Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

У січні 2026 року [PERSON] звернулася із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 30 листопада 2023 року між сторонами Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України було зареєстрований шлюб, про що складено актовий запис № 2106 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Спільних дітей у подружжя немає. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін відсутні спільні інтереси, взаєморозуміння, наявні різні погляди на життя. З квітня 2024 року між подружжям шлюбні відносини фактично припинено через відсутність взаємоповаги. Шлюб існує лише формально, його збереження суперечить інтересам позивачки, а тому вона наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою судді від 14 січня 2026 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/585/26. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити з підстав, у ньому наведених. Представник [PERSON] адвокатка Кузнєцова М. І. у судовому засідання повідомила, що її довіритель обізнаний з позовними вимогами та щодо розірвання шлюбу не заперечує. Частини 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначають, що відповідач може визнати позов на будьякій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 30 листопада 2023 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, сторони 30 листопада 2023 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 2106. Спільних дітей від цього шлюбу у подружжя немає. Також встановлено, що сторонами є громадянка України та громадянин Федеративної Республіки Німеччина, який проживав на території України. Правові наслідки шлюбу з іноземним елементом визначаються статтею 60 Закону України «Про міжнародне приватне право». У статті 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» зазначено, що припинення шлюбу та його правові наслідки визначає право, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. А правові наслідки шлюбу, у випадку бажання його розірвати між громадянами різних держав визначає право держави, в якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один із подружжя все ще проживає у цій державі, а за відсутності такого правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Відтак, якщо подружжя, що є громадянами різних держав, спільно проживали на території України і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу здійснюється за законодавством України. Тобто, у разі укладення шлюбу громадянина України з громадянином (підданим) іншої держави, при розлученні в Україні застосовуватимуть норми Сімейного кодексу України та ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] проживає на території України, де також проживав і [PERSON] , між подружжям погіршилися відносини, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. У зв`язку з тим, що позивачка просить витрати по сплаті судового збору залишити за собою, дане питання судом не вирішується.

Outcome: approved