Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

У листопаді 2025 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 14.10.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та відповідачем укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту «NewShort» №449419, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 5 000, 00 гривень, а відповідач зобов`язався повернути кредит на умовах визначених договором. 01.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №01022024, у відповідності до умов якого, ТОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 44 600, 00 грн. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання по погашенню заборгованості, в зв`язку з чим позивач просить суд стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту «NewShort» №449419 від 14.10.2022 у розмірі 44 600, 00 грн та судові витрати. Ухвалою суду від 05.12.2025 відкрито провадження по справі та справу призначено до судового розгляду в спрощеному порядку з викликом сторін. Задоволено клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 13.01.2026 розгляд справи відкладено, виклик відповідача здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. 06.01.2026 на адресу суд надійшло повідомлення щодо запитуваної інформації. В судове засідання представник позивача не з`явився, заявою просив розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній», окрім цього виклик відповідача в судове засідання було здійснено через офіційний веб-портал судової влади, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду. Причина неявки суду не надав, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав. Згідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 14.10.2022 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту «NewShort» №449419 (а.с. 19-29). Договір підписано одноразовим ідентифікатором Р511. Відповідно до п. 1.2, 1.3, 1.4 договору, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплати проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 5 000, 00 грн, строк кредиту - 365 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 20 днів. Пунктами 1.5, 1.7 договору визначено тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються. Стандартна процентна ставка становить 2.2% в день та застосовується у межах строку кредиту вказаного в п.1.4 цього Договору. Знижена процентна ставка становить 0.01% в день, яка застосовується при умовах визначених у п.1.5.2 цього Договору. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання Договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 77545.36% річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосовується зниженої процентної ставки 18246.46% річних. Згідно із довідкою ТОВ «Селфі Кредит» про ідентифікацію, підписаної представником ТОВ «Селфі Кредит», відповідач [PERSON] ідентифікований ТОВ «Селфі Кредит», як позичальник за укладеним договором, оскільки акцептував підписавши 14.10.2022 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора направленого на номер телефону [NUMBER] відповідний договір (Р511) (а.с.31). Відповідно до додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту №449419 від 14.10.2022 встановлено графік платежів, підписаний одноразовим ідентифікатором (а.с. 29зв.-30). Умови договору погоджуються з викладеними умовами в Паспорті споживчого кредиту. Згідно з умовами кредитного договору первісний кредитор надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити плату за користуванням кредитом відповідно до умов цього договору та Правил, які підписано одноразовим ідентифікатором Р511 14.10.2022 (а.с. 17зв.-18). ТОВ «Селфі Кредит» перерахувало на належний картковий рахунок відповідача кошти в сумі 5 000, 00 грн, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією довідки ТОВ «ПЕЙТЕК» (сервіс онлайн платежів PayTech) № 20251020-1243 від 20.10.2025 (а.с. 32зв). На виконання ухвали суду від 05.12.2025, Акціонерне товариство «ПРИВАТБАНК» надав інформацію, з якої встановлено, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) емітовано картку № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), на яку здійснено переказ коштів: дата платежу: 14-10-2022, на суму 5 000, 00 грн. Далі зазначено, що клієнт [PERSON] верифікований шляхом підписання Анкети-заяви по ідентифікації клієнта від 15.06.2022. 01.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу №01022024, у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передає ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі і за договором про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» №449419 від 14.10.2022 (а.с. 40-44). Згідно умов договору факторингу, клієнт відступає (передає) факторові права грошової вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором. Відповідно до п. 7.1, 7.2 договору факторингу сторони домовились, що фінансування (ціна договору) складає 2 262 377, 25 грн фактор сплачує клієнту фінансування, шляхом перерахування клієнту грошових коштів на рахунок клієнта, вказаний в договорі, протягом 2 (двох) робочих днів з дати підписання сторонами цього договору. Факт укладення вказаного договору підтверджується платіжною інструкцією №74875 від 01.02.2024 про сплату фінансування згідно Договору факторингу №01022024 від 01.02.2024 (а.с. 46). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу від 01.02.2024 № 01022024, ТОВ «Свеа Фінанс» набуло грошової вимоги до відповідача на загальну суму 44 600, 00 грн, з яких: 5 000, 00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 39 600, 00 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 45). З надано представником позивача розрахунку заборгованості за договором №449419 від 14.10.2022 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, станом на 01.02.2024 у відповідача наявна заборгованість у розмірі 44 600, 00 грн, з яких: 5 000, 00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 39 600, 00 грн - сума заборгованості за нарахованими відсотками (а.с. 33-39). Зазначені документи підписані відповідачем за допомогою електронного підпису - одноразовим ідентифікатором, що свідчить про те, що він був ознайомлений з усіма істотними умовами договору та погодився на їх виконання. Електронний кредитний договір, частиною якого є дана заявка, укладається у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Копію кредитного договору, паспорт споживчого кредиту, та інші долучені до позову документи суд вважає допустимими, належними та достовірними доказами. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом положення ст. 626 ЦК України договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 2 ст. 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи, доведено, що сторонами підписано кредитний договір, у якому вказано особисті дані відповідача, що співпадають з відповіддю на запит суду про зареєстроване місце проживання. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за наданим кредитом у розмірі 5 000, 00 грн підлягають задоволенню. Відповідно до частин 1, 2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Таким чином, підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за користування кредитом за період з 14.10.2022 до 09.10.2023 у розмірі 39 600, 00 грн. У матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем взятих зобов`язань за кредитним договором. З огляду на наведені вище норми права, встановлені фактичні обставини справи, враховуючи, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №449419 від 14.10.2022 належним чином не виконав, кредитні кошти разом з відсотками не повертає, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», до якого перейшло право вимоги, розмір якої підтверджено позивачем та відповідачем не спростований, суд дійшов висновку, що наявні підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в частині стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5 000, 00 грн та заборгованості по нарахованим відсоткам в розмірі 39 600, 00 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. Судом встановлено, що правнича допомога надавалась позивачу Адвокатським об`єднанням «Апологет» на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 (а.с. 49). На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, було надано до суду: Договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 (а.с.49); виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.48); ордер серії ВС №1381377 (а.с.50зв.); детальний опис наданих послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги від 10.11.2025 (а.с.50); акт №577 наданих послуг від 10.11.2025 (а.с. 49зв.). В Детальному описі наданих послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги від 10.11.2025 зазначено, що на усну консультацію клієнта щодо перспектив стягнення заборгованості за кредитним договором адвокат витратив 0 год 30 хв.; на ознайомлення з матеріалами кредитної справи адвокат витратив 2 год. 00 хв.; на погодження правової позиції клієнта у справі адвокат витратив 0 год. 30 хв.; на складення позовної заяви з урахування правової позиції клієнта адвокат витратив 3 год. 30 хв., загалом 6 год. 30 хв (а.с.50). З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що дійсно між позивачем та адвокатом склалися договірні відносини стосовно надання правової допомоги. Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення судових витрат на професійну правову допомогу, суд приходить до наступного. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved