Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Стислий виклад позиції учасників процесу 22 січня 2026 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що 6 липня 2006 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який був зареєстрований Бужанівською сільською радою Горохівського району Волинської області, про що 6 липня 2006 року зроблено запис за №11. Від цього шлюбу у сторін народилися діти і [PERSON] , [INFO] , яка на цей час є неповнолітньою. Позивач зазначає, що спочатку сімейне життя між нею та відповідачем складалось добре, проте останнім часом шлюбні відносини між ними суттєво погіршились. Позивач вказує, що відносини між нею і відповідачем не склалися через відчутність взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини, їх цінності, обов`язки з ведення спільного господарства тощо. Сторони проживають окремо. Просить строк на примирення не надавати (а.с.1-2). Із цих підстав, позивач просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , який зареєстрований 6 липня 2006 року Бужанівською сільською радою Горохівського району Волинської області, про що 6 липня 2006 року зроблено відповідний актовий запис за №11. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Заяви, клопотання учасників процесу та інші процесуальні дії у справі Суд своєю ухвалою від 26 січня 2026 року прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначив судове засідання (а.с.17-18). 19 лютого 2026 року суду поступила заява від позивача [PERSON] , у якій вона зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності (а. с.25). Також 19 лютого 2026 року суду поступила заява від відповідача [PERSON] , у якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю та не заперечує щодо їх задоволення, просить розглянути справу за його відсутності (а. с. 24). Відповідно до частини третьої статті 211 Цивільного процесуального кодексу України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони. Таким чином, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України суд не здійснював фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Установлені судом фактичні обставини справи 6 липня 2006 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , Бужанівською сільською радою Горохівського району Волинської області зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 6 липня 2006 року зроблено відповідний актовий запис за №11, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 6 липня 2006 року. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - « [PERSON] », дружини - « [PERSON] »(а.с.13). За час перебування у шлюбі у подружжя народилася [INFO] дочка [PERSON] згідно з копією Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 24 лютого 2009 року (а.с.9). Сторони шлюбні відносини не підтримують, спільно не проживають. Збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, що свідчить про остаточний розпад сім`ї. Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача припинити шлюбні відносини з відповідачем. Позиція суду Згідно зі статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Норми права, які застосував суд, мотивована оцінка наведених сторонами аргументів та висновки суду Відповідно до статті 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. На підставі статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою та четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Із огляду на частину другу статті 112 Сімейного кодексу України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути поданий одним з подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Позивач скористалася своїм правом та звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не бажає зберігати шлюб з відповідачем. Отже, суд дійшов висновку, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими та подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позовні вимоги про розірвання шлюбу необхідно задовольнити. Суд уважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до частини другої статті 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу; згідно із абзацом другим частини третьої статті 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею судові витрати.

Outcome: approved