Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Міністерства юстиції України, треті особи Міністерство оборони України, [PERSON] про визнання незаконним рішення органу державної влади та відновлення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомості. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 17.08.2022 між ним та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Азаровою Н.I., що свідчить про те, що він є добросовісним набувачам та законним власником даного об?єкту нерухомості. Нежитлова будівля має загальну площу 298,5 кв.м. Земельна ділянка місця розташування вказаної нежитлової будівлі площею 0,2233 га не приватизована, кадастровий номер 8000000000:79:364:0068. 19.09.2023 від нотаріуса Київського міського нотаріального округу Азарової Н.I. у відповідь на запит, він дізнався про те, що його незаконно позбавили належного права власності на нерухоме майно - нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 30.12.2022 Міністерство оборони України подало скаргу до Міністерства юстиції України про скасування рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень від 18.07.2022 №64214219, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузьменко Ю.В., та скасування рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень від 17.08.2022 №64524017, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Азаровою Н.I. У лютому 2023 року Міністерство юстиції України наказом №632/5 від 16.02.2023 скасувало рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень від 18.07.2022 №64214219, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузьменко Ю.В., та скасувало рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень від 17.08.2022 №64524017, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Азаровою Н.I. Він не погоджується з наказом Міністерства юстиції України № 632/5 від 16.02.2023. З наданих Міністерством юстиції України документів випливає, що Міністерство оборони України подало скаргу на рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень, прийняті приватними нотаріусами Київського міського нотаріального округу 30.12.2022 за №407/1495, однак воно було зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 04.01.2023 за №CK-36-23. Доказів та документів, які б свідчили про надсилання скарги Міністерством оборони України поштовим відправленням надано не було, та про це не зазначається в рішенні чи будь-якому іншому документі, копії поштового конверту також відсутні, що свідчить про завідому не реєстрацію скарги Міністерства оборони України в день його подання. Підставою для прийняття наказу Міністерства юстиції України №632/5 від 16.02.2023 є висновок центральної Комісії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб?єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 24.01.2023 за результатами розгляду скарги Міністерства оборони України від 30.12.2022 №407/1495, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.01.2023 за №CK-36-23. Висновок центральної Комісії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб?єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції датований 24.01.2023, однак аркуш підписання відповідного висновку датований 08.02.2023, що свідчить про розгляд скарги Міністерства оборони України від 30.12.2022 №407/1495, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.01.2023 за №CK-36-23 не 24.01.2023, а 08.02.2023. Вищезазначені факти свідчать про порушення центральною Комісією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб?єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції п. 9 наказу Міністерства юстиції України від 09.01.2020 №71/5 «Про затвердження Положення про Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб?єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції». Висновок разом із аркушем погодження повинен був бути підписаний 26.01.2023, а не 08.02.2023, що є грубим порушенням порядку розгляду скарг та потягнуло за собою прийняття неправомірного наказу Міністерства юстиції України № 632/5 від 16.02.2023. Також він не був повідомлений про надходження скарги до Міністерства юстиції України, про дату, час та місце засідання колегії. Як наслідок, він був позбавлений можливості та права подання письмових пояснень по суті скарги у сфері державної реєстрації, які обов`язково приймаються колегією до розгляду. Розміщення відомостей про дату, час та місце засідання колегії на офіційному сайті Міністерства юстиції України не є належним способом повідомлення позивача в силу вимог п. 10 та 11 Порядку №1128, а у нього відсутній обов`язок здійснення постійного моніторингу відомостей, які розміщуються на офіційному сайті Міністерства юстиції України. Порушення Міністерством юстиції України Порядку №1128 (в частині не повідомлення позивача про час та дату розгляду скарги, ненадання йому копії скарги з додатками) є самостійною достатньою та необхідною підставою для скасування пунктів 2 та 6 наказу без перевірки їх по суті. Оскаржуваний наказ не підлягає перевірці по суті встановлених ним обставин, тобто результатів перевірки скарги, оскільки позбавлення заінтересованої особи можливості взяти участь у розгляді скарги є істотним порушенням процедури розгляду скарги, яке ставить під сумнів безсторонність (неупередженість), повноту перевірки та обґрунтованість рішення, що є достатньою підставою для визнання протиправним та скасування спірного наказу. Оскаржуваний наказ порушує його права та законні інтереси, оскільки під час розгляду скарги Міністерства оборони України відповідачем не встановлений факт порушення прав останнього та фактично спірним наказом вирішено цивільно-правовий спір, повноваження щодо чого у Міністерства юстиції України відсутні. Це свідчить про вихід відповідача за межі тлумачення існуючих норм закону та безпідставності висновків Центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг рішення, дії або бездіяльність державного ресстратора, суб?єктів держав реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України, автоматично ставить під сумнів об`єктивність розгляду скарги та прийняття наказу, складеного за результатами її розгляду, у зв?язку з цим оскаржуваний наказ є незаконним та таким, що грубо порушує права позивача в частині видалення запису з реєстру речових прав на рухоме майно, яким його позбавлено права власності. Просив: визнати незаконним наказ Міністерства юстиції України №632 від 16.02.2023 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень від 18.07.2022 №64214219, прийняте приватним нотаріус Київського міського нотаріального округу Кузьменко Юлією Володимирівною, та скасування рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень 17.08.2022 №64524017, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Азаровою Наталією Ігорівною; зобов`язати Міністерство юстиції України відновити наступні реєстраційні дії щодо нерухомого майна (реєстраційний номер 2611878880000): державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.07.2022 №64214219, прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузьменко Юлією Володимирівною, за яким право власності на нежитлову будівлі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] та державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.08.2022 №64524017, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Азаровою Наталією Ігорівною, за яким право власності на нежитлову будівлі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] ; судові витрати стягнути з відповідача. 24.10.2023 постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху. 16.01.2024 постановлено ухвалу про передачу цивільної справи за підсудністю. 21.05.2024 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 25.02.2025 постановлено ухвалу про повернення заяви про забезпечення позову. 23.09.2025 постановлено ухвалу про залишення без задоволення заяви про забезпечення позову. 10.06.2024 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що Центральна Колегія Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб?єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції (далі - Колегія) 24.01.2023 розглянула скаргу Міністерства оборони України від 30.12.2022 №407/1495, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 04.01.2023 за № СК-36-23 (далі - скарга), на рішення від 18.07.2022 № 64214219 (далі - оскаржуване рішення 1), прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузьменко Юлією Володимирівною від 17.08.2022 № 64524017 (далі - оскаржуване рішення 2), прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Азаровою Наталею Ігорівною, щодо державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю, розташовану за адресою: [ADDRESS] в (далі - нежитлова будівля 1). У скарзі зазначено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Київської міської Ради депутатів трудящих від 02.03.1949 № 3 скаржнику було надано в користування земельну ділянку. У подальшому в межах вказаної земельної ділянки було неправомірно сформовано за рахунок земель оборони земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:79:364:0068. Згідно з відомостями з Державного земельного кадастру від 30.12.2022, доданими до скарги, адреса місця розташування земельної ділянки є тотожною адресі нежитлової будівлі 1. Також скаржник зазначав, що йому на праві власності належить нежитлова будівля 2. Скаржник стверджував, що нежитлова будівля 1 та нежитлова будівля 2 - один і той самий об?єкт нерухомого майна, оскільки при співставленні поверхових планів технічних паспортів на нежитлові будівлі вбачається, що конструктивні елементи будівель та їх розміщення однакові. Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав приватним нотаріусом Кузьменко Ю.В. на підставі оскаржуваного рішення 1 відкрито розділ на нежитлову будівлю 1 №2611878880000, внесено запис про право власності на неї № 47357324 за [PERSON] на підставі інформаційної довідки від 18.07.2022 НЖ-2022 № 371, виданої Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», довідки від 08.07.2022 № 44033-д, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Бюро літер «М», технічного паспорту від 10.07.2022 № TI01:9075-0341-6331-5776, сформованого з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. До заяви, за результатами розгляду якої було прийнято оскаржуване рішення 1, долучено технічний паспорт на нежитлову будівлю 1, сформований приватним нотаріусом Кузьменко Ю.В. з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Однак, зміст зазначеного файлу є непридатним для сприйняття. Крім того, приватним нотаріусом Кузьменко Ю.В. перед прийняттям оскаржуваного рішення не було отримано з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва відомості про прийняття в експлуатацію та присвоєння адреси нежитловій будівлі 1. Таким чином, оскаржуване рішення 1 підлягало скасуванню, оскільки воно прийняте приватним нотаріусом Кузьменко Ю.В. з порушенням вимог пункту частини третьої статті 10, пункту 4 частини першої, частини другої статті 2 Закону, абзацу першого пункту 12, абзацу другого пункту 77 Порядку № 1127. Оскаржуване рішення 2 прийняте приватним нотаріусом Азаровою Н.I. внаслідок неправомірної державної реєстрації права власності за Потайчуком М.Л. на нежитлову будівлю 1 приватним нотаріусом Кузьменко Ю.В. Отже, оскаржуване рішення 2 підлягає скасуванню як похідне від прийнятого з порушенням оскаржуваного рішення. В позовній заяві зазначено, що висновок Колегії, датований 24.01.2023, однак аркуш підписання датований 08.02.2023. Засідання Колегії було проведено 24.01.2023, в ту ж дату, яка була зазначена в надісланих електронною поштою повідомленнях та телефонограмах. Процедура накладення кваліфікованого електронного підпису потребує часу, для оформлення електронної копії оригіналу документа у паперовій формі (висновок Колегії) він оцифровується (сканується, фотографується) та зберігається у форматі для фотоелектронних документів. Оформлення електронної копії документа у паперовій формі завершується накладанням кваліфікованої електронної печатки установи або кваліфікованого електронного підпису. Під час дії воєнного стану та з урахуванням вимог, встановлених пунктом 10 Порядку № 1128, за 15 днів (дата публікації оголошення 06.01.2023) до дня засідання колегії на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України було забезпечено оприлюднення інформації про дату засідання розгляду даної скарги та додатково повідомлено зазначену інформацію скаржнику, приватним нотаріусам Кузьменко Ю.В. та Азаровій Н.І. засобами електронної пошти. 10.06.2024 представник третьої особи Міністерства оборони України подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що Міністерство не погоджується з доводами позивача про те, що висновок, який датований 24.01.2023, повинен був бути підписаний 24.01.2023, а не 08.02.2023, що потягло прийняття неправомірного Наказу № 632/5. Положення від 09.01.2020 №71/5 вимагає підписання висновку лише за результатом розгляду скарги, що свідчить про те, що таке підписання відбувається після проведення розгляду скарги та встановлення результату голосування. Оскільки Положення не містить вимог про підписання висновку негайно чи у інший визначений момент після розгляду скарги та прийняття рішення за результатом голосування, можна дійти висновку, що сама по собі дата підписання висновку не є такою, що підлягає обов`язковому зазначенню, а тому позивач безпідставно надає їй значення. Також Міністерство не погоджується з твердженням, що під час розгляду скарги відповідачем не встановлено факту порушення прав Міноборони, та що Міністерство юстиції України вийшло за межі повноважень, вирішивши цивільно - правовий спір. 30.12.2022 Міноборони звернулося зі скаргою №407/1495 на реєстраційні дії, проведені державним реєстратором. На думку Міноборони, внаслідок прийняття оскаржуваного рішення від 18.07.2022 №64214219 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузьменко Ю.В. та рішення від 17.08.2022 №64524017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Азаровою Н.І. було проведено державну реєстрацію права приватної власності на нерухоме майно, яке належить державі, від імені якої повноваження власника здійснює Міноборони. Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна від 02.05.2019 №10-15-8234 держава в особі Міністерства оборони України є власником комплексу будівель, до якого входить, зокрема, технічна будівля загальною площею 346, 1 кв.м (літера «Є»); право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.05.2019, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1827977780000, номер запису про право власності 31519140. Фактично зареєстроване за позивачем приміщення за конфігурацією, технічними характеристиками та місцем розташування співпадає з приміщенням будівлі загальною площею 346,1 кв.м (літера «Є»), яке належить на праві власності державі та знаходиться в межах розташування земельної ділянки, що надана КЕЧ-2 (правонаступник - Київське КЕУ) у користування згідно рішення виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих №3 від 02.03.1949 та належить до земель оборони. Отже, здійснивши спірну реєстрацію права власності позивача державний реєстратор порушив право власності держави, оскільки на земельній ділянці зареєстровано право державної власності на нерухоме майно - комплекс будівель та споруд військового містечка № [NUMBER] загальною площею понад 4 622 кв.м, складовою якого є будівля загальною площею 346,1 кв.м. (літера «Є»). Міноборони вважає, що констатоване порушення при прийнятті рішення про державну реєстрацію прав від 18.07.2022 приватним нотаріусом Кузьменко Ю.В. дають підстави для висновку, що державний реєстратор порушив право власності держави. Останньою не встановлено відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, що призвело до прийняття рішення від 18.07.2022, на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності за [PERSON] на об?єкт нерухомого майна, право власності на яке на час вчинення реєстраційної дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме май зареєстроване за іншою особою, що виключає законність такої реєстрації. Оскільки під час розгляду скарги Міноборони встановлено, що наступне рішення від 17.08.2022 №64524017, що прийняте приватним нотаріусом округу Азаровою Н.І., яким було проведено державну реєстрацію права приватної власності на нерухоме майно за позивачем, прийнято на підставі неправомірної державної реєстрації права власності за [PERSON] , тому таке рішення також підлягало скасуванню як похідне. Позивач безпідставно стверджує про вихід Міністерства юстиції України за межі своїх повноважень, оскільки повноваження скасовувати реєстраційні дії шляхом прийняття мотивованого рішення передбачені положеннями статті 37 Закону №1952-IV. 05.08.2024 позивач подав до суду відповідь на відзив, доводи якої зводяться до доводів, зазначених у позовній заяві. 06.05.2025 позивач подав до суду додаткові письмові пояснення, в яких просив задовольнити позовні вимоги. Зазначив, що 19.02.2018 зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер 800000000079:364:0020, площею 19,3802 га за Міністерством оборони України (орган державної влади, в особі МОУ), призначення - для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України, вид використання: для експлуатації та обслуговування існуючих будівель та споруд. 07.05.2019 зареєстровано право власності за Міністерством оборони України на комплекс будівель (об?єкт житлової нерухомості) за адресою: [ADDRESS] , які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:79:364:0020, площа якої складає 19,3802 га. Право власності Міністерства оборони України поширюється саме на комплекс споруд за адресою: [ADDRESS] , які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:79:364:0020, площа якої складає 19,3802 га. Все, що розташовано за межами вказаної земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:79:364:0020, площею 19,3802 га та адреси: [ADDRESS] , відповідно до чинного законодавства України не є власністю Міністерства оборони України. Міністерство юстиції України взагалі не мало законних підстав для прийняття до розгляду скарги від Міністерства оборони України щодо реєстраційних дій проведених державним реєстратором, що стосується об?єкту нерухомості який на праві власності не належить Міністерству оборони України. Міністерству оборони України на праві власності та відповідно до документів належить комплекс споруд за адресою: [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: 8000000000:79:364:0020, площа якої складає 19,3802 га, а скарга стосується рішення щодо державної реєстрації права приватної власності на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:79:364:0068, не належить на праві власності Міністерству оборони України та не є військовим майном. Позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи заперечував проти задоволення позовних вимог. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися. Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Рішенням виконавчого комітету Київської міської Ради депутатів трудящих від 02.03.1949 №3 «Про відведення земельних ділянок КЕЧ-2 та радіостанції ВВС Київського військового округу» відведено КЕЧ-2, для танкової бази та радіостанції ВВС земельні ділянки, які ними використовуються на углу Васильківського шосе та дороги в с. Жуляни, площею 40 гектарів, з яких для танкової бази 22 га та для радіостанції 17 га. Відповідно до витягу з відомостей та використання земельних ділянок Міністерства борони України, станом на 01.01.2021, земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Михайла Максимовича, 9 - 11, право власності зареєстровано за Міністерством оборони України А 0351/ККЕУ, мета зайняття земельної ділянки: для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України/військове містечко; кадастровий номер 8000000000:79:364:0020 (НВ-0001323022018 13.12.2017, 19, 3962 га.). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна майно від 30.12.2022 №319338851 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузьменко Ю.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.07.2022 №47357324, яким зареєстровано право власності за [PERSON] на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 26118788800000) - нежитлову будівлю, загальною площею 298,5 кв.м за адресою: [ADDRESS] . Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 18.07.2022 №64214219, підстава для державної реєстрації: довідка до технічного паспорту, серія та номер 44033-д, виданий 08.07.2022, видавник ТОВ «Бюро літер «М»; технічний паспорт, серія та номер: TI01:9075-0341-6331-5776, виданий 10.07.2022, видавник ЄДЕСББ. Відповідно до довідки ТОВ «Бюро літер «М» від 08.07.2022 №44033-д за результатами проведення технічної інвентаризації згідно до наказу Державного комітету будівництва, архітектури та жито політики України від 24.05.2001 №127 «Про затвердження Інструкції про пор проведення технічної інвентаризації об?єктів нерухомого майна» зі змінами та доповненнями встановлено, що об?єкт нерухомого майна: нежитлова будівля за адресом: [ADDRESS] , має такі техніко-економічні показники: загальна площа - 298,5 кв.м. Крім того, наявності самочинного будівництва чи реконструкції не виявлено, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №406, будівельні роботи проведені на даному об?єкті не потребують погодження в органах державного архітектурно-будівельного контролю. 17.08.2022 між [PERSON] та [PERSON] укладений договір купівлі - продажу нежитлової будівлі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Азаровою Н.I. за реєстровим №271. Відповідно до п. 2 - 4 зазначеного договору купівлі - продажу відчужувана нежитлова будівля має загальну площу - 298,5 кв.м. Земельна ділянка місця розташування вказаної нежитлової будівлі площею 0,2233 га не приватизована, кадастровий номер 8000000000:79:364:0068. Продавець гарантує, що вказана нежитлова будівля, чи її частина на момент підписання цього договору нікому іншому не продана, не подарована, не заставлена, як внесок до статутного капіталу не передана, не надана в іпотеку, не передане в оренду чи безоплатне користування, не є предметом обтяжень, у спорі і під забороною відчуження (арештом) та під податковою заставою не перебуває, а також прав щодо нього у третіх осіб, як в межах, так і за межами України, немає; заборгованості за комунальні послуги немає; самочинних переобладнань, перепланувань, добудов, перебудов, реконструкцій щодо нежилого приміщення, та інших змін щодо їх технічних характеристик, зокрема таких, які потребуються попереднього погодження й отримання дозволів компетентних органів, не здійснювалось, у нежитловому приміщення не зареєстровано місцезнаходження юридичних осіб. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна майно від 30.12.2022 №319338851 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Азаровою Н.І. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.08.2022 №64524017, яким зареєстровано право власності за [PERSON] на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 26118788800000) - нежитлова будівля, загальною площею 298,5 кв.м за адресою: [ADDRESS] . Підстава внесення запису: договір купівлі - продажу, серія та номер: 271, виданий 17.08.2022, видавник приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Азарова Н.І. Міністерство оборони України звернулося до Міністерства юстиції України зі скаргою від 30.12.2022 №407/1495 на реєстраційні дії, проведені державним реєстратором, в якій просило провести перевірку правомірності прийнятого рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кузьменко Ю.В.; провести перевірку правомірності прийнятого рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Азарової Н.I.; скасувати рішення від 18.07.2022 №64214219, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузьменко Ю.В. про державну реєстрацію права приватної власності на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] (номер запису про право власності: 47357324 від 15.07.2022); скасувати рішення від 17.08.2022 №64524017, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Азаровою Н.І. про державну реєстрацію права приватної власності на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] (номер запису про право власності: 47630342 від 17.08.2022). Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30.12.2022 сформована та зареєстрована земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:79:364:0068 на [ADDRESS] , з цільовим призначенням - 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №319477393 від 03.01.2023 за вказаними параметрами запиту (земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:79:364:0068) у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні. 06.01.2023 засобами електронної пошти на електроні адреси приватних нотаріусів Київського міського нотаріального округу Азарової Н.І. та Кузьменко Ю.В., а також Міністерства оборони України були направлені повідомлення про засідання центральної Колегії Міністерства юстиції України, яке відбудеться 24.01.2023. Також відповідне оголошення було опубліковано на веб - сайті Міністерства юстиції України, що підтверджується сторонами по справі. 21.07.2023 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Азарова Н.І. листом повідомила, що 17.08.2022 нею був посвідчений договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належала на праві власності [PERSON] , покупцем якої виступив [PERSON] . У результаті вчинення нотаріальної дії згідно діючого законодавства нею, як державним реєстратором, було прийнято рішення №64524017 про державну реєстрацію права власності покупця [PERSON] та право власності було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.08.2022, номер запису про право власності 47620342, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 2611878880000. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 16.02.2023 державну реєстрацію права власності [PERSON] було скасовано на підставі наказу Міністерства юстиції України № 632/5 від 16.02.2023 за скаргою Міністерства оборони України від 30.12.2022. 11.10.2023 Міністерство юстиції України надало представнику позивача копію наказу Мін?юсту від 16.02.2023 №632/5 «Про задоволення скарги» та висновку центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 24.01.2023, прийнятих за результатом розгляду скарги Міністерства оборони України від 30.12.2022 (вх. №СК-36-23 від 04.01.2023). Наказом Міністерства юстиції України від 16.02.2023 № 632/5 скаргу Міністерства оборони України від 30.12.2022 № 407/1495 задоволено, скасовано рішення від 18.07.2022 № 64214219, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузьменко Ю.В., скасовано рішення від 17.08.2022 № 64524017, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Азаровою Н.І. Підстава вищезазначеного наказу: висновок центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб?єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 24.01.2023 за результатами розгляду скарги Міністерства оборони України від 30.12.2022 № 407/1495, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.01.2023 за № СК-36-23. Відповідно до висновку центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб?єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від24.01.2023 за результатами розгляду скарги Міністерства оборони України від 30.12.2022 № 407/1495, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.01.2023 за № СК-36-23 рекомендовано скаргу Міністерства оборони України від 30.12.2022 № 407/1495 задовольнити, скасувати рішення від 18.07.2022 № 64214219, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузьменко Ю.В., скасувати рішення від 17.08.2022 №64524017, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Азаровою Н.І. Мотиви рішення у розгорнутому викладенні: 1. У скарзі зазначено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Київської міської Ради депутатів трудящих від 02.03.1949 №3 скаржнику було надано в користування земельну ділянку. У подальшому в межах вказаної земельної ділянки було неправомірно сформовано за рахунок земель оборони земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:79:364:0068. Згідно з відомостями з Державного земельного кадастру від 30.12.2022, доданими до скарги, адреса місця розташування земельної ділянки є тотожною адресі нежитлової будівлі 1. Також скаржник зазначає, що йому на праві власності належить нежитлова будівля 2. Скаржник стверджує, що нежитлова будівля 1 та нежитлова будівля 2 - один і той самий об?єкт нерухомого майна, оскільки при співставленні поверхових планів технічних паспортів на нежитлові будівлі вбачається, що конструктивні елементи будівель та їх розміщення однакові. 2. Скаржник зазначає, що про прийняття оскаржуваних рішень щодо державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю 1 йому стало відомо 27.12.2022 з відомостей Державного реєстру прав. Обставин та доказів на їх підтвердження, які б спростовували такі доводи скаржника, Колегією не встановлено. 3. Згідно з відомостями Державного реєстру прав приватним нотаріусом Кузьменко Ю.В на підставі оскаржуваного рішення відкрито розділ на нежитлову будівлю 1 № 2611878880000, внесено запис про право власності на неї №47357324 за [PERSON] на підставі інформаційної довідки від 18.07.2022 НЖ-2022 № 371 виданої Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», довідки від 08.07.2022 № 44033-д, виданої Товариством обмеженого відповідальністю «Бюро літер «М», технічного паспорту від 10.07.2022 № 1101:90/5-0341-6331-5776, сформованого є Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. 4. Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. 5. Абзацом першим пункту 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Україна від 25.12.2015 №1127), встановлено, що розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав. 6. Відповідно до абзацу другого пункту 77 Порядку №1127 державна реєстрація прав: власності на закінчений будівництвом об?єкт проводиться за наявності відомостей про його технічну інвентаризацію, про прийняття його в експлуатацію та про присвоєння такому об?єкту адреси (крім випадку проведення реконструкції об?єкта, що не має наслідком його поділ, виділ частки або об?єднання), отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. 7. Пунктом 4 частини першої статті 24 Закону визначено, що підставою для відмови у державній реєстрації прав є подання документів, які не дають змоги встановити набуття зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. 8. Частиною другою статті 24 Закону встановлено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. 9. До заяви, за результатами розгляду якої було прийнято оскаржуване рішення було надано технічний паспорт на нежитлову будівлю 1, сформований приватним нотаріусом Кузьменко Ю.В. з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Однак, зміст зазначеного файлу є непридатним для сприйняття. 10. Крім того, приватним нотаріусом Кузьменко Ю.В. перед прийняттям оскаржуваного рішення не було отримано з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва відомості про прийняття в експлуатацію та присвоєння адреси нежитловій будівлі 1. 11. Відповідно до частини шостої статті 37 Закону за результатами розгляду скарги на рішення у сфері державної реєстрації прав Міністерство юстиції України приймає мотивоване рішення, зокрема, про задоволення скарги (якщо оскаржувані рішення не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав). 12. Згідно з пунктом 1 частини сьомої статті 37 Закону у разі задоволення скарги на рішення у сфері державної реєстрації прав Міністерство юстиції України приймає рішення про, зокрема, скасування рішення державного реєстратора. 13. Таким чином, оскаржуване рішення 1 підлягає скасуванню, оскільки воно прийняте приватним нотаріусом Кузьменко Ю.В. з порушенням вимог пункту 2 частини третьої ст. 10, пункту 4 частини першої, частини другої статті 24 Закону, абзацу першого пункту 12, абзацу другого пункту 77 Порядку № 1127. 14. Крім того, згідно з пунктом 4 частини сьомої статті 37 Закону у разі задоволення скарги на рішення у сфері державної реєстрації прав Міністерство юстиції України приймає рішення про, зокрема, тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав. 15. Зважаючи на встановлений факт порушення й оцінюючи його ступінь та характер Міністерство юстиції виходить із того, що застосування до приватного нотаріуса заходів реагування у вигляді тимчасового блокування або анулювання доступу до Державного реєстру прав, має бути необхідним й достатнім для попередження нових порушень та зловживань у сфері державної реєстрації прав. А тому з огляду на вказану мету ґрунтуючись на принципах справедливості та співмірності заходи реагування повинні бути пропорційними характеру встановлених порушень. 16. Водночас згідно із статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та норм Цивільного кодексу України, право власності є непорушним, а враховуючи те, що державна реєстрація прав власності є гарантією непорушності цього права, то умисне або недбале здійснення державним реєстратором своїх повноважень, що має наслідком порушення конституційних прав громадян або прав інших суб?єктів цивільно-правових відносин беззастережно погребує вжиття відповідних заходів реагування. 17. Відтак, встановлення факту прийняття приватним нотаріусом Кузьменко Ю.В неправомірного рішення, з урахуванням його характеру та наслідків, які фактично призвели до порушення прав скаржника, є підставою для застосування відповідного заходу реагування у вигляді тимчасового блокування приватному нотаріусу [PERSON] доступу до Державного реєстру прав строком на 1 (один) місяць. 18. На підставі оскаржуваного рішення приватним нотаріусом Азаровою Н.I. внесено запис про право власності на нежитлову будівлю № 47620342 за [PERSON] на підстав посвідченого нею договору купівлі-продажу від 17.08.2022, зареєстрованого в реєстрі за № 271. 19. Відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 9 Порядку розгляду скарг на рішення, дії а бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128), під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Колегія встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема, шляхом перевірки відомостей, що містяться, зокрема, в Державному реєстрі прав разі необхідності випробовує документи (інформацію) і вирішує, чи можливо понов порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним скарзі у сфері державної реєстрації, які рішення підлягають скасуванню або які дії, випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню. 20. Оскаржуване рішення 2 прийняте приватним нотаріусом Азаровою Н.I. внаслідок неправомірної державної реєстрації права власності за [PERSON] на нежитлову будівлю 1 приватним нотаріусом Кузьменко IО.В. 21. Отже, оскаржуване рішення 2 підлягає скасуванню як похідне від прийнято порушеннями оскаржуваного рішення 1. 22. Під час дії воєнного стану та з урахуванням вимог, встановлених пунктом 10 Порядку № 1128, за 15 днів (дата публікації оголошення 06.01.2023) до дня засідання колегії на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України було забезпечено оприлюднення інформації про дату засідання розгляду даної скарги та додатково повідомлено зазначену інформацію скаржнику, приватним нотаріусам Кузьменко Ю.В., Азаровій Н.I. засобами електронної пошти. 23. Абзацом п`ятим пункту 10 Порядку №1128 регламентовано, що розгляд скарг у сфері державної реєстрації під час дії воєнного стану проводиться без участі скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін?юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів (далі - заінтересовані особи). 24. Після повідомлення про розгляд скарги до Міністерства юстиції України надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами скарги від приватного нотаріуса Кузьменко Ю.В. від 20.01.2023 (вх. № СК-186-23 від 23.01.2023), відповідь на яке надано листом Міністерства юстиції України від 23.01.2023 № 8179/33.2.1/33-23. 25. Пунктом 12 Порядку № 1128 передбачено, що заінтересовані особи мають право подавати письмові пояснення по суті скарги у сфері державної реєстрації, які обов`язково приймаються Колегією до розгляду. 26. Однак, до Мін?юсту після призначення колегіального розгляду пояснень від заінтересованих осіб не надходило. 27. Таким чином, скарга підлягає задоволенню. З вищезазначеного висновку встановлено, що останній був підписаний усіма членами комісії 08.02.2023. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №425168275 від 02.05.2025 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 80000000000:79:364:0020, 19.02.2018 зареєстровано за Державою України в особі Міністерства оборони України. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №425168275 від 02.05.2025 право власності на комплекс будівель, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка з кадастровим номером 80000000000:79:364:0020, 07.05.2019 зареєстровано за Державою України в особі Міністерства оборони України. Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Процедура розгляду скарги по суті визначена статтею 37 Закону України «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» та Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 (далі - Порядок № 1128). У пункті 2 Порядку № 1128 встановлено, що для забезпечення розгляду скарг суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, положення та склад яких затверджуються Мін`юстом або відповідним територіальним органом. До повноважень комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації належить розгляд скарги по суті, встановлення наявності чи відсутності обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У пункті 10 Порядку № 1128 передбачено, що для забезпечення можливості участі у колегіальному розгляді скарги у сфері державної реєстрації скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів (далі - заінтересовані особи), або надання зазначеними особами письмових пояснень по суті скарги Мін`юст чи відповідний територіальний орган не пізніше ніж за два дні, а під час воєнного стану - за 15 днів до дня засідання колегії забезпечує оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті інформації про дату, час і місце такого засідання, а під час воєнного стану - про дату засідання, та додатково повідомляє зазначену інформацію заінтересованим особам засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел). Інформація про дату, час і місце засідання колегії, що проводиться після відкладення розгляду скарги або для повторного розгляду скарги у визначених законодавством випадках, не оприлюднюється, якщо колегією не прийнято рішення про інше. Відсутність заінтересованих осіб під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально не є перешкодою для її розгляду. Розгляд скарг у сфері державної реєстрації колегіально під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", проводиться з урахуванням обмежень, встановлених відповідним рішенням Кабінету Міністрів України. Розгляд скарг у сфері державної реєстрації під час дії воєнного стану проводиться без участі заінтересованих осіб. У пункті 13 Порядку № 1128 передбачено, що за результатом розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально колегія формує висновок про те, чи: 1) встановлено наявність порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту; 2) підлягає скарга у сфері державної реєстрації задоволенню (в повному обсязі чи частково (з обов`язковим зазначенням в якій частині) шляхом прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішень, передбачених законом. Відповідно до п. 9 розділу III наказу Міністерства юстиції України від 09.01.2020 №71/5 «Про затвердження Положення про Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб?єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції» (далі - Положення про Колегії) за результатом розгляду скарги Колегія шляхом голосування приймає рішення, що оформлюється відповідним висновком. Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більше половини від кількості членів Колегії, присутніх на відповідному засіданні. Якщо половина від кількості членів Колегії, присутніх на відповідному засіданні, проголосувала за рішення, а решта проголосувала проти або утрималася, рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосував головуючий на засіданні. Висновок Колегії має містити: дату та місце проведення засідання Колегії; перелік членів Колегії, які брали участь у засіданні, на якому прийнято рішення за результатом розгляду скарги; реквізити та суть скарги; рекомендації щодо задоволення (відмови у задоволенні) скарги; мотиви рішення Колегії у стислому викладенні; мотиви рішення Колегії у розгорнутому викладенні, зокрема відомості про наявність (відсутність) обставин, які мають значення для розгляду скарги, та відомості про наявність (відсутність) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, що оскаржуються; результати голосування («за», «проти», «утримався») членів Колегії. Висновок Колегії підписують усі члени Колегії, які брали участь у засіданні, на якому прийнято рішення за результатом розгляду скарги. Якщо внаслідок звільнення члена Колегії, який брав участь у відповідному засіданні Колегії, його тимчасової непрацездатності або з інших причин, пов`язаних з відповідним членом Колегії, висновок Колегії не може бути ним підписаний, у висновку зазначається причина такого непідписання. Якщо через відповідні причини кількість членів Колегії, які підписали висновок, є меншою ніж кількість, необхідна відповідно до абзацу другого цього пункту для прийняття Колегією рішення, Мін`юст, відповідний територіальний орган забезпечує новий розгляд скарги Колегією в іншому складі. Згідно зі статтею 77 ЗК України землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати лише в державній власності. Навколо військових та інших оборонних об`єктів у разі необхідності створюються захисні, охоронні та інші зони з особливими умовами користування. Порядок використання земель оборони встановлюється законом. Особливості відчуження земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого військового майна, що підлягають реалізації, та земельних ділянок, які вивільняються у процесі реформування Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, встановлюються законом. Кошти, отримані від відчуження таких земельних ділянок, зараховуються до Державного бюджету України та використовуються виключно на потреби оборони відповідно до кошторису Міністерства оборони України у порядку, визначеному Бюджетним кодексом України. Земельні ділянки, що належать до земель оборони, використовуються виключно згідно із Законом України "Про використання земель оборони", про що вказано у ч. 5 ст. 20 ЗК України. Землі оборони належать до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність (пункт "в" частини четвертої статті 84 ЗК України). Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом (частина друга статті 84 ЗК України). Відповідно до ст. 1 Закону України "Про використання земель оборони" землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України. Згідно з ч. 1, 4 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Відповідно до ст. ст. 316, 317 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частинами першою та другою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. За ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно зі ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку. Частиною 4 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Таким чином, для реалізації права на забудову відповідної земельної ділянки особа зобов`язана у встановленому законом порядку набути право власності або користування на неї. Пунктом 1 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (надалі - Порядок № 1127), передбачено, що він визначає умови, підстави та процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав. Відповідно до п. 40 Порядку № 1127 (в редакції на час проведення реєстрації) державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених ст. 27 Закону та цим Порядком. Пунктом 41 Порядку № 1127 (в редакції на час проведення реєстрації) визначено, що для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подається вичерпний перелік документів, в тому числі документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна та документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалась в Єдиному реєстрі документів. У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі. Документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник у поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки. Пунктом 42 Порядку № 1127 (в редакції на час проведення реєстрації) визначено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна та документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на житловий будинок збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. Частиною 5 ст. 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що адреса (крім реквізиту, визначеного п. 10 ч. 4 цієї статті) присвоюється, змінюється, коригується, анулюється: виконавчим органом сільської, селищної, міської ради - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради; місцевою державною адміністрацією - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку не поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради, а також у разі неприйняття органом з присвоєння адреси рішення про присвоєння, зміну, коригування, анулювання адрес можуть делегуватися виконавчих органам районних в місті рад. Так, відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на час проведення реєстрації) у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав заявником є власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ним особи. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є, серед іншого, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, а також їх внесення до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону. Право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності чи інше речове право на земельну ділянку, на якій вони розташовані. Пунктами 1, 2 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться у документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведено реєстраційні дії. Положеннями ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. При цьому, п. 4 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що одним з етапів проведення державної реєстрації прав є перевірка документів та/або відомостей із Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Порядок проведення державної реєстрації прав встановлено ст. 18 Закону. Так, після прийняття документів для державної реєстрації прав та їх перевірки, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав) та відкриває розділ в Державному реєстрі прав та/або вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав. Згідно з ч.2 ст.18 Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. За ч. 4 ст. 18 Закону державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Згідно зі ст. 2 Закону заявником є власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення органів державної влади або органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або користування (постійне користування, оренду, користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), сервітут) можуть прийматися за відсутності державної реєстрації права власності держави чи територіальної громади на таку земельну ділянку в Державному реєстрі прав. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація похідного речового права на земельну ділянку, право власності на яку виникло та оформлено в установленому порядку до 1 січня 2013 року, здійснюється одночасно з державною реєстрацією права власності на таку земельну ділянку (крім випадків, коли право власності на таку земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав) на підставі заяви про державну реєстрацію прав. Державна реєстрація права власності на земельну ділянку у разі подання заяви про державну реєстрацію прав набувачем похідного речового права на таку земельну ділянку може здійснюватися без подання заявником документа, на підставі якого виникло право власності, за умови наявності інформації про зареєстровану земельну ділянку в Державному земельному кадастрі та до моменту автоматизованого перенесення до Державного реєстру прав записів (відомостей) про речові права та обтяження на земельні ділянки з Державного реєстру земель. Особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, встановлені статтею 31 Закону. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність (ч. 1 ст. 31 Закону). Судом встановлено, що 15.07.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузьменко Ю.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №47357324, яким зареєстровано право власності за [PERSON] на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 26118788800000) - нежитлова будівля, загальною площею 298,5 кв.м за адресою: [ADDRESS] . Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 18.07.2022 №64214219, підстава для державної реєстрації: довідка до технічного паспорту, серія та номер 44033-д, виданий 08.07.2022, видавник ТОВ «Бюро літер «М»; технічний паспорт, серія та номер: TI01:9075-0341-6331-5776, виданий 10.07.2022, видавник ЄДЕСББ. 17.08.2022 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі - продажу, нежитлової будівлі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Азаровою Н.I. за реєстровим №271, яка прийняла рішення про проведення державної реєстрації право власності за №64524017 за відповідачем на придбаний ним у [PERSON] об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 26118788800000). Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:79:364:0068) у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутнє. Міністерство оборони України оскаржило до Міністерства юстиції України реєстраційні дії, проведені приватними нотаріусами Київського міського нотаріального округу Кузьменко Ю.В. та [PERSON] , за рішенням яких від 18.07.2022 №64214219, була проведена державна реєстрацію права приватної власності на спірне приміщення за [PERSON] та за рішенням яких від 17.08.2022 №64524017 проведено державну реєстрацію права приватної власності на це ж спірне приміщення за [PERSON] . Наказом Міністерства юстиції України від 16.02.2023 № 632/5 скаргу Міністерства оборони України від 30.12.2022 № 407/1495 задоволено, на підставі висновку центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб?єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 24.01.2023 (зроблений за результатами розгляду скарги Міністерства оборони України від 30.12.2022 № 407/1495, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.01.2023 за № СК-36-23) скасовано рішення від 18.07.2022 №64214219, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузьменко Ю.В., та рішення від 17.08.2022 № 64524017, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Азаровою Н.І., З вищезазначеного висновку встановлено, що він був підписаний усіма членами комісії 08.02.2023. Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що він є добросовісним набувачем нежитлової будівлі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та не погоджується з наказом Міністерства юстиції України № 632/5 від 16.02.2023, оскільки під час розгляду скарги була порушена процедура її розгляду. Суд зауважує, що відповідачем, при розгляді скарги Міністерства оборони України, було дотримано всі вимоги порядку № 1128, повідомлено приватних нотаріусів та скаржника засобами електронної пошти, а також шляхом відповідних телефонограм. Також сторонами не заперечується, що відповідачем на офіційному веб-сайті було опубліковано оголошення про надходження вищезазначеної скарги Міністерства оборони України із зазначенням дати, місця та часу розгляду зазначеної скарги. Доводи позивача щодо його неналежного повідомлення про дату, місце та час розгляду скарги судом до уваги не приймаються, оскільки п. 10 Порядку № 1128 передбачено, що Мін`юст додатково повідомляє інформацію заінтересованим особам засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел). Разом з тим, як встановлено зі скарги, у ній не була зазначена електронна пошта позивача та інші засоби зв`язку з ним, а тому опублікування оголошення про надходження скарги на офіційному веб-сайті Міністерства оборони України суд вважає належним повідомлення позивача про розгляд вищезазначеної скарги. Доводи позивача щодо несвоєчасно підписання висновку Центральною комісією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб?єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 24.01.2023, суд відхиляє, оскільки Положення про комісію не містить жодних вимог та обов`язку підписання висновку членами комісії негайно після розгляду скарги. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності необхідним є передусім встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18). Подібний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18), а також у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 № 925/1121/17, від 17.04.2019 № 916/675/15, від 22.12.2021 № 917/1970/20, від 10.11.2021 № 911/2216/19, від 10.11.2021 № 916/1988/20, від 04.11.2021 № 725/3303/16-ц, від 04.11.2021 № 927/934/20, тобто є сталою правовою позицію касаційного суду. Як встановлено судом, реєстрація за [PERSON] права власності (з відкриттям розділу) на майно (нежитлову будівлю) загальною площею 298,5 кв.м за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 26118788800000, здійснена на підставі рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 18.07.2022 №64214219, підстава для державної реєстрації: довідка до технічного паспорту, серія та номер 44033-д, виданий 08.07.2022, видавник ТОВ «Бюро літер «М»; технічний паспорт, серія та номер: TI01:9075-0341-6331-5776, виданий 10.07.2022, видавник ЄДЕСББ. Разом з тим, технічний паспорт є лише документом, яким оформлюється технічна інвентаризація об`єкта, та який свідчить про фактичний стан нерухомості (площу, поверховість тощо). При цьому, технічний паспорт не є правовстановлюючим документом, а відтак не може слугувати самостійною підставою для здійснення державної реєстрації. Довідка, складена на підставі проведеної технічної інвентаризації, також не є правовстановлюючим документом чи будь-яким іншим документом, який надає підстави для проведення реєстраційних дій щодо об`єкта нерухомості. Водночас, будь-які документи, що відповідно до вимог законодавства засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та документи, що підтверджують присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, в матеріалах справи відсутні. Речові права на земельну ділянку площею 298,5 кв.м по [ADDRESS] , на якій розташовано нежитлова споруда, за [PERSON] та/або за [PERSON] також не зареєстровані. За відсутності законних підстав для здійснення державної реєстрації за [PERSON] права власності на нежитлову будівлю по [ADDRESS] , сама по собі державна реєстрація не свідчить про виникнення прав власника на вказане нерухоме майно. Отже, з огляду на приписи ст. 41 Конституції України, ст. 328 та ч. 2 ст. 331 ЦК України, [PERSON] не набував права власності та не був законним власником майна за адресою: [ADDRESS] , а отже не мав законних прав її відчужувати. Крім того, матеріали справи не містять жодних відомостей, що спірному об`єкту нерухомого майна присвоювалась в установленому законом порядку адреса: [ADDRESS] . Інститут реєстрації права власності - це за своєю суттю є підтвердження державою права власності на майно за відповідною особою. При цьому, держава наділена повноваженнями підтвердити таке право особи виключно у тому випадку, якщо ця особа набула майно у власність законно. Набуття особою у власність майна в обхід закону та надання державі документів, які не відповідають вимогам законодавства з метою ведення держави в оману задля реєстрації права власності на майно, не може свідчити про правомірне набуття особою майна у власність, а відтак є підставою для скасування відповідної державної реєстрації на це майно. [PERSON] , зареєструвавши право власності на нежитлову будівлю, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , жодного речового права на неї не мав. Оскільки [PERSON] не набував права власності на спірне майно, то останній також не мав права у подальшому його відчужувати шляхом укладання договорів купівлі-продажу з [PERSON] , а тому в останнього, жодного речового права на нежитлову будівлю також не виникло. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що доводи позивача не знайшли належного та обґрунтованого підтвердження, а оспорюваний наказ відповідача № 632 від 16.02.2023 був прийнятий з дотриманням норм чинного законодавства та в межах наданих повноважень. Доводи сторін, які не узгоджуються із зазначеними вище висновками, суд відхиляє. Отже, вимоги про скасування наказу Міністерства юстиції України № 632 від 16.02.2023 не підлягають задоволенню. Суд зазначає, що вимога зобов`язати Міністерство юстиції України відновити наступні реєстраційні дії щодо нерухомого майна (реєстраційний номер 2611878880000): державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.07.2022 №64214219, прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузьменко Юлією Володимирівною, за яким право власності на нежитлову будівлі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] та державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.08.2022 №64524017, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Азаровою Наталією Ігорівною, за яким право власності на нежитлову будівлі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] є похідною та залежить від задоволення позовної вимоги про скасування наказу Міністерства юстиції України № 632 від 16.02.2023 (основної вимоги). Оскільки суд дійшов висновку про залишення без задоволення основної позовної вимоги, то відсутні підстави для задоволення похідних вимог. Крім того, слід відзначити, що за принципом диспозитивності визначення відповідачів, предмета і підстав позову є правом позивача, а суд у цивільному судочинстві не вправі з власної ініціативи залучати іншого відповідача / співвідповідача до участі у справі. Водночас установлення належності відповідачів є обов`язком суду, який той виконує під час розгляду справи, навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає, та має ґрунтуватися передусім на аналізі природи спірних правовідносин і позовних вимог. Визначення в позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) повинне відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріальних правовідносин, тобто особа, за рахунок якої можна задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача. Задля остаточного вирішення спору і захисту порушеного права за результатами судового розгляду справи сторонами в судовому процесі мають бути саме сторони у спірних матеріальних правовідносинах, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення. Судом встановлено, що відповідач ухвалив оспорюваний наказ за результатами розгляду скарги Міністерства оборони України, яке обґрунтувало її тим, що наявність зареєстрованого права власності на об`єкт нерухомого майна за [PERSON] та [PERSON] порушує його права як власника цього майна. Отже, у цьому спорі вирішуватиметься юридична доля майнових прав та інтересів Міністерства оборони України, а тому виходячи з правової природи спірних відносин, до цієї юридичної особи також мають бути звернуті матеріально-правові вимоги позивача. Міністерство юстиції України не може бути єдиним відповідачем у цьому випадку незалежно від доводів та підстав позову, оскільки з ним у позивачів відсутній спір про речові права на спірну нежитлову будівлю. Міністерство оборони України до участі в цій справі як співвідповідач не залучалось, що свідчить про неналежний суб`єктний склад. Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача не підлягають стягненню судові витрати, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено у позовному обсязі.

Outcome: dismissed