Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

І. Суть спору. 12.01.2026 р. представник ТОВ ФК «Кредит-Капітал» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 979069 від 03.09.2023 р. в розмірі 19 493,99 грн. та судових витрат. Позов обґрунтовувався тим, що 03.09.2023 р. між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 979069, який підписано електронним підписом споживача одноразовим ідентифікатором. 21.06.2024 р. між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 21062024 за умовами якого ТОВ «Селфі Кредит» передало ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги за кредитним договором № 979069 від 03.09.2023 р. Посилаючись на те, що за умовами вказаного договору відступлення прав вимоги позивач прийняв належні ТОВ ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 979069 від 03.09.2023 р., а також те, що відповідачем заборгованість за кредитним договором непогашена, представник позивача просив суд стягнути заборгованість в розмірі 19 493,99 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. Відповідач відзиву на позов не подав. ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення матеріалів позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця його проживання, який повернутий до суду із зазначенням причини невручення "адресат відсутній за вказаною адресою". У постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30.01.2026 р. відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи неявку у судове засідання відповідача, який вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, ненадходження від нього відзиву на позовну заяву, суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. IV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 03.09.2023 р. між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №979069, за умовами якого кредитодавець надає клієнту грошові кошти у розмірі 3 000,00 грн, строком на 360 днів, зі стандартною процентною ставкою 2,20 % в день, шляхом переказу на банківську карту № [NUMBER] , на умовах строковості, зворотності та платності /а.с.зв.12-зв.15/ Вказаний договір про споживчий кредит, таблицю обчислення загальної вартості кредиту та паспорту споживчого кредиту відповідач електронним підписом 03.09.2023 р. одноразовим ідентифікатором Р119. Факт зарахування 03.09.2023 р. на банківську карту № [NUMBER] грошових коштів в розмірі 3 000,00 грн що підтверджується платіжним дорученням №20251020-5281 від ТОВ «Пейтек» /а.с.зв.18/. 21.06.2024 р. між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК Кредит Капітал» укладено договір факторингу відступлення прав вимоги № 21062024, згідно умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило ТОВ «ФК Кредит Капітал» право вимоги за договором про споживчий кредит №979069. Станом на дату відступлення права вимоги за вказаним договором №979069 за відповідачем утворилася заборгованість на загальну суму 19 493,99 грн, яка складається: 2 998,99 грн сума кредиту; 16 495,00 грн заборгованість по відсотках /а.с.18-23 звор./. ТОВ «ФК Кредит Капітал» направляло на адресу [PERSON] письмову вимогу (повідомлення) про необхідність погашення заборгованості у загальному розмірі 19 493,99 грн /а.с.31/. V. Оцінка Суду. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положення ч.1 ст.205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Судом встановлено, що кредитний договір № 979069 від 03.09.2023 р. був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор Т589, було направлено позичальнику на номер мобільного телефону вказаний ним в Заявці на отримання грошових коштів [NUMBER] , одноразовий персональний ідентифікатор було введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 03.09.2023 о 20:23:30, що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Тобто, 03.09.2023 р. відповідачем було укладено в електронній формі кредитний договір №979069 з ТОВ «Селфі Кредит» на суму кредиту у розмірі 3 000,00 грн зі строком кредитування 360 днів, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію». При цьому, спірний договір в судовому порядку не оскаржувався, не визнавався недійсним, тобто, в силу положень ст.204 ЦК України, діє презумпція правомірності указаного правочину. Кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти згідно умов кредитного договору, а відповідач зобов`язався повернути отримані ним грошові кошти у визначений договором строк, однак, позичальник свої зобов`язання за договором не виконав та не повернув отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого виникла заборгованість за вказаним договором. Сума нарахованих процентів повністю відповідає сумі обумовленій договором і право вимоги щодо якої було передано позивачу. Розрахунок заборгованість зроблено у відповідності до умов договору та в межах строку його дії. Відповідачем не були надані докази того, що він повернув кредитні кошти позичальнику або його правонаступнику в повному обсязі, а також не було надано відповідного контррозрахунку заборгованості. Враховуючи, що відповідач [PERSON] отримав кошти за договором про кредитним договором № 979069 від 03.09.2023 р., проте не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені договором, отримані в кредит кошти не повернув, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «ФК Кредит Капітал» щодо стягнення суми заборгованості за тілом кредитом та сумою відсотків. VІ. Розподіл судових витрат. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн , які відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У позовній заяві зазначено про понесення позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 гривень, які представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача, на підтвердження чого надав копію договору про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025 р., Акт №650 наданих послуг про надання правничої допомоги від 12.01.2026 р., детальний опис наданих послуг. Аналіз норм статей 137,141 ЦПК України дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі №755/9215/15 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Ураховуючи предмет і підстави заявленого позову, який розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження, незначну складність справи, усталену судову практику з розгляду даної категорії справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, яка полягала у складенні позовної заяви, на підставі поданих позивачем документів, подання відповіді на відзив, співмірність наданих послуг із складністю справи, суд вважає, що розмір заявлених витрат на правничу допомогу є завищеним. Враховуючи принципи розумності і співмірності, складність справи, обсяг фактично наданих адвокатом послуг, обґрунтованість та пропорційність розміру заявлених витрат на правничу допомогу, які позивач поніс до предмета спору, суд дійшов висновку наявність підстав для часткового відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 000,00 гривень.

Outcome: approved