Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Процедура (рух справи): 28 жовтня 2025 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , на час навчання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) з дня подання заяви до суду та до закінчення навчання. Відповідно до ч.4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 24 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився. Відповідно до вимог частини першої статті 280 ЦПК України суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи на підставі доказів, що є у справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Позиція позивача, [PERSON] : Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 16 червня 2010 року вона розірвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . На даний час донька навчається на 1 курсі факультету права, гуманітарних та соціальних наук, денна форма навчання з 01.09.2025 року у Кременчуцькому національному університеті ім. М. Остроградського. Строк закінчення навчання 30.06.2029 року. Зазначає, що відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надає, позивачка не в змозі самостійно утримувати доньку. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду із даним позовом. Позиція відповідача, [PERSON] : Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений за місцем реєстрації та шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України, без поважних причин в судове засідання повторно не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не надав, заяв про відкладення розгляду справи не надсилав. Отже, про можливі заперечення проти позовних вимог відповідач суд не повідомив. Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяви позивача по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в судовому засіданні доведені належними та допустимими доказами, тому позов [PERSON] слід задовольнити, з таких підстав. Встановлені судом обставини справи: Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 червня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.11.2007 року. Відповідно до довідки №145 від 20.10.2025 року наданої деканом факультету, [PERSON] навчається у Кременчуцькому національному університеті ім. М. Остроградського на 1 курсі факультету права, гуманітарних та соціальних наук, денна форма навчання з 01.09.2025 року. Строк закінчення навчання 30.06.2029 року. Вказані обставини справи підтверджуються належними та допустимими доказами, сторонами не спростовані. Відповідач, [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надав, отже, про можливі заперечення проти позовних вимог відповідач суд не повідомив. Оцінка суду: Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 199 Сімейного кодексу України, - якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив судам, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч.1 ст.200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Висновок суду: Суд зауважує, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд вважає доведеними обставини на які посилається позивач як на підставу своїх вимог про стягнення аліментів на час навчання з відповідача. Твердження позивача доведено під час судового розгляду належними та допустимими доказами, які не спростовано. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача [PERSON] , суд враховує, що останній відзив на позовну заяву не надав, інформацію про наявність чи відсутність на його утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не надав, тому суд дійшов висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки на час її навчання. Встановлені у судовому розгляді фактичні обставини справи, переконують суд у тому, що позовні вимоги слід задовольнити, та з [PERSON] слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, на час навчання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) з дня подання заяви до суду та до закінчення навчання, починаючи з 28 жовтня 2025 року і до припинення навчання, тобто до 30 червня 2029 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved