Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить солідарно стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 11 277,57 грн, що складається із: заборгованості за несвоєчасні внески на утримання будинку у сумі 2 764,40 грн, заборгованості за витрати ЖБК у сумі 60,00 грн, заборгованості за додаткові витрати ЖБК у сумі 348,60 грн, заборгованості за житлово-комунальні послуги у сумі 8 104,57 грн та вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачі є членами Кооперативу ЖБК «Мотозаводець 7», зареєстровані за адресою [ADDRESS] . Позивач належним чином надає житлово-комунальні послуги. Відповідачі ухиляються від виконання обов`язку здійснювати оплату за отримані послуги у розмірі, строки та порядку, визначених чинним законодавством. Відповідачами не подано до суду відзив, який би містив заперечення на позов. 24 грудня 2025 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. У прохальній частині позовної заяви ставиться питання про розгляд справи у відсутності позивача та представника позивача. Позивач просить повністю задовольнити позовні вимоги та у разі неявки відповідача без поважних причин не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, а відтак, враховуючи що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи та враховуючи наявність умов передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Згідно матеріалів справи, встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та є членами кооперативу ЖБК «Мотозаводець 7». Відповідно до статті 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно з ч. 1 ст. 385 Цивільного кодексу України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Згідно з ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісячно, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отримання ним до укладення відповідного договору. Згідно ст. 12 Закону України «Про кооперацію» основними обов`язками члена кооперативу є: додержання статуту кооперативу; виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов`язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків. Законами, що регулюють діяльність окремих типів кооперативів або кооперативів за напрямами їх діяльності, та статутом кооперативу можуть бути передбачені додаткові права та обов`язки його членів. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про кооперацію» закріплено, що вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. Відповідно до ст.24 Закону України «Про кооперацію», кооперативи реалізують товари та надають послуги за цінами і тарифами, встановленими самостійно, а у випадках, передбачених законом, - за державними цінами і тарифами. Кооперативи мають право реалізувати товари та надавати послуги за цінами і тарифами, що встановлюються на договірних засадах, окремо для членів кооперативу та інших осіб. Позивач обов`язки згідно статуту щодо забезпечення житлово-комунальними послугами членів кооперативу та обслуговування житлового будинку виконує в повному обсязі. Загальними зборами членів житлово-будівельного кооперативу «Мотозаводець 7» було затверджено статут від 23.09.2016 року. Відповідно до п.1.3. статуту, кооператив є юридичною особою, створеною фізичними особами - власниками квартир, що добровільно об`єднались на основі членства для ведення спільної господарської й іншої діяльності з метою задоволення своїх житлових, економічних, соціальних і інших потреб на умовах самоврядування. Згідно п. 3.1. статуту . членами кооперативу можуть бути фізичні особи, що досягли 18-ти літнього віку власники квартири, що розміщені у багатоквартирному будинку по [ADDRESS] та зареєстровані у даному будинку. Відповідно до п. 6.2.1. статуту, член кооперативу зобов`язаний виконувати вимоги статуту кооперативу, рішення загальних зборів членів (зборів уповноважених) кооперативу і правління кооперативу. 21.12.2018 року між КП ВО Київради «Київтеплоенерго» та ЖБК «Мотозаводець 7» було укладено договір №103023840000100 про надання послуг з централізованого постачання гарячої води. Відповідно до п.1.1 договору сторона 1 зобов`язується надати стороні 2 послуги з централізованого постачання гарячої води у будинку(ах), підключеному(их): -від центрального або індивідуального теплового ринку (надалі ЦТП або ІТП), який перебуває на балансі ( у володінні, управлінні, експлуатації та/або користуванні) сторони 1); -або від ІТП, який перебуває на балансі ( у володінні, управлінні, експлуатації та/або користуванні) сторони 2. Сторона 2 зобов`язується отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в цьому договорі. Також, 05.06.2018 між КП ВО Київради «Київтеплоенерго» та ЖБК «Мотозаводець» було укладено договір №1030238 про постачання теплової енергії у гарячій воді. Відповідно до п. 1.1. договору, постачальник зобов`язується виробити та поставити теплову енергію споживачу для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, а споживач зобов`язується отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в цьому договорі. Позивачем затверджено рішенням правління кошторист доходів та витрат на 2016 рік (кошторис станом на 2025 року не змінювався та є актуальним), згідно якого встановлено тарифи на внески мешканців на утримання будинку та прибудинкової території: Тариф 1-го поверху - 2,49; 2,49*708,6 кв.м = 1764,41 грн, 2,49*48,4 кв.м=120,52 грн (балкони і лоджії); Тариф 2-16 поверів - 3,22 3,22*11628,4 кв.м = 37443,45 грн, 3,22*801,6 кв.м = 2581,16 грн (балкони і лоджії). Всього планованих внесків на місяць - 41 909,54 грн, а планованих внесків на рік - 502 914,48 грн. Ураховуючи те, що відповідачі прострочили виконання зобов`язань та не сплатили за отримані житлово-комунальні послуги, у останніх станом на 31.10.2025 наявна заборгованість, яка становить 11 277,57 грн, що складається із: заборгованості за несвоєчасні внески на утримання будинку у сумі 2 764,40 грн, заборгованості за витрати ЖБК у сумі 60,00 грн, заборгованості за додаткові витрати ЖБК у сумі 348,60 грн, заборгованості за житлово-комунальні послуги у сумі 8 104,57 грн. Згідно ч.1 ст. 526 ЦПК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦКУ, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 540, 541 ЦК України якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку, що відповідачі взятих на себе зобов`язань в строки передбачені договором належним чином не виконали, прострочили виконання грошового зобов`язання, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості у розмірі 11 277,57 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а відтак позов необхідно задовольнити повністю. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 3 028,00 грн, що підтверджено платіжним документом, який міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі по 1 009,33 грн з кожного. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного. Із матеріалів справи убачається, що між позивачем та адвокатським об`єднанням «Правовий курс» укладено договір № 06/2025 про надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаннях з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 137 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 цього Кодексу розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд зазначає про те, що відповідно до укладеної угоди за надання правничої допомоги у відповідності до положень даного договору клієнт оплачує об`єднанню винагороду у розмірі 2 700,00 грн. Згідно з акту приймання-передачі наданої правової допомоги за договором про надання правової допомоги № 06/2025 від 19.11.2025 адвокатським об`єднання виконано послугу, а саме підготовка та направлення/подача позовної заяви, вартість наданої послуги - 2 700,00 грн. З урахуванням наведеного, оцінюючи об`єктивно складність цієї справи, предмет спору з урахуванням ціни позову за майновою вимогою, задоволення судом позовних вимог; з огляду на приписи ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вбачає наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача про стягнення з відповідача у даній справі витрат на правничу допомогу, а саме у розмірі 1 500,00 грн, що відповідає критерію реальності та розумності, та є співмірним, виходячи зі складності, категорії справи, виконаних адвокатом робіт та наданих адвокатських послуг, а відтак заяву представника позивача задовольнити частково.

Outcome: approved