Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності [PERSON] на праві власності квартири [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що є власником зазначеної квартири, право власності було зареєстровано органами, які у встановленому законом порядку до 01.01.2013 проводили реєстрацію права власності на нерухоме майно. Оригінал правовстановлюючого документу знаходиться у заявниці. Будучи внутрішньо переміщеною особою, вона звернулась до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) місто Київ з метою внести відомості про своє право власності до Реєстру речових прав на нерухоме майно, на що отримала відмову з посиланням на те, що реєстратор не має даних від органів, які у встановленому законом порядку до 01.01.2013 проводили реєстрацію права власності на нерухоме майно. З цих підстав просить встановити факт належності їй на праві власності зазначеної квартири, оскільки у інший спосіб неможливо надати державному реєстратору документи щодо права власності у зв`язку з тим, що наразі м.Горлівка Донецької області є тимчасово окупованою територією України. Учасники справи до суду не з`явились, від заявниці надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Причини неявки представника заінтересованої особи суду не відомі. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності її учасників. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 28 травня 1998 року заявницею було придбано квартиру жилою площею 18,5 кв.м. за адресою [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу, що був посвідчений приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу Власенко Г.О., зареєстрований в реєстрі за N? 1674. Право власності на квартиру було зареєстроване Горлівським «Бюро технічної інвентаризації» 03 червня 1998 року, внесено запис в реєстрову книгу N? 1074 Реєстр N? 29528, про що на Договорі купівлі-продажу квартири було вчинено реєстраційний напис. 22 серпня 2014 року заявниця виїхала з окупованої території м. Горлівки спочатку в м. Бахмут Донецької обл., потім з 16.09.2015 року до м. Краматорськ, а після початку повномасштабної збройної агресії РФ проти України - виїхала до м.Києва. У місті Києві вона зареєструвалася як внутрішньо переміщена особа за адресою [ADDRESS] , про що отримала довідку від 26.10.2022 року N? 3005-5002273177/41724. У судовому засіданні 22.01.2026 судом було оглянуто наявні у заявниці оригінали документів на належне їй нерухоме майно, зокрема Договір купівлі-продажу від 28 травня 1998 року та технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] . Копії цих документів, надані до заяви відповідають їх оригіналам. 16 квітня 2025 року заявниця звернулась до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Київ з метою внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Державного реєстру прав власності на нерухоме майно) інформації про належне їй право власності на квартиру, що розташована за адресою [ADDRESS] , надавши державному реєстратору оригінали правовстановлюючих документів. 22 квітня 2025 року Державним реєстратором прийнято рішення N? 78507983 про зупинення розгляду заяви у зв?язку з направленням запиту до Донецької обласної державної адміністрації. Рішенням N? 78907909 від 14 травня 2025 року заявниці було відмовлено у проведенні реєстраційних дій. Причиною відмови у внесенні до Державного реєстру речових прав на квартиру стали п.1.2, ч. 3, ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», з огляду на неможливість отримання інформації від органів, які у встановленому законом порядку до 01 січня 2013 року проводили реєстрацію права власності на вказану квартиру. Відповідно до рішення - Донецька обласна державна адміністрація, обласна військова адміністрація не є правонаступником жодних повноважень Горлівської міської ради і не належить до органів, уповноважених здійснювати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. При цьому із 07 квітня 2014 року Горлівський район (зокрема м. Горлівка) Донецької області є тимчасово окупованою РФ територією України відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 №376. Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які розглядаються судом. Згідно з ч.2 цієї ж статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦІК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За змістом п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України N?5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявники не мають іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Як роз?яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» N? 5 від 31.03.95 суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі N? 916/1608/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що це правило за аналогією закону має застосовуватися не тільки у випадках, коли власник втратив документ, який засвідчує його право власності, а й у випадках, коли наявні в нього документи не дають змоги беззаперечно підтвердити своє право власності на нерухоме майно (зокрема тоді, коли з документа вбачається право власності особи, але не випливає однозначно, що майно є саме нерухомістю), але лише за умови, що право на майно не зареєстроване за іншою особою. Відповідно до статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Враховуючи те, що право власності заявниці на квартиру було зареєстроване Горлівським Бюро технічної інвентаризації 03.06.1998 року, тобто одразу після придбання заявницею квартири, те, що на моменту розгляду справи у заявниці наявні оригінали правовстановлюючих документів на цю квартиру, а Реєстр речових прав на нерухоме майно не містить даних щодо наявності інших її власників, суд вважає, що вимога про встановлення факту належності квартири на праві власності має бути задоволена судом. Суд вважає, що іншим шляхом заявниця позбавлена можливості захистити свої права як власника квартири, у зв`язку з тимчасовою окупацією м.Горлівка. З огляду на викладене, суд вважає правильним заявлені вимоги задовольнити. Суд вважає, що в цьому випадку спір про право власності відсутній, оскільки неможливість підтвердження факту належності квартири на праві власності станом на 01.01.2013 зумовлює неможливість здійснення її державної реєстрації у Реєстрі речових прав на нерухоме майно, однак жодним чином не свідчить про оспорення будь-ким, у тому числі заінтересованою особою, права влансості заявниці на це майно.

Outcome: approved