Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

26.08.2025 р. [PERSON] в особі свого представника адвоката Гаврилової Ірини Анатоліївни (далі позивач, Гнатчук Ю.В.) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач-1, [PERSON] ), [PERSON] (далі відповідач-2, [PERSON] ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Сидорчук Андрій Анатолійович про витребування земельної ділянки, визнання права власності, визнання недійсним договору оренди, визнання відсутнім права оренди та скасування рішення. В обґрунтування позову позивач вказала, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчука А.А. перебувало виконавче провадження №64719835 з примусового виконання виконавчого листа №2-829/2012, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області 27.03.2013 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості. Постановою від 03.03.2021 р. відкрито вищевказане виконавче провадження. Згідно відомостей, наявних у виконавчому провадженні №64719835, що отримані виконавцем з Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Державного земельного кадастру, земельна ділянка розташована у Макарівському районі Київської області з кадастровим номером 3222782300:12:001:0021 перебувала у власності боржника - [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] . Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчука А.А. від 25.03.2021 р. у виконавчому провадженні №64719835 накладено арешт на все майно боржника. Згідно постанови приватного виконавця від 02.04.2021 р. проведено опис та арешт вищевказаної земельної ділянки. У подальшому 20.05.2021 р. державним реєстратором Макарівської селищної ради Київської області Дядюрою А.В. прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 58251449 та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності №42050485 [PERSON] на земельну ділянку. Наказом Міністерства юстиції України №4429/5 від 10.12.2021 (далі - Наказ Мінюсту від 10.12.2021) рішення від 20.05.2021 р. №58251449, прийняте державним реєстратором Макарівської селищної ради Київської області Дядюрою А.В. про реєстрацію права власності на земельну ділянку за Відповідачем-2 - скасоване. Згідно з Протоколом №580143 від 08.12.2022 проведення електронного аукціону (торгів) Позивачкою придбано на торгах в ході виконання судового рішення земельну ділянку з кадастровим номером 3222782300:12:001:0021. [PERSON] отриманий Акт №64719835 від 22.12.2022 р. про проведені електронні торги, що підтверджує виникнення права власності на земельну ділянку. Право власності Позивачки на земельну ділянку порушується фактом реєстрації права власності та оренди за Відповідачами. Так, маючи всі документи на підтвердження переходу права власності на земельну ділянку, 07.08.2025 р. [PERSON] звернулась до нотаріуса за отриманням свідоцтва про придбання нерухомого майна та державною реєстрацією права власності на придбану земельну ділянку з електронного аукціону на підставі Акту № 64719835 від 22.12.2022. Однак у видачі свідоцтва про право власності та державній реєстрації права власності на земельну ділянку постановою приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області Михальчук Л.В. Вих. № 127/02-31 від 07.08.2025 р. відмовлено. Підстави відмови - наявність суперечностей між даними у поданих Позивачкою документах та існуючих у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно наявних записів про право власності на земельну ділянку [PERSON] (вчиненого на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яке скасоване Наказом Мінюсту від 10.12.2021) та запису про право оренди земельної ділянки, де орендарем є [PERSON] , а орендодавцем [PERSON] . Крім того, Позивачці стало відомо, що виконання Наказу Мінюсту від 10.12.2021, яким скасоване рішення від 20.05.2021 р. №58251449 про вчинення запису про право власності Відповідача-2 на земельну ділянку запис про право власності на земельну ділянку, було покладено на Офіс протидії рейдерству Мінюсту. У листі № 91409/113801-33-22/33.3 від 05.10.2022 Офіс повідомив, що виконати Наказ виявилося неможливим у зв`язку з наявністю у Державному реєстрі прав суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно: запису про інше речове право (номер запису 42282221), а саме право оренди земельної ділянки, де орендарем є [PERSON] , а орендодавцем [PERSON] , зареєстроване державним реєстратором Макарівської селищної ради Київської області Дядюрою Аллою Вячеславівною на підставі рішення від 02.06.2021 № 58507288, яке не було скасовано. Таким чином, наразі у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно наявні записи: запис про право власності на земельну ділянку [PERSON] від 18.05.2021 р., вчинений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 58251449 від 20.05.2021 р., що скасоване Наказом Мінюсту від 10.12.2021. запис про інше речове право (номер запису 42282221), а саме право оренди земельної ділянки, де орендарем є [PERSON] , а орендодавцем [PERSON] , зареєстроване державним реєстратором Макарівської селищної ради Київської області Дядюрою А.В. на підставі рішення від 02.06.2021 №58507288. Як наслідок, Позивачка позбавлена можливості зареєструвати своє право та здійснювати правомочності власника щодо земельної ділянки, яка набута нею в ході примусового виконання рішення суду на електронному аукціоні у передбаченому законом порядку. Враховуючи викладене, позивач просить суд: Витребувати у [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) земельну ділянку з кадастровим номером 3222782300:12:001:0021, площею 3,4558 га, що розташована за адресою: Забуянська сільська рада, Бучанський район Київської області. Визнати право власності [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на земельну ділянку з кадастровим номером 3222782300:12:001:0021, площею 3,4558 га, що розташована за адресою: Забуянська сільська рада, Бучанський район Київської області. Визнати недійсним договір оренди від 27 травня 2020 року земельної ділянки з кадастровим номером 3222782300:12:001:0021, площею 3,4558 га, що розташована за адресою: Забуянська сільська рада, Бучанський район Київської області, укладений [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Визнати відсутнім у [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3222782300:12:001:0021, площею 3,4558 га, що розташована за адресою: Забуянська сільська рада, Бучанський район Київської області. Скасувати рішення державного реєстратора Макарівської селищної ради Київської обл. Дядюри Алли Вячеславівни від 02.06.2021 №58507288 щодо реєстрації іншого речового права - реєстрації права оренди земельної ділянки (номер запису 42282221). Ухвалою суду від 27.08.2025 р. позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. Також вказаною ухвалою витребувано у Відділу з питань надання адміністративних послуг та державної реєстрації Макарівської селищної ради (пров. Корольова Сергія, 7, с-ще Макарів, Бучанський р-н, Київська обл., 08001) оригінал для огляду та копії всіх матеріалів реєстраційної справи щодо об`єкту нерухомого майна земельної ділянки з кадастровим номером 3222782300:12:001:0021, площею 3,4558 га, що розташована за адресою: Забуянська сільська рада, Бучанський (раніше Макарівський) район Київської області, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 2363606632227. Витребувані докази надійшли до суду в копіях 05.09.2025 р. та приєднані до матеріалів справи. Ухвалою суду від 27.08.2025 р. за заявою [PERSON] вжито заходи забезпечення позову, а саме: накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером 3222782300:12:001:0021, площею 3,4558 га, що розташована за адресою: Забуянська сільська рада, Бучанський район Київської області; заборонено будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо внесення до Державного реєстру прав на нерухоме майно записів про зміну власника або орендаря земельної ділянки з кадастровим номером 3222782300:12:001:0021, площею 3,4558 га, що розташована за адресою: Забуянська сільська рада, Бучанський район Київської області; заборонено будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо внесення до Державного реєстру прав на нерухоме майно записів про будь-які обтяження в тому числі і іпотеку щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222782300:12:001:0021, площею 3,4558 га, що розташована за адресою: Забуянська сільська рада, Бучанський район Київської області; заборонено будь-яким особам вчиняти дії з відчуження та передачі в будь-який спосіб будь-яких прав на земельну ділянку з кадастровим номером 3222782300:12:001:0021, площею 3,4558 га, що розташована за адресою: Забуянська сільська рада, Бучанський район Київської області. 04.11.2025 р. від відповідача-2 [PERSON] в особі його представника адвоката Євдокимова Д.А. надійшла заява про застосування строку позовної давності. 07.11.2025 р. від відповідача-2 [PERSON] в особі його представника адвоката Євдокимова Д.А. надійшов відзив на позов, який прийнятий судом та приєднаний до матеріалів справи. Відзив мотивований тим, що [PERSON] є добросовісним набувачем та законним власником спірної земельної ділянки на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22 серпня 2008 року, згідно якого він придбав вказану земельну ділянку у попереднього власника [PERSON] , та відкрито і безперервно володіє і користується вказаною земельною ділянкою протягом вже більше ніж 15 років. Таким чином, відповідні торги відносно земельної ділянки, накладення на неї арешту приватним виконавцем в рамках звернення стягнення за боргами попереднього власника [PERSON] , на які посилається Позивач, були незаконними та безпідставними, оскільки були здійснені відносно чужого, не належного [PERSON] майна, а відносно майна законного власника та добросовісного набувача земельної ділянки [PERSON] . В зв`язку з викладеними обставинами, оскільки право власності [PERSON] на земельну ділянку було грубо порушено та наразі безпідставно оспорюється Позивачем. Спірна земельна ділянка з володіння Позивача не вибувала ані іншим, ані взагалі будь-яким шляхом, оскільки з 2008 року на законних підставах належала і належить Відповідачу, а у володіння Позивача взагалі ніколи і не надходила. Не відповідає дійсності і посилання Позивача на відповідну судову практику Верховного Суду, оскільки аналіз відповідних справ показує, що правовідносини сторін в таких справах носили інший характер, не тотожний спору по цій справі, тобто наведена Позивачем судова практика є нерелевантною цій справі. Таким чином, посилання Позивача на те, що він має право на витребування майна з незаконного володіння Відповідача, так само як і на вибуття майна з володіння Позивача нібито поза його волею - не відповідають дійсності, а позовні вимоги в цій частині є безпідставними та необґрунтованими. [PERSON] є добросовісним набувачем та законним власником спірної земельної ділянки на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22 серпня 2008 року, згідно якого він придбав вказану земельну ділянку у попереднього власника [PERSON] , та відкрито і безперервно володіє і користується вказаною земельною ділянкою протягом вже більше ніж 15 років. Хоча до предмету заявлених позовних вимог і не відноситься визнання недійсним зазначеного договору, Позивач фактично намагається припинити право власності Відповідача на належне йому майно, яке виникло на підставі вказаного договору. Тому трирічний строк позовної давності за відповідними вимогами розпочався 23.08.2008 року та сплив 23.08.2011 року. Таким чином, або ж продавець майна, завідомо та достовірно знаючи про наявність у нього певних кредитних спорів та заборгованостей, в межах процедури, призначеної для запобігання шахрайству при вчиненні правочину з нерухомим майно, а саме в розділі договірних гарантій сторони продавця, протиправно та неправдиво гарантував покупцю, тобто Відповідачу-2, відсутність будь-яких судових спорів щодо майна. В такому випадку третя особа, тобто продавець майна, вчинив порушення в межах процедури, призначеної для запобігання шахрайству при вчиненні правочинів з нерухомим майном, а тому Відповідач-2 як добросовісний набувач не може нести відповідальність за таке порушення, що б покладало на нього індивідуальний та надмірний тягар. Безвідносно наявності або відсутності викладеної вище обставини інша третя особа, а саме приватний виконавець, з порушенням встановленої процедури при зверненні стягнення та накладенні арешту на земельну ділянку в межах виконавчого провадження по стягненню заборгованості з [PERSON] , протиправно та безпідставно наклав арешт та звернув стягнення на майно, яке йому насправді вже давно не належало, не взявши до уваги, що власником земельної ділянки є [PERSON] . Тобто, мали місце недобросовісні протиправні дії приватного виконавця або ж його технічна помилка, за яку не може нести відповідальності [PERSON] та яка не може бути підставою для позбавлення його права власності на належне йому майно. Отже, земельна ділянка не може бути витребувана у Відповідача-2, який є його добросовісним набувачем та не може нести індивідуальний та надмірний тягар відповідальності за порушення третьої особи, а саме продавця майна, допущене нею при вчиненні правочину з вказаним майном, або ж приватного виконавця, вчинені під час виконавчого провадження. Позивач не є та не може бути добросовісним набувачем земельної ділянки, оскільки ніколи її не набував, а вся процедура торгів та накладення арешту на чуже майно носила завідомо протиправний характер та правових наслідків не породжує. Виходячи з викладених обставин, безпідставними є і позовні вимоги в частині визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та доводи Позивача про якусь недобросовісність Відповідача-2, оскільки власник здійснює своє право власності, яке полягає зокрема у розпорядженні належним майном, на власний розсуд без згоди чи дозволу на це третіх осіб. Як законний власник земельної ділянки, [PERSON] на власний розсуд мав та має повне право розпоряджатись нею, зокрема здавати її в оренду. Водночас, заявлені Позивачем вимоги щодо визнання відсутнім права оренди також є безпідставними, оскільки визнання права іншої особи відсутнім не є належним способом захисту порушуваного цивільного права. Тому відповідач просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 09.11.2025 р. через підсистему «Електронний суд» до суду надійшов зустрічний позов [PERSON] 17.11.2025 р. від представника позивача адвоката Гаврилової І.А. надійшли заперечення на заяву про застосування строку позовної давності. Ухвалою суду від 18.11.2025 р. відмовлено у прийнятті зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Сидорчук Андрій Анатолійович про визнання права власності на земельну ділянку. Ухвалою суду від 18.11.2025 р. залучено до участі у даній справі [PERSON] як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. 25.11.2025 р. від позивача в особі її представника адвоката Гаврилової І.А. надійшла відповідь на відзив, яка прийнята судом та приєднана до матеріалів справи. У відповіді на відзив сторона позивача посилається на те, що Відповідач-2 не є добросовісним набувачем, а є недобросовісним володільцем спірної земельної ділянки. Відповідач не виконав умов Договору купівлі-продажу про перехід права власності, не вчинив необхідних дій для переходу права власності, Державний акт на право власності на спірну земельну ділянку у Відповідача-2 відсутній. Вважає, що право власності на земельну ділянку не перейшло до Відповідача-2. Власником спірної земельної ділянки залишився [PERSON] . Виконавчий лист №2-829/2012 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа Банк» заборгованості, який був передумовою виконавчого провадження №64719835 та торгів, в ході яких Позивачка придбала спірну земельну ділянку, виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області 27.03.2013 року. У подальшому у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження №64719835 [PERSON] внесений до Єдиного реєстру боржників, що відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обумовлює відмову у державній реєстрації переходу від такої особи права власності на майно. З дати підписання договору купівлі-продажу по 2021 рік Відповідач-2 не вчиняв будь яких дій щодо оформлення свого права власності відповідно до вимог закону. Відповідач-2 лише у 2021 році звернувся до державного реєстратора і останній в порушення п. 12 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчинив запис про реєстрацію права [PERSON] на землю. Наказом Міністерства юстиції України №4429/5 від 10.12.21 рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на земельну ділянку за Відповідачем-2 скасоване, однак наразі не виконане Мінюстом з підстав наявності запису про оренду. Згаданий Наказ Мінюсту є чинним, не скасований та є обов`язковим до виконання в силу ч. 3 статті 26 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідач-2 наразі залишається володільцем спірної земельної ділянки. У Відповідача-2 не виникло право власності на спірну земельну ділянку та не було зареєстроване відповідно до вимог законодавства. Наразі існує лише помилковий запис про державну реєстрацію права, який неможливо виключити через фактичні обмеження у зв`язку з існуванням права оренди у Відповідача-1. Строк позовної давності вважає не є пропущеним, оскільки до 22.12.2022 року (дата отримання Акту про проведені електронні торги) Позивачка не мала права власності на земельну ділянку та відповідно не мало місця будь-яке порушення її прав та інтересів Відповідачами, за захистом яких вона могла звернутись до суду. Обставини, які свідчили б про порушення процедури торгів, порушення закону або порядку проведення торгів приватним виконавцем, їх організатором чи учасниками відсутні. Позивачка добросовісно придбала земельну ділянку на торгах у передбачений законом спосіб. Тому, просила позовні вимоги задовольнити повністю. 14.12.2025 р. від відповідача-2 [PERSON] в особі представника адвоката Євдокимова Д.А. надійшли заперечення на відповідь на відзив, які прийняті судом та приєднані до матеріалів справи. Так, відповідач-2 заперечуючи викладене позивачем у відповіді на відзив, просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві. Ухвалою суду від 23.12.2025 р. підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 17.02.2026 р. У судовому засіданні представник позивача адвокат Гаврилова І.А. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача-2 [PERSON] адвокат Євдокимов Д.А. проти позовних вимог заперечив, просив відмовити у їх задоволенні. Інші належним чином повідомлені учасники справи не з`явилися, причини неявки суд не повідомили, будь-яких заяв, клопотань до суду не подавали, а тому справа розглядається у їх відсутність. Вислухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вказала позивач та що не спростовано відповідачами, на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчука А.А. перебувало виконавче провадження №64719835 з примусового виконання виконавчого листа №2-829/2012, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області 27.03.2013 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості. Постановою від 03.03.2021 р. відкрито вищевказане виконавче провадження. Згідно відомостей, наявних у виконавчому провадженні №64719835, що отримані виконавцем з Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Державного земельного кадастру, земельна ділянка розташована у Макарівському районі Київської області з кадастровим номером 3222782300:12:001:0021 перебувала у власності боржника - [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] . Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчука А.А. від 25.03.2021 р. у виконавчому провадженні №64719835 накладено арешт на все майно боржника. Згідно постанови приватного виконавця від 02.04.2021 р. проведено опис та арешт вищевказаної земельної ділянки. У подальшому 20.05.2021 р. державним реєстратором Макарівської селищної ради Київської області Дядюрою А.В. прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 58251449 та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності №42050485 [PERSON] на земельну ділянку. Наказом Міністерства юстиції України №4429/5 від 10.12.2021 рішення від 20.05.2021 р. №58251449, прийняте державним реєстратором Макарівської селищної ради Київської області Дядюрою А.В. про реєстрацію права власності на земельну ділянку за Відповідачем-2 скасоване (а.с. 29, 30-31 том 1). Згідно з Протоколом №580143 від 08.12.2022 проведення електронного аукціону (торгів) Позивачкою придбано на торгах в ході виконання судового рішення земельну ділянку з кадастровим номером 3222782300:12:001:0021 (а.с. 3943 том 1). [PERSON] отриманий Акт №64719835 від 22.12.2022 р. про проведені електронні торги (а.с. 33-35 том 1). 07.08.2025 р. [PERSON] звернулась до нотаріуса за отриманням свідоцтва про придбання нерухомого майна та державною реєстрацією права власності на придбану земельну ділянку з електронного аукціону на підставі Акту № 64719835 від 22.12.2022 (а.с. 63). Однак у видачі свідоцтва про право власності та державній реєстрації права власності на земельну ділянку постановою приватного нотаріуса Фастівського районного нотаріального округу Київської області Михальчук Л.В. Вих. № 127/02-31 від 07.08.2025 р. відмовлено. Підставою відмови вказано наявність суперечностей між даними у поданих Позивачкою документах та існуючих у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно наявних записів про право власності на земельну ділянку [PERSON] (вчиненого на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яке скасоване Наказом Мінюсту від 10.12.2021) та запису про право оренди земельної ділянки, де орендарем є [PERSON] , а орендодавцем [PERSON] (а.с. 64-67 том 1). Крім того, Позивачці стало відомо, що виконання Наказу Мінюсту від 10.12.2021, яким скасоване рішення від 20.05.2021 р. №58251449 про вчинення запису про право власності Відповідача-2 на земельну ділянку запис про право власності на земельну ділянку, було покладено на Офіс протидії рейдерству Мінюсту. У листі № 91409/113801-33-22/33.3 від 05.10.2022 Офіс повідомив, що виконати Наказ виявилося неможливим у зв`язку з наявністю у Державному реєстрі прав суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно: запису про інше речове право (номер запису 42282221), а саме право оренди земельної ділянки, де орендарем є [PERSON] , а орендодавцем [PERSON] , зареєстроване державним реєстратором Макарівської селищної ради Київської області Дядюрою Аллою Вячеславівною на підставі рішення від 02.06.2021 № 58507288, яке не було скасовано (а.с. 57-58 том 1). З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна від 07.08.2025 р. слідує, що власником земельної ділянки з кадастровим номером 3222782300:12:001:0021, площею 3,4558 га значиться [PERSON] . Також 28.05.2021 р. державним реєстратором Макарівської селищної ради Дядюрою А.В. зареєстровано право оренди землі, орендар [PERSON] (а.с. 44-45 том 1). Договір оренди землі між [PERSON] та [PERSON] укладено 27.05.2020 р., строком на 7 років з можливістю його продовження (а.с. 59-62 том 1). Таким чином, наразі у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно наявні записи: запис про право власності на земельну ділянку [PERSON] від 18.05.2021 р., вчинений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 58251449 від 20.05.2021 р., що скасоване Наказом Мінюсту від 10.12.2021. запис про інше речове право (номер запису 42282221), а саме право оренди земельної ділянки, де орендарем є [PERSON] , а орендодавцем [PERSON] , зареєстроване державним реєстратором Макарівської селищної ради Київської області Дядюрою А.В. на підставі рішення від 02.06.2021 №58507288. Відділом з питань надання адміністративних послуг та державної реєстрації Макарівської селищної ради надано суду копії матеріалів реєстраційної справи щодо об`єкту нерухомого майна земельної ділянки з кадастровим номером 3222782300:12:001:0021, площею 3,4558 га, що розташована за адресою: Забуянська сільська рада, Бучанський (раніше Макарівський) район Київської області, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2363606632227 (а.с. 91-129 том 1). Як вбачається з копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.08.2008 р. [PERSON] продав [PERSON] земельну ділянку площею 3,4558 га, з кадастровим номером 3222782300:12:001:0021, що розташована на території Забуянської сільської ради (а.с. 202-203 том 1). Відповідно до п. 5 Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22 серпня 2008 року, продавець заявляє та гарантує покупцю, тобто Відповідачу по справі, що відносно відповідного земельної ділянки відсутні будь-які судові спори, права третіх осіб, вона не обтяжена будь-якими зобов`язаннями, тобто відсутні будь-які обставини, які обмежують можливість продавця укласти цей договір. Вказана договірна гарантія за своєю правовою природою є процедурою, спрямованою на запобігання шахрайству. В п. 11 вказаного Договору зазначено, що цей договір підлягає державній реєстрації та реєстрації у ДП «Київський регіональний центр державного земельного кадастру» у Макарівському районі Київської області. Згідно ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Цей договір є підставою для видачі покупцю Державного акту на право власності на земельну ділянку. Згідно ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання державного акту на право власності на земельну ділянку та його державної реєстрації. При цьому, на вказаному Договорі купівлі-продажу міститься відмітка, що договір зареєстровано в Макарівському райвідділі КРФ ЦДЗК за № 219 27.08.2008 р. Належність земельної ділянки попередньому власнику [PERSON] підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку від 06.02.2007 р. (а.с. 173 том 1). Хоча і у відповідача [PERSON] відсутній Державний акт на право власності на земельну ділянку, проте на сьогоднішній день договір купівлі-продажу земельної ділянки від 22.08.2008 р. є чинним, в судовому порядку не оскаржувався, тому відсутні підстави стверджувати, що [PERSON] є не добросовісним набувачем та безпідставно володіє такою земельною ділянкою, а також, що він не мав права передавати її в оренду. Щодо посилання позивача на правові позиції, висловлені ВС зокрема у справах: у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі №200/606/18, постанові Верховного Суду від 30 травня 2024 року у справі № 910/10742/21, постанові Верховного Суду від 25 червня 2025 року у справі № 38/17112/21, у постанові ВП ВС від 06 березня 2024 року у справі №902/1207/22, у постанові ВП ВС від 04.07.2023 у справі № 233/4365/18, у постанові ВП ВС від 29 листопада 2023 року у справі № 513/879/19, то останні винесені за інших обставин та не є аналогічними в даній справі. Вирішуючи вимоги за даним позовом суд виходить також з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ст. 16 ЦК України. Статтею 6 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно зі статтею 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Стаття 4 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на дату укладення договору, визначала, що орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Відповідно до ст. ст. 125, 126 ЗК України в редакції чинній на дату укладенні договору оренди право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". За змістом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст. 203 ЦК України). Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Віндикаційний позов - вимога не володіючого власника до незаконного володільця про витребування майна. Набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою позову про витребування майна з чужого володіння є забезпечення введення позивача у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. Так, у випадку позбавлення власника його нерухомого майна означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на таке майно. Ефективність віндикаційного позову забезпечується саме наявністю державної реєстрації права власності за відповідачем, оскільки за відсутності такої реєстрації судове рішення про задоволення віндикаційного позову не є підставою для державної реєстрації права власності за позивачем. Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Водночас частиною 1 ст. 317 ЦК України встановлено, що права володіння, користування та розпоряджання своїм майном належать власникові. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності наданих сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі. Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності у даній справі слід вказати наступне. Статтею 256 ЦК України, визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Основи застосування позовної давності передбачені главою 19 ЦК України. Позовна давність нормами ЦК України поділена на загальну та спеціальну. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). До окремих видів вимог, пов`язаних з визнанням правочинів недійсними, встановлено спеціальну позовну давність (частини третя, четверта статті 258 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Саме такої позиції дотримуються суди при розглядів спорів (зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц тощо). Враховуючи вказані положення та встановлені обставини справи, суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають. Щодо заходів забезпечення позову вжиті за ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 27.08.2025 р. слід вказати, що на підставі ч. 9 ст. 158 ЦПК України вони підлягають скасуванню.

Outcome: dismissed