Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради, Орган опіки та піклування виконкому Металургійної районної у місті ради про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що проживав з відповідачкою [PERSON] однією родиною без реєстрації шлюбу з липня 2008 р. Сімейні відносини між ними були припинені в травні 2018 року. Від сумісного життя з відповідачкою у них є двоє неповнолітніх дітей: донька [PERSON] [INFO] , та донька [PERSON] [INFO] . Починаючи з 2018 року та по теперішній час доньки постійно проживають разом з позивачем. За даний період часу відповідачка жодного разу з дітьми не бачилась та їх вихованням не займалась. Також протягом останніх років відповідачка життям, здоров`ям доньок як їх мати не цікавилася, не спілкувалась з їх вчителями, не була присутньою на батьківських зборах. Все це підтверджується довідкою від 02.01.2025 N?16/1 Криворізької гімназії N?26 Криворізької міської ради. Оскільки в даний час позивач є єдиним опікуном своїх неповнолітніх доньок, матір дітей знаходиться за межами України, доньки постійно проживають разом з позивачем, останній звернувся до суду з позовною заявою про визначення місця проживання дітей разом зі мною та про стягнення аліментів на утримання дітей. 24.07.2023 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області винесено заочне рішення у справі N? 210/3512/22, яким визначено місце проживання дітей разом з позивачем як з їх батьком. 12.06.2024 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області винесено рішення у справі N? 210/437/24, яким стягнуто з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання двох неповнолітніх доньок у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідачки, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення аліментів з дня подачі до суду позовної заяви, а саме з 17.01.2024 року, і до повноліття дітей. Не зважаючи на те, що позивачем було отримано виконавчий лист від 19.06.2024 про стягнення аліментів з відповідачки (додається) та подано його до відділу державної виконавчої служби для виконання, відповідачка не сплачує аліменти на утримання дітей та жодної матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Це підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів Саксаганського ВДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного МУМЮ (м. Одеса) за період з 17.01.2024 по 01.02.2025 у розмірі 65 755,96 грн. Позивач зазначає, що має постійний та достатній дохід, самостійно займається вихованням та утриманням дітей, забезпечує їх матеріально та піклується про них, піклується про стан їх здоров?я, має постійне місце проживання, в якому створені належні умови для проживання дітей та їх розвитку. Діти з позивачем почувають себе у безпеці та спокої. Тобто з боку батька відсутні виключні обставини, які б унеможливлювали проживання дітей разом з ним, чи негативно впливали б на їх виховання та розвиток. Відповідачка як мати належної уваги, турботи та піклування дітям не надає, належним чином не виконує свої батьківські обов`язки. Наразі відповідачка знаходиться за кордоном. Наведене свідчить про самоусунення відповідачки від виконання належним чином своїх батьківських обов`язків до вихованню та утриманню дітей. Матеріальну допомогу відповідачка також не надає в добровільному порядку, а також за рішенням суду. Відповідачка зареєстрована за місцем проживання окремо від позивача та дітей за адресою: [ADDRESS] , - та наразі проживає за кордоном. Проте вона погрожує позивачу, що коли повернеться в Україну забере дітей та поїде з ними у невідомому напрямку. В зв`язку з вищевикладеним, позивач змушений звернутися до суду з позовною заявою про позбавлення відповідачки батьківських прав по відношенню до дітей. Позивач зазначає, що станом на сьогодні він має намір самостійно виховувати своїх дітей та самостійно на власний розсуд вирішувати усі фінансові, матеріальні та моральні питання, що пов`язані з їх вихованням, зокрема щодо навчання, лікування та оздоровлення дітей, а також представництва їх інтересів в організаціях та установах будь-яких форм власності, у відносинах з юридичними та фізичними особами. Для цього йому необхідно за рішенням суду позбавити відповідачку батьківських прав по відношенню до дітей. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив суд її задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання неодноразово не з`являлась, про слухання справи повідомлена належним чином про, що в матеріалах справи містяться відповідні докази. Заяв чи клопотань не надала, про причини неявки не повідомила. Представник третьої особи Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради Маркова С.А., яка була присутня в судовому засіданні, не заперечувала проти задоволення позовних вимог та позбавлення відповідачки батьківських прав. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконкому Металургійної районної у місті ради Кость Р.З. який був присутній в судовому засіданні, не заперечував проти задоволення позовних вимог та позбавлення [PERSON] батьківських прав. Крім того, представником надано висновок виконкому Металургійної районної у місті ради, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] повідомив суду, що він батько відповідачки [PERSON] . З 2018 року вона виїхала з України до Ізраїлю зі своїм сином на заробітки і з того часу до України не поверталась. [PERSON] перераховує інколи гроші для дітей, які він потім передає дітям. Мати дітям купила телефони тому, що батько дітей не має високих доходів. Свідок повідомив дочку про те, що справа відносно позбавлення її батьківських прав слухається в суді, однак, вона повідомила, що чекає поки суд її викличе. Крім того, свідку не відомо де саме в Ізраїлі мешкає його дочка і коли вона повернеться в Україну. Допитана в судовому засіданні дитина [PERSON] повідомила суду, що з 2018 року проживає разом з батьком в зв`язку з тим, що мати виїхала за кордон до Ізраїлю і після того не поверталась. В якому саме місті перебуває не знає, наразі взагалі не спілкуються. Під час спроб з нею зв`язатись, вона не відповідає на дзвінки. Коли вона повідомила свою матір про слухання справи про позбавлення її батьківських прав, мати повідомила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав та не планує взагалі повертатись на територію України. Додатково повідомила суду, що матір виїхала до Ізраїлю з метою лікування свого сина від наркотичної залежності, однак, так і не повернулась додому. Матеріальну підтримку не здійснює, її життям та життям сестри не цікавиться. Дитина вважає та висловила думку, що потрібно позбавити відповідачку батьківських прав відносно неї. Допитана в судовому засіданні дитина [PERSON] повідомила суду, що з 2018 року мама вирішила поїхати за кордон та по теперішній час не повернулась. Спочатку спілкувалися, а згодом взагалі перестали спілкуватись. З того ж року, вона з сестрою та батьком живуть без матері. Під час спроб з нею зв`язатись, вона не відповідає на дзвінки. Матеріально мати не підтримує, живуть за кошт батька та інколи дідусь надає кошти. Дитина вважає та висловила думку, що потрібно позбавити відповідачку батьківських прав відносно неї. Суд зазначає, що дитина є суб`єктом права і незважаючи на вікову категорію, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, думку неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, судом встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] , актовий запис № 502 та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] , актовий запис № 132. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.07.2023 року визначено місцем проживання дітей - малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] і малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , разом із [PERSON] - батьком дітей за адресою його реєстрації: [ADDRESS] . Рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили 24.08.2023 року. Крім того, рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.06.2024 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення аліментів з дня подачі до суду позовної заяви, а саме 17.01.2024 року, і до повноліття дітей. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам гр. [PERSON] згідно листа №210/437/24, станом на 01.02.2025 року, заборгованість останньої складає 65755,96 грн. Відповідно до довідки КГ №26 КМР доньки [PERSON] дійсно навчаються в КГ №26, навчанням та вихованням дітей займається батько [PERSON] . Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 15.07.2025 року складеного комісією в складі головних спеціалістів служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної в місті ради Маркової С.А. та Студзінської І.Б. проведено обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS] . Умови проживання: квартира обладнана необхідними меблями, в наявності водо-, електро-, газопостачання. Облаштована технікою: бойлер, пральна машина, холодильник, кондиціонер, телевізор. Запас продуктів в достатній кількості. В наявності готова їжа. Умови проживання задовільні. У дітей окрема кімната, в наявності спальні місця, створені навчальний куточок, забезпечені технічними засобами для навчання: телефон, ноутбук. Одяг та взуття відповідно віку та сезону присутні в достатній кількості. Санітарно-гігієнічні приладдя в наявності. Відповідно до відповіді Державної прикордонної служби України, яка надійшла на виконання ухвали суду, [PERSON] , [INFO] перетнула кордон України 10.05.2018 року о 10:28 год. в пункті пропуску ПП «Бориспіль-2 (С)» на виїзд до Тель Авів. Відповідно до Висновку виконкому Металургійної районної у місті ради, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , останній вважає, за доцільне під час вирішення питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] покластися на розсуд суду. Однак, як вже зазначалось вище, представник органу опіки та піклування виконкому Металургійної районної у місті ради в судовому засіданні зазначив, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, враховуючи якнайкращі інтереси дітей, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування виключного заходу позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її доньок. Згідно практики Європейського суду з прав людини, питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінки. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Суд зауважує, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками: 10.05.2018 року виїхала з України та по теперішній час не повернулась, протягом тривалого часу не спілкується зі своїми доньками, не займається їх вихованням, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не цікавився їх життям, здоров`ям, навчанням, не намагається зустрітися. Щодо заперечень свідка [PERSON] який є батьком [PERSON] , що мати дітей періодично надає їм матеріальну підтримку, через нього, які він передає дітям, суд зазначає. Надання грошової допомоги не є реалізацією батьківських прав. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ст.166 СК України). Тобто, утримання дитини - це матеріальна категорія, тоді як право та обов`язок виховання дитини - є моральною та соціальною категорією, і, враховуючи положення ст.164 СК України, сплата чи несплата аліментів на утримання дитини, надання грошових коштів не є самостійною підставою для позбавлення чи відмови в позбавленні батьківських прав. Суд приймає до уваги, що діти проживають за рішенням суду та своїм волевиявленням з батьком, який піклується про них, виховує, утримує. З урахуванням всіх обставин даної справи і характеру відношення відповідача до дітей, а саме байдужість до життя доньок, питань їх виховання, здоров`я, освіти, соціального буття, з урахуванням думки дітей, висновку органу опіки та піклування, з огляду на найкращі інтереси дітей (розвиток у благополучному - безпечному, спокійному та стійкому середовищі), суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути сплачений судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved