Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

07.10.2025 року представник позивача [PERSON] адвокат Скотніков О.М., звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовною заявою якою просив визначити [PERSON] додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті його рідної сестри [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном три місяці з дня набрання рішенням законної сили. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що [INFO] померла рідна сестра позивача, [PERSON] , після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла квартира [ADDRESS] . На момент смерті, [PERSON] проживала разом з сім`єю позивача за адресою [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту не склала. Позивач, після смерті сестри, є єдиним спадкоємцем другої черги за законом, оскільки дітей вона не мала, а її чоловік [PERSON] помер [INFO] . Після смерті сестри, [PERSON] усно звернувся до нотаріуса з проханням роз`яснити порядок вступу у спадщину. У відповідь на це нотаріус повідомив, що факт сумісного проживання зі спадкодавцем на момент її смерті, сам по собі може вважатися прийнятям спадщини. Саме це роз`яснення стало підставою, для переконання позивача у тому, що він належним чином реалізував своє право на спадкування. В зв`язку з введенням воєнного стану на території України, початком активних бойових дій, загрозою життю та здоров`ю, обмеженям транспортного сполучення, обмеженням роботи державних органів, а також з необхідністю здійснення постійного догляду за онуком [PERSON] , який є інвалідом з дитинства, та з урахувапнням погіршення стану здоров`я, оскільки він є людиною похилого віку, [PERSON] з об`єктивних причин, не зміг вчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, про що 09.06.2025 року його повідомив приватний нотаріус ММНО Миколаївської області Моцар-Ванденко Ю.С. Наголосив на тому, що факт пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. Наведені обставини послугували підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Ухвалою від 09.10.2025 року позовну заяву було залишено без руху. 17.10.2025 року представником позивача в порядку ст.185 ЦПК УКраїни було подано заяву про усунення недоліків. Ухвалою від 20.10.2025 року справу прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі Ухвалою від 15.01.2026 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. До судового засідання сторони та третя особа не з`явилися. Представник позивача адвокат Скотніков О.М. подав заяву у яуій розгляд справи просив провести за його та позивача відсутності. Заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Миколаївської міської ради надала заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, рішення просила винести відповідно до вимог чинного законодавства. Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Моцар-Ванденко Ю.С. до судового засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена своєчасно, належним чином. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.263 ЦПК України). Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ст. 264 ЦПК України). Судом встановлено, що [INFO] померла рідна сестра позивача [PERSON] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було зроблено відповідний актовий запис №3426 (Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). Факт родинних відносин позивача зі спадкодавцем підтверджується Свідоцтвом про народження позивача [NUMBER] , відповідно до якого його батьками є [PERSON] та [PERSON] ; Записом Акта про народження [PERSON] , відповідно до якого її батьками є [PERSON] та [PERSON] , Свідоцтвом про шлюб [PERSON] та [PERSON] [NUMBER] , згідно якого матір позивача змінила прізвище на [PERSON] ; Свідоцтвом про шлюб [PERSON] та [PERSON] . [NUMBER] , гідно якого сестра позивача змінила прізвище на [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої увійшла квартира [ADDRESS] , яка належала їй на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду від 06.08.1998 року №5445 (1/2 частка) та Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] №5-764 від 25.11.2014 року (1/2 частка). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 з 05:30 год. 24.02.2022 на території України було введено воєнний стан, який неодноразово було продовжено та діє по теперішній час. У зв`язку з веденням в країні правового режиму воєнного стану, початком ведення активних бойових дій на території Миколаївської області, що вплинуло на організацію роботи нотаріусів, погіршенням стану свого здоров`я та необхідністю догляду за онуком [PERSON] , який є інвалідом першої групи з дитинства (Довідка МСЕК серії 10 ААВ №265990 від 09.10.2015) та постійно проживає з дідом за адресою [ADDRESS] (Довідка Калинівського страростинського округу Єланецької селищної ради №276 від 11.08.2025 року), позивач звернувся до приватного нотаріуса ММНО Миколаївської області Моцар-Ванденко Ю.С. з заявою про прийняття спадщини після смерті сестри [PERSON] лише у червні 2025 року. Листом від 09.06.2025 року нотаріусом, [PERSON] було роз`яснено про неможливість вчинення нотаріальної дії, з огляду на пропуск установленого законом строку на звернення з відповідною заявою. За змістом Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №83345291 від 21.11.2025 року, наданої на запит суду Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області №1035/01/09 від 25.11.2025 року спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилась. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України). Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Як роз`яснив судам Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. З огляду на вищевикладене, враховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про те, що [PERSON] з поважних причин у визначений законом шестимісячний строк після смерті рідної сестри [PERSON] не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому наявні правові підстави для визначення додаткового строку для її подання терміном три місяці. Таким чином, позов слід задовольнити.

Outcome: approved