Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

У травні 2025 року представник ТОВ "Фармаша" звернулось до суду позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі: 85176,44 грн., що складається з 56455,02 грн. несплаченої позики по договору станом на 21 квітня 2025 року, 28154,00 грн. штраф в розмірі 20 % від загальної суми позики, 318,96 грн. інфляційне збільшення, 248,46 3% річних а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.11.2024 між ТОВ "Фармаша" та [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого товариство надало відповідачу позику у розмірі 140770 грн., а [PERSON] зобов`язалась повернути вказану суму у строк не пізніше 17 березня 2025 року. Відповідачем не виконані належним чином зобов`язання за позикою. У зв`язку з чип позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Ухвалою занесеною до протоколу судового засідання від 09.02.2026 вирішено проводити заочний розгляд справи. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 листопада 2024 року [PERSON] звернулася до директора ТОВ "ФАРМАША" з заявою про видачу позики в розмірі 140 770 грн. з терміном повернення до 17.03.2025p. (а.с.4). 15 листопада 2024 року між ТОВ ФАРМАША та [PERSON] був укладений Договір позики, за умовами якого сторони узгодили: сума позики 140770,00 грн., строк повернення позики до 17 березня 2024 року (а.с.3). Також п. 5.1 позики встановлено повернення грошових коштів, а саме 16.12.2024 року 35 193 грн.; 15.01.2025 року 35 193 грн.; 17.02.2025 року 35 193 грн.; 17.03.2025 року 35 193 грн. Пунктом 6.1 Договору визначено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту передання позики Позичальникові, яке посвідчує факт підписання цього договору. Згідно п. 6.2. Договору позики, строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 6.1 цього Договору з моменту підписання та закінчується 17 березня 2025 року, але не раніше виконання Позичальником своїх зобов`язань. Відповідач отримав суму коштів визначених договором позики у розмірі 140 770,00 грн., що підтверджується видатковим касовим орденом від 19 листопада 2024 року на суму 40770грн., видатковим касовим орденом від 18 листопада 2024 року на суму 50000грн. та видатковим касовим орденом від 15 листопада 2024 року на суму 50000грн. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язання вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частинами 1,2 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу положень ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. З матеріалів справи слідує, що відповідачем частково виконані умови Договору позики від І5.11.2024року а саме: 14 січня 2025 року [PERSON] повернуто частину позики у розмірі 35 193 гривні, що підтверджується прибутковим касовим ордером №25 віл 14 січня 2025 року; 16 січня 2025 року [PERSON] повернуто частину позики у розмірі 35 193 гривні, що підтверджується прибутковим касовим ордером №26 віл 16 січня 2025 року; 13 лютого 2025 року [PERSON] повернуто частину позики у розмірі 13 928,98 гривень, що підтверджується прибутковим касовим ордером №39 віл 13 лютого 2025 року. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором у повному обсязі не виконала, у передбачений в договорі строк кошти не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми непогашеної позики у розмірі 56455,02 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Водночас, умови договору позики не містять домовленості сторін про сплату штрафу в розмірі 20 відсотків суми позики, тому позовні вимога в частині стягнення штрафу є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Щодо вимог про стягнення інфляційних витрат за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, слід зазначити. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 18 прикінцевих положень та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Зважаючи на викладене, в цій частині позову також необхідно відмовити. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Так як позов задоволено частково (66,28%), то суд вважає за необхідне стягнути пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача витрати на сплату судового збору в розмірі 2006,96 грн.

Outcome: partial