Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

25.12.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (далі - ТОВ «Свеа Фінанс») звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі - ТОВ «Лінеура Україна») та [PERSON] був укладений договір №2387279 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого товариство надало позичальнику кредит на суму 8900грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору. 15.07.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (далі - ТОВ «Росвен Інвест Україна»), назву якого змінено на ТОВ «Свеа Фінанс», укладений договір факторингу за №2-15072022, відповідно до умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, у тому числі і до відповідача за кредитним договором №2387279 від 21.09.2021. Станом на дату звернення до суду з позовною заявою позичальник належним чином свої договірні зобов`язання не виконав, через що утворилась заборгованість за вказаним договором в загальному розмірі 22385,50грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8900 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 13485,50грн. Посилаючись на викладені обставини, ТОВ «Свеа Фінанс» просило стягнути на його користь з відповідача вказану заборгованість, а також сплачений судовий збір. Ухвалою від 05.01.2026 позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначені строки подачі заяв по суті. Ухвалою від 21.01.2026 розгляд справи відкладений через неявку відповідача. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про місце, день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов та докази на спростування доводів позивача відповідач суду не надав. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності вказаних вище осіб за наявними в ній доказами. Ухвалою суду від 18.02.2026 постановлено проводити заочний розгляд справи. Оскільки учасники справи на судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Частина 1 статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України). Зобов`язання виникають з підстав, передбачений ст.11 ЦК України, зокрема із договорів. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. При цьому, в ч.1 ст.207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Механізм укладення електронного договору, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законами України «Про електронну комерцію», «Про електронний цифровий підпис»(в редакції, чинній на час укладення кредитного договору). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень ч.3, ч.4, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України Про електронну комерцію). Отже, з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладення в електронному виді через інформаційно-телекомунікаційну систему позичальника можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. З огляду на матеріали справи, 21.09.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладений договір за №2387279 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого сума кредиту узгоджена в розмірі 8900 грн, строк кредиту 15 днів, стандартна процентна ставка 1,90% в день, знижена процентна ставка 1,90% в день, орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою за весь строк кредиту 44565,90% річних, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору за стандартною або зниженою ставкою 11436,50грн. Згідно з п.3.1 договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Також сторони домовилися, що у випадку, якщо у клієнта на дату закінчення строку кредитування (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, та клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до пунктів 4.1.1-4.1.6 договору, застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати кредиту (пункт 4.2.1 договору). При цьому згідно з пунктом 4.2.5 договору загальна кількість автопролонгацій не може перевищувати 120 календарних днів, після спливу яких настає обов`язок повернення усієї суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Вказаний договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Т930 21.09.2021 о 19:02:22. Разом з кредитним договором відповідачем також підписаний Паспорт споживчого кредиту. Грошові кошти у сумі 8900грн на виконання умов кредитного договору перераховані на картковий рахунок № [NUMBER] , який був наданий відповідачем, номер транзакції в системі iPay.ua - 109880495, ТОВ «Універсальні платіжні рішення» на підставі укладеного з ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» договору на переказ коштів від 12 березня 2019 року № ФК-П-19/03-01. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №2387279 про надання коштів на умовах споживчого кредиту заборгованість відповідача складає 22385,50грн., з яких 8900грн заборгованість по тілу кредиту та 13485,50грн за відсотками. Викладене вище свідчить про те, що сторони договору узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, розмір процентів за користування кредитними коштами, умови продовження строку, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення такого електронного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису. Разом із тим, відповідачем обов`язки по своєчасному поверненню передбачених кредитним договором платежів виконувались неналежним чином. Наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору. Відповідач наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості не спростував, свій розрахунок не надав. Докази про те, що персональні дані відповідача (копія паспорта, картка фізичної особи-платника податків, інша особиста інформація тощо) були використані первісним кредитором чи іншими особами для укладення кредитного договору від його імені, суду не надані. Статтею 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні. За однією з таких підстав кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передавання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, ст.516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним договором або законом. 15.07.2022 ТОВ «Росвен Інвест Україна», (новий кредитор) та ТОВ «Лінеура Україна» (первісний кредитор) уклали договір факторингу №2-15072022, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору факторингу у порядку та строки встановлені договором факторингу. Відповідно до витягу з реєстру боржників №1, який є додатком №1 до вказаного договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідача за договором №2387279 в сумі 22385,50грн., з яких 8900грн заборгованість по тілу кредиту та 13485,50грн за відсотками. Рішенням від 25.03.2024 №1 назва Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» змінена на Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа фінанс». Відповідно до ст.ст.611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Позичальник свої зобов`язання з повернення кредиту та процентів за користування кредитними коштами жодному з кредиторів не виконував, через що виникла заборгованість. Викладе вище свідчить проте, що позов обґрунтований та належить задоволенню у повному обсязі. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідачки на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved