Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом та уточнивши позовні вимоги просить стягнути з АТ «Українська залізниця» на її користь одноразову матеріальну допомогу в розмірі трьох середньомісячних заробітків в сумі 38481,99 грн.; матеріальну допомогу на оздоровлення за 2023, 2024 роки в сумі 34272 грн.; грошову винагороду з нагоди ювілею в сумі 6845 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 93895,47 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона працювала на посаді оператора станційного технологічного центру оброблення поїзної інформації та перевізних документів служби роботи станцій регіональної філії «Південно-Західна залізниця», який є одним з підрозділів акціонерного товариства «Українська залізниця» 14 років 4 місяці 20 днів, звідки звільнилась 10.04.2025 року за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком (на підставі статті 38 КЗпП України). Відповідно до статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Роботодавцем не було дотримано вимоги статті 116 КЗпП України, так як з нею не проведено остаточного розрахунку в день її звільнення (10.04.2025 року), як того вимагає чинне в Україні трудове законодавство, зокрема їй не були виплачені належні та гарантовані до виплати їй кошти відповідно до норм діючого у регіональній філії «Південно-Західна залізниця» колективного договору, зокрема: одноразова матеріальна допомога в розмірі трьох середньомісячних заробітків, грошова винагорода в розмірі посадового окладу з нагоди ювілею (60 років), матеріальна допомога на оздоровлення за 2023 та 2024 роки. Оскільки з нею не було проведено остаточного розрахунку в день її звільнення, як того вимагає стаття 116 КЗпП України, невиплачені кошти підлягають стягненню на її користь у судовому порядку. Між адміністрацією регіональної філії «Південно-Західна залізниця» та Дорожньою профспілковою організацією Південно-Західної залізниці укладено Колективний договір, який діє по теперішній час. В колективному договорі закріплено соціальні гарантії та пільги як для працюючих працівників, так і тих, хто звільняється з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, що передбачено статтею 18 КЗпП України. В пункті 8.23 Колективного договору встановлено, що адміністрація підрозділу регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» зобов`язується при звільненні вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію працівників, які були прийняті на роботу після 15 травня 2007 року, надавати одноразову матеріальну допомогу в залежності від стажу роботи на залізничному транспорті: - до 5 років - - 1 середньомісячний заробіток; - від 5 до 10 років - 2 середньомісячні заробітки; - від 10 до 15 років - 3 середньомісячні заробітки; - більше 15 років - - - 5 середньомісячні заробітків. Станом на день її звільнення з роботи, її загальний трудовий стаж на залізничному транспорті склав 14 років 4 місяці 20 днів, середньомісячний заробіток становив 12827,33 грн., ( за два останні місяці вона заробила 1539,28 грн., тому, що працювала всього три дні, при нормі-50. Отже розрахунок середнього заробітку 1539,28/3*50/2=12827,33 грн.) відповідно в день звільнення роботодавець мав їй виплатити одноразову матеріальну допомогу в розмірі 38481,99 грн. (12827,33 грн.*3), проте роботодавець не виплатив належні їй кошти, виплата яких гарантована колективним договором, відповідно своїми діями роботодавець порушив вимоги статті 116 КЗпП України. Інформація про зобов`язання роботодавця виплатити їй одноразову матеріальну допомогу відповідно до пункту 8.23 Колективного договору відображена у наказі про її звільнення, проте рішення керівництва підрозділу або ж АТ «Укрзалізниця» жодним чином не впливає на обов`язок роботодавця виконати вимоги статті 11 КЗпП України та провести з нею остаточний розрахунок в день її звільнення та виплатити при цьому всі належні їй кошти у день її звільнення. В пункті 3.10. Колективного договору передбачено обов`язок адміністрації з виплати працівникам підрозділу матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 6 (шести) прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Працюючи в регіональній філії «Південно-Західна залізниця» у 2023 році у відповідності до пункту 3.10 Колективного договору, вона писала заяву про виплату їй матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі визначеному колективним договором, яка була адресована керівництву підрозділу. Оскільки прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2023 році становив 2684 грн., сума матеріальної допомоги на оздоровлення, яку роботодавець мав їй виплатити становить 16104 грн. Однак роботодавець регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця по сьогоднішній день належну їй матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 16 104 грн. не виплатив, й тим самим не виконав свої зобов`язання за Колективним договором, заборгувавши належні їй кошти, чим грубо порушив її трудові права з оплати праці, що гарантовані колективним договором та статтею 18 Кодексу законів про працю України, знехтувавши її трудовими правами протягом тривалого проміжку часу, оскільки вкотре не дотримався вимог статті 116 КЗпП України в частині проведення остаточного розрахунку в день звільнення. В подальшому, працюючи на посаді оператора у 2024 році у відповідності до пункту 3.10 Колективного договору вона писала заяву про виплату їй матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі визначеному колективним договором, яка була адресована керівництву депо. Оскільки прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2024 році становив 3028 грн., сума матеріальної допомоги на оздоровлення, яку роботодавець мав їй виплатити становить 18 168 грн. (3028,00 грн.*6). Однак Роботодавець в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця по сьогоднішній день належну їй матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 18168 грн. не виплатив, й тим самим не виконав свої зобов`язання за Колективним договором, заборгувавши належні їй кошти, чим грубо порушив її трудові права з оплати праці, що гарантовані колективним договором та статтею 18 Кодексу законів про працю України, знехтував її трудовими правами протягом тривалого проміжку часу, чим порушивши вимоги статті 116 КЗпП України. Відсутність розрахунку з нею в день її звільнення в частині виплати належної їй матеріальної допомоги на оздоровлення за 2023 та 2024 роки відповідно до пункту Колективного договору підтверджується копією наказу про звільнення від 150/ос від 01.04.2025 року, в якому вказано, що кошти будуть виплачені після окремого рішення керівництва Акціонерного товариства «Українська залізниця». Таким чином, загальна сума матеріальної допомоги на оздоровлення, що їй не була виплачена в день її звільнення відповідно до пункту 3.9. Колективного договору за 2023 та 2024 роки становить 34 272 грн., й така матеріальна допомога підлягає стягненню з АТ «Укрзалізниця» на її користь в судовому порядку. Відповідно до пункту 3.14 Колективного договору, адміністрація гарантує працівникам з нагоди ювілею (50, 60 та 70 років) та (або) досягнення пенсійного віку (в т.ч. на пільгових умовах) виплачувати грошову винагороду в розмірі посадового окладу (місячної тарифної ставки). 08 січня 2025 року їй виповнилось 60 років, і на виконання пункту 3.14 Колективного договору регіональна філія «Південно-Західна залізниця» мала їй виплатити грошову винагороду у розмірі місячного окладу, проте по теперішній час вказана грошова винагорода їй так і не була виплачена. Розмір такої винагороди становить 6845 грн. (її посадовий оклад), розмір якого відображений у повідомленні про нараховані та виплачені суми працівнику при звільненні. Отже відповідно грошова винагорода до ювілейної дати, яку їй мав виплатити роботодавець становить 6845 грн. Проте, грошова винагорода до ювілейної дати, як і одноразова матеріальна допомога при звільненні, як матеріальні допомоги на оздоровлення також залишилась не виплаченою їй по теперішній час, а це доказує, що недотримання посадовими особами АТ «Укрзалізниця» вимог статті 116 КЗпП України носить системний характер і що в свою чергу є підставою для їх стягнення в судовому порядку. Відповідно до статті 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду від 24.12.99 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» встановлено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 в інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середнього (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством , календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період. Згідно довідки про середню заробітну плату, наданої регіональною філією «Південно-Західна залізниця» на адвокатський запит її середньоденна заробітна плата складає 513,09 грн. У зв`язку з тим, що відповідач не провів з нею остаточний розрахунок при звільненні саме в день її звільнення та враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду з цим позовом пройшло більше як 6 місяців, то з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за 183 дні (з 11 квітня 2025 року по 10 жовтня 2025року включно) і становить 93 895,47грн. Кошти, які не були виплачені їй роботодавцем при звільненні входять до структури оплати праці (заробітної плати) згідно із діючим законодавством України. Вважає, що АТ «Укрзалізниця» безпідставно не провела з нею остаточного розрахунку в день її звільнення, чим порушила вимоги статті 116 КЗпП України, за що передбачена відповідальність встановлена у статті 117 КЗпП України у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позивач [PERSON] , та її представник [PERSON] , кожен окремо, в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Просили визнати причини пропуску звернення до суду поза межами тримісячного строку поважними, посилаючись на підставі викладені в заяві та на воєнний стан, який введений по всій території України. Представник відповідача Домбровський С.І. в судовому засіданні проти задоволення вимог заперечував з обставин викладених в відзиві на позовну заяву та додаткових пояснень, зокрема, відповідно до наказу № 150/ОС від 01.04.2025 року [PERSON] звільнено 10 квітня 2025 року з роботи, за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію на пільгових умовах. Форма №П-4 бланку наказу про звільнення передбачає зазначення стандартних написів щодо нарахування та виплати коштів працівникам при звільненні. Зокрема у вищевказаному наказі зазначено: « [PERSON] з виплатою, після отримання окремого рішення керівництва АТ «Укрзалізниця», одноразової матеріальної допомоги у розмірі трьох середньомісячних заробітків, передбаченої змінами та доповненнями до колективного договору, п.8.23. Виплатити шість прожиткових мінімумів на оздоровлення за 2023 рік, за 2024 рік передбачені п. 3.10 зі змінами та доповненнями до Колективного договору, після отримання окремого рішення керівництва АТ «Укрзалізниця». Незважаючи на такий напис у наказі фактичне нарахування та виплата цих коштів позивачу у день звільнення не відбулась, і ось чому. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року, дія якого поширюється на правовідносини, що виникли з 24 лютого 2022 року, роботодавцю надається право в односторонньому порядку зупиняти окремі положення колективного договору. Починаючи з 24.02.2022 року, російська федерація здійснює обстріли всієї території України майже кожен день, завдаючи руйнування та знищуючи об`єкти інфраструктури, у тому числі АТ «Укрзалізниця». Працівники АТ «Укрзалізниця» в найкоротші терміни здійснюють відновлення та ремонт об`єктів інфраструктури та техніки, витрачаючи матеріали та кошти. З перших днів повномасштабного вторгнення працівники АТ «Укрзалізниця» здійснюють перевезення гуманітарних вантажів, військової техніки та озброєння, забезпечуючи вагомий внесок у спільну перемогу над ворогом. Оскільки на даний час відсутнє повітряне сполучення, автомобільні перевезення є обмеженими, залізниця стала головним, а в деяких регіонах чи не єдиним перевізником. Також, залізниця стала дорогою життя для багатьох людей, оскільки поїздами АТ «Укрзалізниця» були евакуйовані мільйони людей. Слід зазначити, що відновлення інфраструктури, гуманітарні перевезення, потребували значних коштів і здійснювались АТ «Укрзалізниця» на безоплатній основі. В зв`язку з цим, рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 14 березня 2022 року (витяг з протоколу засідання правління АТ «Укрзалізниця» №Ц-54/31 від 14 березня 2022 року) було призупинено здійснення працівникам залізниці додаткових виплат, передбачених галузевою угодою та колективними договорами, зокрема матеріальної допомоги, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні. Винятком було визначено лише виплату матеріальної допомоги на лікування та поховання, а також інші види матеріальної допомоги згідно рішень правління. В подальшому, після зменшення гуманітарних, евакуаційних безоплатних перевезень, рішенням правління АТ «Укрзалізниця» 24 жовтня 2022 року (витяг з протоколу № Ц-54/90 від 24 жовтня 2022 року) було ухвалено рішення про часткове відновлення виплат працівникам передбачених колективними договорами, а саме: «здійснити нарахування та виплату працівникам «АТ Укрзалізниця», які звільнилися/будуть звільнені у період з лютого 2022 року одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку із виходом на пенсію та додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті відповідно до пункту 3.2.21 Галузевої угоди, виплати яких були призупинені відповідно до підпункту 1.1.4 пункту 1.1 рішення правління від 14 березня 2022 року. Нарахування та виплату матеріальної допомоги зазначеної у п. 13.1 цього рішення, проводити в хронологічній послідовності відповідно до її виникнення, починаючи з листопада 2022 року, згідно з графіком погашення, який буде затверджено та доведено додатково директором з управління персоналом та соціальної політики або особою, яка виконує обов`язки директора з управління персоналом та соціальної політики. На підставі даного рішення 05.09.2023 року та 06.12.2023 року директором з управління персоналом та соціальної політики АТ «Укрзалізниця» затверджено графіки виплати працівникам АТ «Укрзалізниця» одноразової матеріальної допомоги при виході на пенсію згідно з пунктом 3.2.21. Галузевої угоди, згідно яких працівникам, які вперше звільнилися з роботи у зв`язку з виходом на пенсію в березні 2023 року відповідні виплати провести в грудні 2023 року, і т.д. Аналогічне рішення було й на 2023 рік - рішенням правління АТ «Укрзалізниця» 17.07.2023 року (витяг з протоколу № Ц-85/44 від 17.07.2023). Аналогічне рішення було й на 2024 рік - рішенням правління АТ «Укрзалізниця» 14.10.2024 року (витяг з протоколу № Ц-82/63 від 14.10.2024). Виходячи із послідовності зазначених графіків, позивачу буде сплачено одноразову матеріальну допомогу при виході на пенсію згідно умов колективного договору, згідно хронології графіків виплат. Зазначені графіки виплат для працівників АТ «Укрзалізниця», що звільнилися з роботи у зв`язку з виходом на пенсію у 2025 і до даного моменту поки що не розроблені, але вони будуть формуватися в процесі розрахунку з працівниками Залізниці за попередніми графіками. Крім того, на виконання протоколу засідання штабу АТ «Укрзалізниця» з ефективності від 28.03.2025 № Ц-1-1.5-25/47-25 щодо розроблення плану дій з операційної ефективності АТ «Укрзалізниця» та у зв`язку з проведенням заходів щодо оптимізації витрат для забезпечення фінансової стабільності товариства починаючи з 01.04.2025 та до окремого рішення керівництва виплати призупинено. При стабілізації фінансового стану товариства зазначені виплати будуть відновлені першочергово. До того ж, рішенням правління АТ «Укрзалізниця» 27.06.2024 (витяг з протоколу № Ц-82/39 від 27.06.2024 року) було ухвалено рішення зупинити дію окремих положень колективних договорів АТ «Укрзалізниця», регіональних філій, філій та їх структурних (виробничих ) підрозділів, якими передбачено надання матеріальної допомоги на оздоровлення. Отже, у цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки у нашій країні з 24.02.2022 року запроваджено правовий режим воєнного стану та відповідно до вимог статті 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», АТ «Укрзалізниця» тимчасово призупиняла виплати, передбачені галузевою угодою, колективними договорами, так як підприємство не може нормально здійснювати роботу через воєнну агресію росії, тобто з причин, які від нього не залежать. Виплата вищезазначених матеріальних та грошових допомог/винагород передбачена законодавством лише для деяких категорій працівників. Відповідача в перелік таких категорій працівників, яким виплачується матеріальна/грошова допомога не включено. Акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі також Товариство) є юридичною особою, що утворене відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014р. №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Товариство утворено, як публічне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Укрзалізниці, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовано шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Акціонерне товариство «Українська залізниця» у розумінні ст.74 ГК України є державним комерційним підприємством. Законодавством України виплата матеріальної допомоги на оздоровлення передбачена лише для деяких категорій працівників (педагогічні та науково-педагогічні працівники - стаття 57 Закону України «Про освіту», державні службовці - ст. 57 Закону України «Про державну службу», бібліотекарі п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 22.01.2005 № 84 «Про затвердження Порядку виплати доплати за вислугу років працівникам державних і комунальних бібліотек», медичні та фармацевтичні працівники абзац третій пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 року № 524 «Питання оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери», посадові особи місцевого самоврядування - постанова Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів»). Отже, працівники Акціонерного товариства «Українська залізниця» в переліки працівників, яким виплачується матеріальна допомога на оздоровлення передбачена законодавством України не включені. Виплата матеріальної допомоги на оздоровлення працівникам відповідача передбачена колективними договорами Залізниці. Позивач зазначає, що згідно п. 3.10 Колективного договору, встановлено обов`язок роботодавця надавати працівникам підприємства один раз на рік матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених Законом на день подання заяви. Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень КЗпП України під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця. Як вбачається з п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», цей Закон діє з початку воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», та втрачає чинність з дня припинення або скасування воєнного стану. Так, указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався шляхом внесення відповідних змін до вказаного Указу. Пунктом 3 даного Указу Президента визначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Право на працю та отримання за неї винагороди визначено ст. 43 Конституції України. Отже, Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затверджений Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, передбачає можливість обмеження такого права в умовах введеного воєнного стану. Так, АТ «Укрзалізниця» є товариством, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 №83 «Про затвердження переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави». Зважаючи на економічну ситуацію в державі, з метою стабілізації фінансово-економічного становища товариства, збереження трудового колективу та своєчасної виплати заробітної плати виникла необхідність запровадження окремих обмежувальних заходів тимчасово на період дії правового режиму воєнного стану та до нормалізації ситуації в товаристві. З перших днів війни працівники АТ «Укрзалізниця» здійснюють перевезення гуманітарних вантажів, військової техніки та озброєння, забезпечуючи вагомий внесок у спільну перемогу над ворогом. У зв`язку з необхідністю відновлення пошкодженої та знищеної ворогом інфраструктури АТ «Укрзалізниця» понесла величезні витрати, гуманітарні евакуаційні перевезення, що здійснювалися АТ «Укрзалізниця» на безоплатній основі, також потребували значних коштів. В зв`язку з цим, рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 14 березня 2022 року (витяг з протоколу засідання правління АТ «Укрзалізниця» № Ц-54/31 від 14 березня 2022 року) було призупинено здійснення працівникам залізниці додаткових виплат, передбачених галузевою угодою та колективними договорами, зокрема матеріальної допомоги на оздоровлення, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні. Винятком було визначено лише виплату матеріальної допомоги на лікування та поховання, а також інші види матеріальної допомоги згідно рішень правління. Викладені обставини свідчать про те, що виконання відповідачем обов`язку з виплати позивачу одноразової матеріальної допомоги при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію; грошової винагороди з нагоди ювілею, матеріальної допомоги на оздоровлення за 2023-2024 роки; згідно колективного договору призупинено на час воєнного стану. Виконання цього обов`язку відновиться лише після закінчення або скасування воєнного стану. Оскільки виплати, які є предметом спору у даній справі, передбачені колективним договором, їх призупинення відповідачем відповідає положенням статті 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Вказаний Закон є чинним, не скасований, не визнаний неконституційним, а тому підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Тому,

Outcome: partial