Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила: змінити спосіб стягнення аліментів, який було встановлено рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 11.08.2015 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, на стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, однак не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання даної заяви та до досягнення повноліття дитини; змінити спосіб стягнення аліментів, який було встановлено рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13.08.2013 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. на кожну дитину щомісячно, на стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, однак не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання даної заяви та до досягнення повноліття дитини. В обґрунтування позову позивач зазначила, що їх з відповідачем діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з нею та повністю знаходяться на її утриманні. Чоловік аліменти на утримання дітей сплачує, але їх розмір не покриває витрат на їх утримання. За рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 24.08.2013 у справі №477/2012/13-11 призначено аліменти на утримання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. на кожну дитину, щомісячно починаючи стягнення з 01.08.2013 до досягнення дітьми повноліття. За рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 11.08.2015 у справі №477/1385/15-ц призначено аліменти на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн., щомісяця починаючи з 18.06.2015 до досягнення дитиною повноліття. Донька [PERSON] є студенткою Чорноморського національного університету імені Петра Могили, навчається за кошти фізичних та юридичних осіб на 1 курсі бакалаврату філологічного факультету, спеціальність В11 Філологія, спеціалізація: «В11.041 Германські мови та літератури (переклад включно), перша-англійська», форма навчання-денна. Оплату за навчання здійснює її мама [PERSON] , оскільки її доходів не вистачає на оплату навчання доньки. Вартість платної освітньої послуги за період 2026-2027 становить 41000,00 грн., та з кожним роком зростає, у 2027-2028 45500,00 грн., 2028-2029 50000,00 грн. Також їхні доньки [PERSON] та [PERSON] мають проблеми із здоров`ям та потребують медичного лікування, а саме ЛФК за віком, вправи для спини, плавання 2-3 рази на тиждень, прийом вітамінів Д 1000, кальцій. [PERSON] та [PERSON] мають діагноз сколіоз грудо-поперекового відділу хребта 1 ст. (7,6 град по Коббу), перекіс тазу вправо. 10.10.2025 вона прийнята на роботу на підставі трудового договору до ФОП [PERSON] , посадовий оклад становить 8100,00 грн., але цих коштів також не вистачає. Також вони як внутрішньо переміщенні особи знімають квартиру, на що йдуть кошти у сумі 5000,00 грн. У судове засідання позивач не з`явилась, надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без її участі. Також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. З копії рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13.08.2013 у справі №477/2012/13-ц вбачається, що з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п`ятсот) грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи з 01.08.2013 до досягнення дітьми повноліття. З копії рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 11.08.2015 у справі №477/1385/15-ц вбачається, що з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісяця, починаючи з 18.06.2015 до досягнення дитиною повноліття. На підставі зазначених рішень Жовтневим районним судом Миколаївської області 05.02.2015 та 11.08.2015 було видано виконавчі листи. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на теперішній час визначений раніше судом розмір аліментів в твердій грошовій сумі є недостатнім для повноцінного матеріального забезпечення дітей. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України (далі СК України) розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз вищевказаної норми СК України дозволяє дійти висновку про те, що підставою зменшення або збільшення розміру аліментів є не тільки зміна матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, а й інші випадки, передбачені цим Кодексом. Крім того, в ч. 3 ст. 181 СК України прямо визначено право одержувача аліментів подати позов про зміну способу стягнення аліментів і таке право не ставиться в залежність від зміни матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Тобто, в разі подання одержувачем аліментів позову про зміну способу стягнення аліментів суд повинен оцінити обґрунтованість такого позову на загальних підставах, не обмежуючись встановленням обставин зміни матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Позов одержувача аліментів про зміну способу стягнення аліментів може бути задоволений і в тому випадку, коли раніше встановлений спосіб стягнення та розмір аліментів явно не здатний забезпечити гармонійний розвиток дитини. Суд враховує, що індекс інфляції (індекс споживчих цін) в Україні в порівнянні з серпнем 2013 року та серпнем 2015 року, коли визначався розмір аліментів на утримання дітей сторін у твердій грошовій сумі, значно зріс. Тобто споживчі ціни з часу встановлення аліментів у розмірі 500,00 грн. та 1000,00 грн. підвищилися. Окрім того, ті обставини, що з віком потреби дітей зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживають діти, на їх утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, є загальновідомими та не потребують доказуванню. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог шляхом зміни способу стягнення аліментів, що стягуються згідно з рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13 серпня 2013 року по справі №477/2012/13-ц на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми в розмірі 500,00 грн. на 1/6 частину від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, та аліментів, що стягуються згідно з рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 11 серпня 2015 року по справі №477/1385/15-ц на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми в розмірі 1000,00 грн. на 1/6 частину від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, саме такий розмір аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на відміну від аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. і 1000,00 грн., буде достатнім для забезпечення матеріальних потреб неповнолітніх дітей, є співмірним із тими відомостями та доказами, які були повідомлені та надані суду. Суд зазначає, що за правилами ст.191 СК України лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, - від дня пред`явлення позову, а зміна способу стягнення аліментів відбувається за загальними правилами - з моменту набрання рішенням суду законної сили. Позовні вимоги в частині зміни способу стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , задоволенню не підлягають, оскільки остання станом на дату ухвалення цього рішення (17.02.2026) досягла повноліття, і зміна способу стягнення аліментів відбувається з моменту набрання рішенням суду законної сили, а не від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивач була звільнена від сплати судового збору за подання позову про зміну способу стягнення аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інших положень щодо сплати судового збору відповідачем, в разі задоволення вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, чинна редакція ЦПК України не містить. При цьому суд виходить із необхідності обов`язкового покладення на сторону, не на користь якої ухвалено судове рішення та яка не звільнена від сплати судового збору, зобов`язання щодо сплати судового збору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2019 по справі №161/4985/17 зроблено висновок про те, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 807, 39 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial