Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

02 жовтня 2025 року через систему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю"Фінансова компанія "Процент" звернулося до Підволочиського районного суду Тернопільської областіз позовом про стягнення з [PERSON] . заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 32698,75грн, а також просив стягнути судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та 10000,00грн витрат на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 19.07.2024року між ТОВ "Фінансова компанія «Процент» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 15508. За твердженням позивача, на виконання умов казаного договору відповідачу було надано кредит у розмірі 5050,00 гривень, строком на 365 днів (до 19.07.2025 року), шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «КБ«ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,50% від суми кредиту за кожен день користування (547,50% річних). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації Відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Вказує, що ТОВ «Фінансова компанія «Процент» належним чином виконало зобов`язання за укладеним Договором та надало відповідачу кредит, в свою чергу останнім умови Договору не виконано та у встановлений строк кошти не повернуто. Оскільки відповідач добровільно не сплатив суму боргу за кредитом, позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 15508від 19.07.2024 у загальному розмірі 32698,75грн, яка складається з: 5050,00 грн тіло кредиту та 27 648, 75 грн нараховані проценти за період з 19.07.2024 по 19.07.2025. Одночасно спросить стягнути з відповідача на свою користь судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та 10000,00грн витрат на правову допомогу Ухвалою від 03 червня 2025 року відкрито провадження у справі № 604/640/25та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін 28 жовтня 2025 року представником відповідача, адвокатом Шелудько О.О. через систему «Електронний суд» подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнає, вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягають задоволенню. Вважає, що матеріали справи не містять будь-яких доказів, які прямо чи опосередковано свідчать, що електронний підпис на договорі належить саме відповідачу, що вказаний у договорі номер телефону належить [PERSON] , вказує, що не було належним чином проведено ідентифікацію особи, перед укладанням договору. На думку представника відповідача, позивачем до позовної заяви не долучено жодних первинних бухгалтерських документів на підтвердження здійснення нарахувань по Кредитному договору №15508 від 19.07.2024. У зв`язку із відсутністю в матеріалах справи вказаних документів, відсутня можливість перевірити як факт наявності заборгованості у відповідача, так і встановити її розмір. Крім того за твердженням представника відповідача в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують перерахування коштів відповідачу згідно вказаного спірного договору. На думку представника відповідача, позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог не надано належних, допустимих і достовірних доказів того, що відповідачу після укладення зазначеного кредитного договору було видано кредит саме в сумах заявлених позовних вимог, розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу. Поряд з цим, посилається на п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» яким передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. За розрахунками представника відповідача заборгованість за процентами за кредитним договором №15508 від 19.07.2024 повинна складати не більше 18432,50 грн. Одночасно просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи у розмірі 8000,00грн. 30 жовтня 2025 року від представника ТОВ «Фінансова компанія «Процент» надійшла відповідь на відзив відповідача, відповідно до якої позивач наполягає на задоволені позову та спростовує твердження відповідача викладені у наданому відзиві, оцінює надані докази на свою користь. Від представника відповідача, адвоката Тальчук П.І., 05 грудня 2025 року, надійшли додаткові пояснення в обґрунтування своєї позиції, викладеної у відзиві на позовну заяву, а також наведені додаткові аргументи на спростування тверджень позивача викладених у відповіді на відзив. Ухвалою від 09 грудня 2025 року судом задоволено клопотання ТОВ «Фінансова компанія «Процент» про витребування доказів та витребувано в АТ «ПриватБанк» визначену інформацію (документи). 21 січня 2026 року на виконання ухвали суду від АТ «ПриватБанк» надійшов лист від 12.01.2026 № 20.1.0.0.0/7-261008/42254БТ з інформацією щодо рахунків [PERSON] , одночасно банком надано виписку по Кредитному договору № 15508від 19.07.2024 . Представник позивача в судове засідання не з`явився, завчасно подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти винесення заочного рішення. У визначену дату та час судового засідання відповідач та представник відповідача з не з`явилися, від представника відповідача 23.02.2026 надійшло клопотання по розгляд справи буз участі сторони відповідача, за наявними у справі матеріалами. Також 23.02.2026 на адресу суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення по суті заявленого позову, відповідно до яких позовні вимоги визнано частково. Згідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, прийшов до наступних висновків. За своєю правовою природою укладений між позивачем та відповідачем договір є кредитним договором. Матеріали справи свідчать, 19 липня 2024 року ТОВ "ФК "Процент" ( надалі Товариство або позивач) та фізичною особою [PERSON] ( надалі Позичальник або відповідач) було укладено кредитний договір № , який підписаний [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 742387 ( надалі Кредитний договір). Відповідно до умов вказаного Кредитного договору, Товариство зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в розмірі 5050,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строки, визначені цим договором. Процентна ставка за користування кредитом становить 1,5 % від суми кредиту за кожен день (річна процентна ставка становить 547,50 %) користування кредитом. Строк надання кредиту 365 днів зі сплатою кредиту в кінці строку користування. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 20 днів. Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу інтернет ТОВ "ФК "ПРОЦЕНТ", які розміщені на сайті https://procent.com.ua (п. 1.5 Кредитного договору). Товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб N [NUMBER] ,що належить позичальникові (п. 1.7 Кредитного договору) Дата видачі кредиту 19.07.2024, дата платежу процентів першого періоду 08.08.2024, сума кредиту 5050, 00 грн. нараховані проценти за користування кредитом 1515,00 грн. разом до сплати 6565,00грн. Відповідно до додатку N 1 до кредитного договору сума платежу за розрахунковий період складе 32698.75 грн., загальні витрати за споживчим кредитом складуть: 27648.75, денна процентна ставка складає 1.5%, розрахунок денної процентної ставки: (27648.75/5050.00)/365*100%, проценти за користування кредитом складуть 27648.75 грн., реальна річна процентна ставка складе 11910.94% річних., загальна вартість кредиту складе 32698.75 грн. За умовами п. 4.1. Кредитного договору, сума Кредиту та проценти за користування Кредитом підлягають сплаті Позичальником шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Товариства, зазначений у пункті 9 цього Договору у строки відповідно до графіку визначеному у Додатку №1. На підтвердження зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача позивач надав квитанцію Planton № 42139-59723-89384 призначення платежу - перерахування коштів за договором N 15508 від 19.07.2024 на умовах фінансового кредиту, номер картки отримувача 516936XXXXXX0633. Також позивачем надано Детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором N 15508 від 19.07.2024, відповідно до якого, відповідач має заборгованість за кредитним договором у розмірі 32698,75 грн., яка складається з: 5050,00грн. - заборгованість за тілом кредиту та 27648,75гривень - заборгованість за процентами. Згідно з наданою АТ КБ «ПриватБнк» на запит суду інформацією на ім`я [PERSON] емітовано карту № [NUMBER] ;. Номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] ; в період з 19.07.2024 по 24.07.2024 та який знаходиться в анкетних даних [PERSON] Також АТ КБ «ПриватБнк» надано виписку по рахунку [PERSON] № [NUMBER] ; за період з 19.07.2024 по 24.07.2024. Зокрема, з виписки по рахунку вбачається, що 19.07.2024 на карту № [NUMBER] було зараховано переказ у розмірі 5050,00грн. Виходячи із норм чинного законодавства, належним та допустимим доказом на підтвердження виконання ТОВ «ФК «Процент» обов`язку з надання кредитних коштів [PERSON] є виписка по рахунку, яка міститься в матеріалах справи. Таким чином, ТОВ «ФК «Процент»» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надало [PERSON] кредит в розмірі 5050,00 грн. В свою чергу, в порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання не виконав, у встановлений строк кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на дату подання позову становить 32698,75 грн. Водночас [PERSON] , не надано виписки з особового рахунку за картковим рахунком [NUMBER] на спростування обставин отримання кредиту в сумі 5050,00. У матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем обов`язку за укладеним з позивачем кредитним договором з повернення кредиту в сумі 5050,00грн та сплати процентів у розмірі 27648,75грн. У даному випадку судом враховано, що згідно пояснень представника відповідача від 22.02.2026, відповідачем визнано позовні вимоги частково, а саме в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5050,00грн та заборгованості за процентами у розмірі 2525,00грн, в іншій частині відповідач, просить суд відмовити позивачу у стягненні. За правилом частини 1 ст. 205ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до ст. 6ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша ст. 627 ЦК України). За змістом ст. ст. 626,628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга ст. 639 ЦК України). Абзац 2 частини другої ст. 639ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року в справі N 732/670/19, від 23 березня 2020 року в справі N 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року в справі N 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року в справі N 561/77/19, від 04 грудня 2023 року в справі N 212/10457/21. Уст. 526ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою ст. 612ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом частини другої ст. 625ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої ст. 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст. 1048 ЦК України). Частиною другою ст. 1054ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" (далі Закон) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з пунктом 6 частини першої ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 ст. 11 Закону). Згідно з частиною шостою ст. 11 вищезазначеного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмою ст. 11 Закону у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вказаного вище законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 89ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Доводи відповідача щодо відсутності доказів укладення кредитного договору є безпідставними. Матеріалами справи підтверджено, що без створення позичальником даних по заявці на кредит, без отримання листа смс-повідомлення про погодження кредиту, без підписання позичальником одноразовим ідентифікатором договору та відправлення товариству електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір, вказаний договір не був би укладений. Тобто відповідачем здійснено ряд активних дій з метою укладання кредитного договору, зокрема надано особисті відомості такі як дані паспорту, номер платіжної картки, правильність яких не спростовано. Отже, встановивши, що без здійснення вказаних дій кредитний договір не був би укладений між сторонами, суд приходить до висновку, що цей правочин відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача та відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі N 234/7160/20 (провадження N 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі N 234/8084/20 (провадження N 61-2303св21). Відповідно до частин першої четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Посилання відповідача на відсутність в матеріалах справи належних доказів заборгованості за кредитним договором, які б відповідали вимогам первинних документів, не заслуговують на увагу, з огляду на таке. У постанові від 06 травня 2020 року у справі № 372/223/17 Верховний Суд зазначив, що факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки тощо. Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», згідно з якою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Квитанцію Planton № 42139-59723-89384, випискою по рахунку за період з 19.07.2024 року по 24.07.2024 року наданою АТ КБ «Приватбанк» підтверджується зарахування на платіжну картку суми кредиту. Оскільки матеріали справи не міститься доказів повернення відповідачем коштів ТОВ «Фінансова компанія «Процент» отриманих у позику за вказаним договором у розмірі 5050 грн, то суд вважає, що вимога позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5050,00грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Звертаючись до суду із позовом позивач просив стягнути також заборгованість за процентами станом на дату підготовки позовної заяви у розмірі 27648,75грн. Згідно пункту 1.2 Кредитного договору Процентна ставка за користування Кредитом становить - 1.5% від суми Кредиту за кожний день. Отже сторони у договорі про надання грошових коштів у позику передбачили проценту ставку як плату за користування кредитом, у вигляді процентної ставки 1,5% в день на протязі 360 днів з дня укладення договору. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22листопада 2023року №3498-IX (далі Закон№3498-IX), який набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %. Отже максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати :протягом перших120днів 2,5%; (з 24грудня 2023року до 22квітня 2024року включно), протягом наступних120днів 1,5%(з 23 квітня 2024року до 20 серпня 2024року включно), з21серпня 2024року включно та надалі1%. Кредитний договір №15508 укладено між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» та фізичною особою [PERSON] 19 липня 2024 рок, тобто після набрання чинності зазначених змін. Таким чином розмір процентів, погоджений сторонами в укладеному між ними кредитному договорі, суперечить положенням Закону України «Про споживче кредитування», та свідчить про зловживання правом з боку позивача під час їх нарахування. Доводи відповідача у наданих поясненнях про порушення позивачем положень частини 5статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» знайшли своє підтвердження. Позивачем надано детальний розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором відповідно до якого, нараховано заборгованість зі сплати процентів у розмірі 27648,75 грн. Відповідачем у відзиві на позовну заяву та наданих поясненнях наведено власний розрахунок процентів 5050,00 грн. (тіло кредиту) * 365 днів (визначений та погоджений строк кредитування) * 1% / 100 = 18432,50 грн. Суд погоджується з розрахунком здійсненним відповідачем, зазначені обставини свідчать про те, що позивачем порушено приписи Закону України «Про споживче кредитування» в частині нарахування процентів у розмірі 1,5 %. Отже, з урахуванням вищевикладеного, заборгованість за процентами, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 18432,50 грн. в іншій частині заявлені вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Отже, за встановлених судом обставин, позивачем доведено, що між сторонами у виниклому спорі 19.07.2024 було укладено кредитний договір №15508, [PERSON] отримав кредитні кошти в розмірі 5050грн та зобов`язався сплачувати проценти у розмірі та в строк, визначені Договором, а тому позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Процент» в частині стягнення заборгованості з повернення кредиту в сумі 5050,00гривень та сплати заборгованості за нарахованими процентами у сумі 18432,50 гривень підлягають до задоволення, оскільки відповідач неналежно виконував свої зобов`язання як позичальник, в іншій частині вимоги заявлено безпідставно. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує таке. У позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідачки на його користь судові витрати, в. ч. витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу Також, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно частин 1, 3 ст. 133 та ч. 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Судом враховано судові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 в справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13березня 2025року у справі №275/150/22(провадження 61-13766св24). Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 03 червня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Процент» уклало з фізичною особою підприємцем [PERSON] договір № 03/06/2024 про надання юридичних послуг, п. 3.1 якого передбачено, що вартість послуг виконавця становить 9000 грн. - складання позовної заяви про стягнення заборгованості з боржника замовника, 1000 грн. - складання заяв, клопотань. Згідно витягу з реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг № 55 до договору № 03/06/2024 про надання юридичних послуг, підписаного ТОВ «Фінансова компанія «Процент» та [PERSON] , виконавець підготував позовну заяву про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 15508 від 19.07.2024 року та клопотання про витребування доказів загальною вартістю 10000 грн. Платіжною інструкцією №2941 від 01.08.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Процент» сплатило на користь [PERSON] оплату за надання юридичних послуг № 03/06/2024 від 03 червня 2024 року згідно акту № 55 від 01.08.2024 року у розмірі 10000грн. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги позивач надав до суду: договір № 03/06/2024 про надання юридичних послуг, витягу з реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг № 55, акт приймання-передачі наданих послуг № 55який містить детальний опис наданих послуг. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша та пункт 3 частини другої статті 141 ЦПК України). Отже матеріалами справи дійсно підтверджується факт отримання ТОВ «Фінансова компанія «Процент» послуг адвоката Руденка К.В., з надання правової допомоги в суді першої інстанції. Позовні вимоги задоволено на 72% (23482,50 грн /32698,75грн. х 100%). За вказаних обставин, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім витрати на правову допомогу у сумі 7200грн (10000х72%/100), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем під час звернення з даним позовом до суду. Судом встановлено, що позивач поніс судові витрати, у виді сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1744,13 грн (2422,40 грн х 72% / 100 %) судового збору На підставі викладеного,

Outcome: partial