своєї професійної діяльності, стану здоров`я чи інших об`єктивних причин не може надавати матеріальну допомогу дружині у розмірі 1/14 частини доходів відповідача до досягнення дочкою - [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Суд враховує і те, що стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, незалежно від того, як виконується такий обов`язок платником: добровільно, чи на підставі судового рішення, враховується лише при визначені розміру аліментів, та не впливає на право стягувача отримувати аліменти. Варто зазначити, що стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача як дружини (матері дитини) у розмірі 1/14 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, є справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам позивача та рівню платоспроможності самого відповідача, що випливає з нарахованого йому грошового забезпечення та вже наявного підвищення його рівня, що останній повідомив в ході судового розгляду. Враховано і приписи ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», згідно яких загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. У разі зміни матеріального становища відповідача та неможливості сплати останнім аліментів у встановленому судом розмірі, останній не позбавлений можливості звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів за наявності таких підстав. Суд стягує аліменти з дня подання до суду позовної заяви, як це передбачено ст. 79 СК України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Відповідач по справі [PERSON] звільнений від сплати судових витрат на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому суд відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне судові витрати зі сплати судового збору компенсувати за рахунок держави. Відповідно до статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial