Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

23.12.2025 позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - Товариство) звернувся із позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що 27.03.2023 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит №103137459, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредит в розмірі 15000 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. У порушення вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач своїх зобов`язань передбачених кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за вищевказаним договором. 27.07.2023 між ТОВ «Мілоан» та Товариством укладено договір відступлення прав ввимоги №102-МЛ/Т, за умовами якого Товариство отримало право грошової вимоги до [PERSON] . Посилаючись на те, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання за договором, порушує його умови, просить суд стягнути зі [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 60345 грн, яка складається з 15000 грн простроченої заборгованості за сумою кредиту, 43875 грн просточеної заборгованості за сумою відсотків, 1500 грн комісії, а також судові витрати по справі. 26.12.2025 ухвалою судді Полонського районного суду відкрито провадження та постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами. Відповідачу копія позовної заяви з доданими документами надіслана позивачем 17.12.2025 листом. [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання судом направлено копію ухвали про відкриття провадження та витяг про права та обов`язки. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не подав. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 27.03.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] на підставі анкети-заяви позичальника, укладено договір кредитний договір № 103137459, який був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «Z48573» (а.с.11-16) та підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с.18). Згідно умов кредитного договору: сума кредиту складає 15000 грн, строк кредиту 105 днів, дата повернення кредиту 10/07/2023 відповідно до графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього договору, строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 2 цього Договору (п.1.2, 1.3 кредитного договору). Особливості нарахування процентів визначені п.1.5 договору. Проценти нараховуються за ставкою 1052% річних, що становить 45375 грн в грошовому виразі.. Згідно п.1.5.1 комісія за надання кредиту становить 1500 грн. Відповідно до п.2.1 кредитного договору визначено, що кошти кредиту надаються позичальнику шляхом їх перерахування на картковий рахунок [NUMBER] . Розділом 4 кредитного договору передбачено, що товариство має право вимагати від позичальника повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених договором, а позичальник в свою чергу зобов`язаний у встановлений договором строк, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі передбачені договором. Так, ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 15000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача 516875*34, що підтверджується платіжним дорученням № 61802736 від 27.03.2023 (а.с.19 зворот). Відповідно до інформації АТ КБ «Приватбанк», що надійшла на адресу суду 13.01.2026 на виконання ухвали суду про витребування доказів від 26.12.2025, на ім`я [PERSON] емітовано карту № [NUMBER] , на яку 27.03.2023 було зарахування коштів в сумі 15000 грн (а.с.49). Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту не виконав. У матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту, погоджений позичальником, скріплений його електронним цифровим підписом, щодо умов кредитування, зокрема, в частині нарахування відсотків за користування кредитом. Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 27.07.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 102-МЛ/Т, згідно з умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до відповідача. Відповідно до п.6.2.3 договору права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього договору. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги, [PERSON] є боржником за кредитним договором № 103137459 та загальна сума заборгованості становить 60375 грн (а.с.31), складові якої підтверджуються випискою з особового рахунка за кредитним договором (а.с.21). Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором та необхідність погашення заборгованості ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» повідомило шляхом направлення відповідної претензії на поштову адресу позичальника (а.с.31 зворот). Отже, з досліджених доказів вбачається, що кредитор дотримався умов кредитного договору, натомість відповідач належним чином не виконав умов договору, що призвело до виникнення заборгованості. За положеннями ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин 1, 2 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За правилами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [PERSON] правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, доказів, які б спростували розрахунок заборгованості перед позивачем не надав, відсутність такої заборгованості не довів. За відсутності будь-яких заперечень відповідачки проти факту укладання кредитного договору № 103137459 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] щодо надання кредиту в сумі 15000 грн, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення зазначеної суми. Нарахування відсотків в розмірі 43875 грн також відповідає умовам кредитного договору. Що стосується нарахованої комісії в розмірі 1500 грн суд дійшов такого висновку. У пунктах 1.5.1, 2.2.1 Договору, укладеного між відповідачем та ТОВ «Мілоан» містяться умови про комісію за надання кредиту, за управління та обслуговування кредиту. Аналіз змісту вказаного договору свідчить, що в них не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг ТОВ «Мілоан», які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредитів, що надаються позивачу та за які банком встановлена комісія, а тому позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні Договору, у зв`язку з чим положення договорів про споживчий кредит щодо обов`язку позичальника сплачувати комісії за надання кредиту, є нікчемними відповідно до частини першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідний правовий висновок щодо нарахування комісії за аналогічним договором ТОВ «Мілоан» викладений у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 09.10.2024 у справі №582/202/22 (провадження 61-15120св23). Враховуючи нікчемність умов договору щодо встановлення комісії, нарахування та стягнення таких платежів є безпідставним. У зв`язку з цим, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості за комісією у розмірі 1500 грн. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути зі [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором №103137459 від 27.03.2023 в сумі 58875 грн. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України). На підтвердження своїх витрат на правову допомогу позивач надав договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, укладений з АО «Апологет» (а.с. 34 зворот), акт наданих послуг правової (правничої) допомоги № Д/10770 від 11.12.2025, відповідно до якого сума наданих послуг складає 8000 грн (а.с. 35 зворот), детальний опис наданих послуг (а.с. 36), ордер на надання правничої допомоги (а.с. 36). Верховний Суд у постанові від 13.03.2025 у справі № 275/150/22 (провадження № 61-13766св24) роз`яснив, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони з обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат зі складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд,

Outcome: partial