Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадщину. З позовної заяви вбачається, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] . При житті [PERSON] належав житловий будинок в [ADDRESS] , земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Приморської сільської ради Ізмаїльського (колишнього Кілійського) району Одеської області, площею 0,87 га, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 159495 від 23.06.2005 р., кадастровий номер 5122383000:01:001:0192 та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства на території Приморської сільської ради Ізмаїльського (колишнього Кілійського) району Одеської області, площею 0,39 га, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 943109 від 07.08.2008 р., кадастровий номер 5122383000:01:001:0401. Позивач, відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом після смерті чоловіка [PERSON] та має право на спадкове майно. Позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого було заведено спадкову справу після смерті [PERSON] за № 241/2012. Позивач звернулася до нотаріальної контори за оформленням спадщини після померлого [PERSON] та їй нотаріусом було роз`яснено, що відсутні належні документи, підтверджуючі факт родинних відносин спадкоємця з спадкодавцем, як між дружиною та чоловіком, що унеможливлює оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку. На вимогу позивача надати письмову відповідь щодо неможливості оформити спадкові права в нотаріальному порядку, нотаріус зазначив, що не має змоги та можливості видати такий лист та підкреслив необхідність звернутися до суду. Нотаріус зазначив, що за вирішенням даного питання необхідно звернутися до суду. Зважаючи на той факт, що у свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця зазначено, як « [PERSON] », а в паспорті позивача прізвище зазначено « [PERSON] », то необхідно встановити відповідний юридичний факт родинних відносин, а саме, те, що [PERSON] є дружиною померлого спадкодавця [PERSON] . Відсутність у позивача можливості оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, стало підставою для звернення до суду з вимогою про захист невизнаних прав. В зв`язку з зазначеним, позивач просила суд: - встановити факт родинних відносин, а саме що [PERSON] , [INFO] є дружиною [PERSON] , померлого [INFO] . - визнати за позивачем [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Приморської сільської ради Ізмаїльського (колишнього Кілійського) району Одеської області, площею 0,87 га, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 159495 від 23.06.2005 р., кадастровий номер 5122383000:01:001:0192, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства на території Приморської сільської ради Ізмаїльського (колишнього Кілійського) району Одеської області, площею 0,39 га, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 943109 від 07.08.2008 р., кадастровий номер 5122383000:01:001:0401 та житловий будинок по [ADDRESS] , який в цілому складається з: житлового будинку - літ. А1 житловою площею 58,7 кв.м. та загальною площею 159,0 кв. м., літньої кухні - літ. Б1, сараю літ. В1, сараю - літ. Г1, вбиральні літ. Д, надвірних споруд - № 1-5, І, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Представником позивача було надано заяву, відповідно до якої він просив розглянути справу без його участі та без присутності позивача, та задовольнити позов. Представник відповідача Вилківської міської ради, в судове засідання не прибув, надав заяву в якій просив суд розглянути справу у межах чинного законодавства України, за його відсутності. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 28.01.1972 р., рос. [PERSON] та рос. [PERSON] зареєстрували шлюб 28.01.1972 року, про що зроблено актовий запис за № 53. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище рос. « [PERSON] ». Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 20.02.2012 р., [PERSON] , помер [INFO] . Відповідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.01.2009 р. та довідки КП КМР БТІ № 479 від 31.05.2024 р., власником житлового будинку по [ADDRESS] є [PERSON] . Відповідно до технічного паспорту, складеного КП КМР «БТІ», житловий будинок по [ADDRESS] в цілому складається з: житлового будинку - літ. А1 житловою площею 58,7 кв.м. та загальною площею 159,0 кв. м., літньої кухні - літ. Б1, сараю літ. В1, сараю - літ. Г1, вбиральні літ. Д, надвірних споруд - № 1-5, І. [PERSON] при житті належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Приморської сільської ради Ізмаїльського (колишнього Кілійського) району Одеської області, площею 0,87 га, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 159495 від 23.06.2005 р., кадастровий номер 5122383000:01:001:0192 та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства на території Приморської сільської ради Ізмаїльського (колишнього Кілійського) району Одеської області, площею 0,39 га, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 943109 від 07.08.2008 р., кадастровий номер 5122383000:01:001:0401. Згідно заяви, яка надійшла до Кілійської районної державної нотаріальної контори від 02.08.2012 р., [PERSON] відмовився від прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] . З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 84059385 від 03.02.2026 р. сформованої Ренійською державною нотаріальною конторою Одеської області, вбачається, що після смерті [PERSON] , [INFO] . Кілійською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 53183619 та номером у нотаріуса 241/2012. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 84059411 від 03.02.2026 р. сформованої Ренійською державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація у Спадковому реєстрі відносно [PERSON] відсутня. При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт родинних відносин, а саме що [PERSON] , [INFO] є дружиною [PERSON] , померлого [INFO] . Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що позивачі не мають можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивачів на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved