Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

24 грудня 2026 року адвокат Залокоцька В.Д., в інтересах [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області, про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Зазначила, що [INFO] в с. Будне Вінницької області Шаргородського району померла бабка позивача [PERSON] [PERSON] . Відповідно до довідки, виданої виконкомом Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області від 14 липня 2025 року №1106, [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] , на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ніхто не проживав та не був зареєстрований. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається, зокрема, із житлового будинку в [ADDRESS] , що належав [PERSON] відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 20 лютого 1990 року, видане виконавчим комітетом Ради народних депутатів. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом є її онук позивач [PERSON] . Так, згідно заповіту від 09 січня 1997 року, виданий секретарем виконкому Сл. Шаргородської сільської Ради, зареєстрованого в реєстрі за №1, [PERSON] заповіла усе своє майно позивачу, [PERSON] . Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 31 жовтня 2025 року №83092167, вищезазначений заповіт чинний. Інших спадкоємців, крім онука спадкодавця позивача [PERSON] після смерті [PERSON] немає. Позивач не подав вчасно нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON] , оскільки не знав про наявність заповіту, складеного на його користь. Про наявність заповіту на спадкове майно позивач дізнався лише в червні 2025 року. Під час пошуку родинних документів в будинку померлої позивач випадково виявив оригінал заповіту, в якому спадкодавець заповіла все своє майно саме йому, позивачу. До цього моменту позивач щиро вважав, що заповіт не складався або був складений на користь інших осіб. Надалі позивач звернувся до державного нотаріуса Шаргородської державної нотаріальної контори Масилюк Р.М. з метою оформлення спадщини після смерті бабусі за заповітом, проте нотаріус відмовив у оформленні спадщини, посилаючись на пропуск строків для прийняття спадщини. Таким чином, вважає, що позивач пропустив строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини. Причиною пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини стала поважна причина, зокрема, необізнаність позивача про наявність заповіту на своє ім`я. При цьому, ні Слобода-Шаргородською сільською радою, де посвідчувався заповіт [PERSON] , після смерті останньої, ні нотаріусом не вчинено дії для повідомлення позивача про наявність заповіту, не здійснено його виклик як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчить про неналежне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. З огляду на вищевикладене, представник позивача просить визнати строк для прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] пропущеним [PERSON] з поважних причин та визначити йому додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [INFO] [PERSON] , в три місяці, починаючи з дня набрання рішенням суду у цій справі законної сили.. Ухвалою суду від 25 грудня 2025 року цю позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.21). Ухвалою суду від 22 січня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.27). В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися. 17 лютого 2025 року від представника позивача адвоката Залокоцької В.Д. до суду надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи проводити у відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримує повністю (а.с.28). Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, однак 26 грудня 2025 року подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника Шаргородської міської ради, проти задоволення позову, в тому числі в підготовчому засіданні, не заперечує (а.с.22). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити, виходячи із такого. [INFO] в с. Будне Шаргородського району Вінницької області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9). Відповідно до копії свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 20 лютого 1990 року, житловий будинок по [ADDRESS] , належав [PERSON] (а.с.10). Згідно з копією довідки №1106 від 14 липня 2025 року, виданої виконавчим комітетом Шаргородської міської ради Вінницької області, [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно запису в погосподарської книзі №10 особовий рахунок [NUMBER] (за 2001-2005 рр.) та автоматизованої системи «Реєстр територіальної громади» на час відкриття спадщини разом з спадкодавцем [PERSON] ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.11). Відповідно до копії заповіту від 09 січня 1997 року, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: все майно, де б воно не було, із чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті заповіла [PERSON] (а.с.12). Згідно з копією витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №82873506 від 14 жовтня 2025 року, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с.13). Відповідно до копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №83092167 від 31 жовтня 2025 року, [PERSON] залишила заповіт, який посвідчений 09 січня 1997 року Слободо Шаргородською сільською радою Шаргородського району Вінницької області (а.с.14). Постановою державного нотаріуса Шаргородського державної нотаріальної контори Вінницької області Масилюк Р.М. №600/02-31 від 31 жовтня 2025 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, з підстави пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.15). Судом установлено, що позивач [PERSON] пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважних причин. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов`язані зі спадкуванням, які регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України). Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами 1 та 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 2 ст. 1269 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із частинами 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. З огляду на викладене, суд вважає поважною та обґрунтованою причину пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , з огляду на це, на переконання суду, позивачу слід визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини тривалістю в три місяці, який слід відраховувати з дня набрання рішенням суду законної сили. Ураховуючи викладене вище, суд доходить висновку про повне задоволення позову.

Outcome: approved