Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

Зміст позовних вимог Представник позивачки [PERSON] у жовтні 2025 року звернувся до суду в інтересах [PERSON] із указаним позовом, який мотивував тим, що позивачка є спадкоємицею за законом після смерті брата - [PERSON] . Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на все належне йому майно, у тому числі на жилий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами та земельними ділянками, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Охтирського районного нотаріального округу Гребіника О.Д. з питання оформлення своїх спадкових прав, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю документів, які посвідчують належність спадкодавцю спадкового майна житлового будинку та земельних ділянок. Спірне домоволодіння належить спадкодавцю на підставі рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 02.12.1992 у справі № 2-364/1992. Позивачка є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] . Однак у зв`язку з неможливістю отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, позивачка вимушена звернутися до суду. Посилаючись на зазначені обставини представник позивача просить суд 1) визнати за [PERSON] у порядку спадкування за законом після [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . 2) визнати за [PERSON] право на завершення приватизації та отримання на своє ім`я правовстановлюючого документа на земельну ділянку орієнтовною площею 1000 кв.м., яка передана у приватну власність [PERSON] рішенням виконавчого комітету Тростянецької міської ради №331 від 20.10.1993 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам», та розташована за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у м. Тростянець, Сумської області. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 21.10.2025 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання на 20.11.2025. Ухвалою суду від 20.11.2025 залучено до участі у справі співвідповідачем [PERSON] . Розгляд справи відкладено до 18.12.2025. Ухвалою суду від 18.12.2025 закрито підготовче провадження у вказаній справі, призначено до судового розгляду на 14.01.2025. Протокольною ухвалою суду від 14.01.2025 розгляд справи відкладено до 04.02.2026 у зв`язку з першою неявкою відповідача [PERSON] 04.02.2026 розгляд справи відкладено до 11.02.2026 у зв`язку з відсутністю електропостачання. Представник позивачки [PERSON] подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив задовольнити. Судові витрати просив залишити за позивачем. Від представниці Тростянецької міської ради надійшла заява про розгляд справи без участі сторони відповідача. [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву, у якій вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти винесення рішення. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням частини 2 статті 247 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Фактичні обставини справи встановлені судом та мотиви суду Судом установлено, що [PERSON] народилася [INFO] у м. Тростянець Сумської області, батьками якої зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Тростянецького району Сумської області [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20.08.1994. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 17). Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00051197877 від 14.05.2025 підтверджує, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). Отже, позивачка [PERSON] є сестрою спадкодавця [PERSON] . Відповідно до рішення Тростянецького районного народного суду від 02.12.1992 № 2-364/1992 встановлено факт прийняття спадщини [PERSON] та визнано за ним право власності на домоволодіння, розташоване у [ADDRESS] (а.с. 10). Сучасна назва - [ADDRESS] . Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14.05.2025 виданого Тростянецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції [PERSON] помер [INFO] у м. Тростянець Охтирського району Сумської області (а.с. 8). Постановою приватного нотаріуса Охтирського районного нотаріального округу Гребіника О.Д. від 18.09.2025 відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок та земельні ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , оскільки відсутні документи, які посвідчують належність спадкодавцю спадкового майна (а.с. 9). Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ураховуючи, що приватним нотаріусом, відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, позивачка обґрунтовано звернулася до суду. Відповідно до повідомлення та інформаційної довідки із Спадкового реєстру №83051818 від 28.10.2025, наданих державним нотаріусом Другої охтирської державної нотаріальної контори Воропай В.В., після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа заведена у приватного нотаріуса Гребіник О.Д (а.с. 31-32). Відповідно до повідомлення та інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №83293625 від 18.11.2025 та №83293656 від 18.11.2025, наданих приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу Гребіником О.Д., після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа заведена 20.03.2025 за № 33/2025 на підставі заяви [PERSON] та [PERSON] . Заповітів від імені [PERSON] не посвідчено (а.с. 36-38). Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частини 1 статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин 1, 2 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Згідно із частиною 1 статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до частини 1 статті 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Згідно із частиною 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи установлені судом обставини та вимоги викладеного чинного законодавства, суд вважає, що позивачка, як спадкоємець за законом після смерті брата [PERSON] має право на спадкування належного останньому спірного нерухомого майна. Зважаючи на відмову нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, суд вважає за можливе визнати за позивачкою у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельні ділянки, які розташовані по [ADDRESS] . Отже, позивачка прийняла спадщину після смерті брата за законом, інший спадкоємець - [PERSON] подав заяву, у якій позовні вимоги визнав у повному обсязі. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, зміни черговості одержання права на спадкування. Позивачка належить до другої черги спадкоємців за законом. Відповідач [PERSON] не належить до близьких родичів спадкодавця і не бере участь у спадкуванні за наявності спадкоємців вищої черги. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. [PERSON] повідомив, що на момент смерті спадкодавця позивачка не бажала брати участь в організації поховання померлого і ці витрати взяв на себе [PERSON] , як єдиний родич: сплатив за ритуальні полуги, поминальний обід, вивіз сміття з подвір`я, бо померлий вів асоціальний спосіб життя. Позивачка у підготовці поховання ні фінансової, ні організаційної участі не брала. На той момент казала, що у прийнятті спадщини не зацікавлена. Тому, [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини. Після чого позивачка свою думку змінила і теж подала заяву про прийняття спадщини. [PERSON] не заперечував проти прийняття спадщини позивачкою, як ближчою родичкою, проте вважав, що з її боку було б справедливим компенсувати понесені ним витрати на поховання. [PERSON] також підтвердив відсутність належно оформлених документів на спадкове майно. Що стосується питання приватизації земельних ділянок, суд зазначає таке. Відповідно до повідомлення Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру в Сумській області від 23.09.2025 за № 1839/15-25 за обліковими даними станом на 01.01.2013 державні акти на право (приватної) власності на земельні ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] не зареєстровано (а.с. 12). Разом з тим, згідно з відповіддю Тростянецької міської ради від 09.10.2025 № 0910/7 повідомлено, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] рішенням виконавчого комітету Тростянецької міської ради № 331 від 20.10.1993 передана у приватну власність [PERSON] (а.с. 13). Отже, судом встановлено, що указана земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Відповідно до частин 1, 4 статті 116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян в межах норм, провадиться один раз по кожному виду використання. Виходячи з вимог частини 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, в тому числі для ведення особистого селянського господарства. Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, із аналізу якого вбачається, що процедура приватизації розпочинається після надання громадянину дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органом державної влади або місцевого самоврядування, який надає відповідні дозволи. Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Частиною 3 статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. Згідно з пунктом "г" частини 1 статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідний правовий висновок викладений також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18). Отже, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не оформив на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкодавці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкодавцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації. Відтак, до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Це право не залежить від наявності у спадкоємця особистого права на приватизацію землі. Право на завершення приватизації та отримання указаної земельної ділянки у власність, яке належало померлому [PERSON] на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок його смерті. Це право в порядку спадкування перейшло до позивачки. Таким чином, враховуючи викладене та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що спадкові права позивачки як єдиного спадкоємця після смерті брата, підлягають судовому захисту шляхом визнання за нею права власності на житловий будинок та права на завершення приватизації земельної ділянки та отримання на своє ім`я правовстановлюючого документа на дану земельну ділянку. Отже, позов підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved