Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №670243972 від 25.02.2020 у розмірі 25 608 грн 02 коп., яка складається з: 11 212,90 грн заборгованість по тілу кредиту; 14 395,12 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог 25.02.2020 товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір №670243972. Кредитний договір укладений у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Тобто договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора 5R94W8VR. Таким чином, товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свій обов`язок та перерахувало відповідачу грошові кошти у розмірі 13 900 грн на банківську картку відповідача №4149-62ХХ-ХХХХ-6339, яку відповідач вказала у заявці при укладанні кредитного договору. 28.11.2018 між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01. Отже, товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» передало (відступило) товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» належні йому права вимоги, а товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» прийняло належні товариству з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №81 від 01.06.2020 до товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №670243972 від 25.02.2020 року. 05.08.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 від товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №670243972 від 25.02.2020 року. 04.06.2025 товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Онлайн Фінанс» та товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» уклали договір факторингу №04/06/25-Ю, відповідно до умов якого товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено товариству з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» право грошової вимоги до боржників, які зазначені в реєстрі. Відповідно до реєстру боржників №б/н від 04.06.2025 до товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №670243972 від 25.02.2020 року. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконала та не виконує свого зобов`язання, після відступлення позивачу права грошової вимоги не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. Таким чином, відповідач [PERSON] має непогашену заборгованість перед товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» за кредитним договором №670243972 від 25.02.2020 у розмірі 25 608 грн 02 коп., яка складається з: 11 212,90 грн заборгованість по тілу кредиту; 14 395,12 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Рух справи у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.08.2025 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі посилаючись на обставини, які зазначені в позові, просив задовольнити та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилась, повідомлялась, шляхом направлення судових повісток, причини неявки суду не відомі, будь-яких заяв або клопотань до суду не надходило. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.1, 2 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи зазначене, суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування 25.02.2020 товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір №670243972. Кредитний договір укладений у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Тобто договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора 5R94W8VR. Відповідно до ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст.207 ЦК України Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК україни, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», такі електронні правочини, а також електронні правочини, щодо яких сторони домовилися про підписання, мають бути підписані за допомогою електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису або іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Одночасно з підписанням договору, товариство відправило на електронну адресу, вказану відповідачем у заявці на кредит, електронного листа з повідомленням про успішне підписання кредитного договору та вкладеним в нього примірником електронного договору, у формі що унеможливлює зміну його змісту. Отже, заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свій обов`язок та перерахувало відповідачу грошові кошти у розмірі 13 900 грн на банківську картку відповідача №4149-62ХХ-ХХХХ-6339, яку відповідач вказала у заявці при укладанні кредитного договору. 28.11.2018 між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01. Отже, товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» передало (відступило) товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» належні йому права вимоги, а товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» прийняло належні товариству з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №81 від 01.06.2020 до товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №670243972 від 25.02.2020 року. 05.08.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 від товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №670243972 від 25.02.2020 року. 04.06.2025 товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Онлайн Фінанс» та товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» уклали договір факторингу №04/06/25-Ю, відповідно до умов якого товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено товариству з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» право грошової вимоги до боржників, які зазначені в реєстрі. Відповідно до реєстру боржників №б/н від 04.06.2025 до товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №670243972 від 25.02.2020 року. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може був замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином, (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлене договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відстутшення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконала та не виконує свого зобов`язання, після відступлення позивачу права грошової вимоги не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. Таким чином, відповідач [PERSON] має непогашену заборгованість перед товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» за кредитним договором №670243972 від 25.02.2020 у розмірі 25 608 грн 02 коп., яка складається з: 11 212,90 грн заборгованість по тілу кредиту; 14 395,12 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. На підставі вищевикладених обставин, судом встановлено, що банком були виконані умови договору, надано відповідачу кредит, разом з тим, відповідачем доказів сплати суми заборгованості за кредитним договором суду не надано, заперечень щодо розміру позовних вимог також не надано, відзив на позов не надійшов, клопотань щодо витребування доказів на спростування позовних вимог не заявлено. Таким чином, зваживши у сукупності надані позивачем докази по справі, суд приходить до висновку, що відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань, доводи позивача відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо стягнення на користь позивача витрат за правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Пунктами 1, 2 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 13 000 грн. До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача були надані наступні документи: копія договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025; копія додаткової угоди №25770514302 до договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025; копія акту прийому-передачі наданих послуг з детальним описом виконаних робіт; копія свідоцтва про право на занняття адвокатською діяльністю; копія доручення; копія ордеру. Згідно п.1 ч.2 ст.137 та ч.8 ст.141 ЦПК України витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, Верховним Судом у постановах від 02.12.2020 року у справі №317/1209/19, від 03.02.2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі №753/1203/18. Таким чином, суд приходить до висновку, що надані стороною позивача документи є належними та достатніми доказами на підтвердження витрат, які позивач поніс на оплату професійної правничої допомоги у цій справі. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц. Верховний Суд у постанові від 25 липня 2023 року у справі №340/4492/22 прийшов до висновку, що наявність або відсутність заперечень процесуального опонента проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення лише для розв`язання питання про співмірність судових витрат на правову допомогу, заявлених до відшкодування. Водночас, це не впливає на обов`язок перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим критеріям. З урахуванням встановлених обставин, на думку суду у даному випадку розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7 000 грн, не відповідає критеріям обґрунтованості та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову у розумінні приписів п.4 ч.4 ст.137 ЦПК України та є не співмірним з огляду на те, що предмет спору в цій справі не є складним, та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів також не є значними, розгляд справи відбувся у спрощеному провадженні, та представником позивача було подано клопотання про розгляд справи без його участі, а тому суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правову допомогу у розмірі 3000 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позовні вимоги останнього про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: partial