Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

У січні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" звернулось до суду з вказаним позовом, у якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у сумі 18876,73 грн. за Договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0072/82/0124433, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] 24 січня 2014 року, посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобов`язань; просив також стягнути на свою корись понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2481,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн.; позивач зазначав, що на підставі Договору відступлення права вимоги № 114/2-9 від 26 червня 2019 року, укладеного між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ "Вердикт Капітал", право грошової вимоги, у тому числі до відповідача, відступлено первісним кредитором позивачеві. До складу заборгованості станом на 04 січня 2022 року входять: нараховані 3% річних - 517,82 грн., втрати від інфляції - 1292,78 грн., заборгованість за тілом кредиту - 8860,99 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 2143,56 грн., заборгованість за нарахованими відсотками згідно з кредитним договором з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості - 1882,92 грн., заборгованість з комісії - 0 грн., заборгованість з пені - 5989,26 грн. 03 лютого 2022 року суд відкрив провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Ухвалою суду від 10 липня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» про залучення до участі у справі як правонаступника позивача, здійснено заміну первісного позивача ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на його правонаступника ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС». 07 серпня 2024 року суд замінив позивача у справі ТОВ «КАПМСІС ФІНАНС» на його правонаступника ТОВ «ДЕБТ ФОРС». У судове засідання учасники справи не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлені, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності і підтримку заявлених вимог та заперечень. Представник відповідача [PERSON] надала відзив, у якому просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що жодного повідомлення про відступлення права вимоги та існування у нього кредитної заборгованості за вказаним кредитним договором відповідач не отримував, а тому на підставі ч.2 ст.516 ЦК України має право не виконувати свого обов"язку новому кредиторові до надання боржнику доказів переходу до нового кредитора прав у зобов"язанні, що виключає правомірність заборгованості саме перед позивачем. Крім того, зазначала, що відповідач має статус учасника бойових дій, а тому на нього поширюються пільги, встановлені п.15 ст.14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" щодо звільнення від сплати процентів та штрафів/пені за несвоєчасну сплату платежів по кредиту, про що він у березні 2019 року надав довідку до відділення АТ "Райффайзен Банк Аваль" у м.Миколаєві з заявою про звільнення від сплати процентів та штрафів/пені за несвоєчасну сплату платежів за кредитом. Тому нарахування відсотків та пені за несвоєчасну сплату платежів за кредитом за період з 29 травня 2017 року по 29 липня 2017 року, з 29 листопада 2017 року по 25 січня 2018 року, з 30 березня 2018 року по 30 квітня 2018 року, з 30 квітня 2018 року по 30 травня 2018 року, з 29 вересня 2018 року по 10 січня 2019 року, з 11 березня 2019 року по 12 травня 2019 року, з 07 серпня 2019 року по 07 жовтня 2019 року, з 10 грудня 2019 року по 18 травня 2020 року, з 18 травня 2020 року по 18 липня 2020 року, з 18 вересня 2020 року по 04 березня 2021 року, з 13 травня 2021 року по 14 липня 2021 року, з 15 листопада 2021 року по 15 січня 2022 року вважає неправомірним. Зазначала, що позивач не надав належних та допустимих доказів заборгованості відповідача; вважала необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, вимогу позивача про стягнення з відповідача понесених витрат на правову допомогу, через відсутність доказів сплати таких витрат саме у зазначеній позивачем сумі 9000 грн. У відповіді на відзив первісний позивач з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" зазначав про неправильне розумінні відповідачем положень ст..516 ЦК України, за змістом яких боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним, що відповідає сформованій судовій практиці Верховного Суду. Неналежне повідомлення позичальника про відступлення права вимоги не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Вказував, що позивачем наданий до позовної заяви детальний розрахунок заборгованості відповідача, зокрема, щодо 3% річних, втрат від інфляції тощо, а відповідач власного контррозрахунку заборгованості не надав. Також є доведеним розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу. На підставі ст..223 ЦПК України, виходячи з того, що сторони виклали свою позицію щодо предмету спору у наданих суду заяв по суті справи, суд розглянув справу за відсутності учасників справи, так як їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. З наданих сторонами доказів судом встановлено, що 24 січня 2014 року Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль", Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА Життя" та [PERSON] уклали договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0072/82/0124433, за яким кредитор ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" зобов"язався надати позичальнику [PERSON] кредит, а позичальник зобов"язався використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору основну суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов"язки, визначені цим договором (п.1.1. договору). Пунктами 1.1.1-1.1.8 вказаного договору сторони визначили, що сума кредиту становить 20925,06 грн., кредит видається на споживчі цілі в розмірі 19770 грн. та на сплату страхового платежу на користь страховика ПАТ "СК "УНІКА Життя" в розмірі 1155,06 грн., зі сплатою ануїтетних платежів 24 числа кожного календарного місяця згідно з графіком погашення кредиту та сплати інших платежів, дата повного погашення кредиту 24 січня 2020 року, строк кредиту 72 місяці з дати надання кредиту (24 січня 2014 року), процентна ставка фіксована, становить 35,9% річних. У пункті 1.1.12 сторони домовились, що з метою виконання грошових зобов`язань за цим договором позичальник доручає кредитору здійснювати меморіальним ордером договірне списання коштів з кредитного рахунку на поточний рахунок 19 числа кожного місяця у сумі 712 грн., яка дорівнює сумі ануїтетного платежу згідно з графіком. Згідно з п.4.1 цього договору, предметом страхування за ним є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з життям, здоров`ям та працездатністю позичальника, який також є страхувальником та застрахованою особою за цим договором. Договором передбачено можливість відступлення права вимоги (стаття 8), про що, відповідно до п.8.3 договору, кредитор повідомляє позичальника шляхом відправлення письмового повідомлення рекомендованим листом за адресою позичальника, зазначеною у цьому договорі або повідомленою кредитору позичальником в порядку, визначеному цим договором. Обов"язок кредитора щодо повідомлення позичальника про відступлення вважається належно виконаним за наявності відмітки (квитанції) поштового відділення про направлення відповідного повідомлення за останньою відомою кредитору згідно з умовами цього договору адресою позичальника. На підставі п.10.3 Договору за прострочення виконання будь-яких грошових зобов"язань за договором кредитор має право вимагати, а позичальник на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. Розрахунок пені здійснюється починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобов"язання мало бути виконаним, і по день виконання позичальником простроченого зобов"язання включно. Сторони домовились, що до всіх правовідносин, пов"язаних з укладанням та виконанням цього договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у сімдесят років (п.10.6). У додатку 1 до кредитного договору сторонами погоджено графік погашення кредиту (а.с.18-20). Додатковою угодою від 24 січня 2014 року сторонами погоджено, зокрема, встановити на період з 24 січня 2014 року по 23 лютого 2014 року (включно) розмір процентної ставки за кредитом 0.01% річних; з 24 лютого 2014 року процентна ставка за кредитом застосовується у розмірі, передбаченому підпунктом 1.1.8 п.1 договору, без укладення додаткової угоди до договору (а.с.22). Додаток 2 до Додаткової угоди від 24 січня 2014 року містить детальний розпис сукупної вартості кредиту (а.с.21), у тому числі сума кредиту 20935,00 грн., дата першого погашення 24 лютого 2014 року, дата остаточного погашення 24 січня 2020 року, процентна ставка на 31 день 0.01% річних, процентна ставка з 32 дня 35,90% річних, суми щомісячного платежу на 31 день 290,71 грн., з 32 дня 704,16 грн. Кредит видано позичальнику на підставі анкети-заяви для отримання кредиту « Кредит готівкою» (а.с.23-24). З умовами кредитування позичальник ознайомлений, про що поставив власноручний підпис під текстом Умов (а.с.25). Укладення договору від 24 січня 2014 року з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та зазначені вище умови цього договору відповідач не заперечує. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 014/0072/82/0124433 від 24 січня 2014 року станом на 26 червня 2019 року становить 18642,99 грн., у тому числі заборгованість за кредитом 8860,99 грн. ( з яких прострочена заборгованість за кредитом 4536,04 грн.), заборгованість за процентами 2143,56 грн. (з яких прострочена заборгованість за процентами 2126,13 грн.), пеня 7638,44 грн. (а.с.30-33). Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», загальна сума заборгованості станом на дату розрахунку 04 січня 2022 року складає 20687,33 грн., у тому числі заборгованість за основною сумою кредиту 8860,99 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 2143,56 грн., заборгованість з пені 5989,26 грн., нараховані відсотки 1882,92 грн., нараховані 3% річних з 24 січня 2020 року по 03 січня 2022 року 517, 82 грн., інфляційні збитки з лютого 2020 року по грудень 2021 року - 1292,78 грн. (а.с.80). З виписки за рахунком [PERSON] за період з 24 січня 2014 року по 23 січня 2015 року вбачається рух коштів за рахунком, у тому числі сплата кредиту та відсотків. 26 червня 2019 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» уклали договір відступлення права вимоги № 114/2-9, за умовами якого первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору за плату, а новий кредитор прийняв належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (Портфель заборгованості) (а.с.63-70). У Реєстрі боржників № 114/2-9 від 26 червня 2019 року наявні відомості про [PERSON] за кредитним договором № 014/0072/82/0124433 від 24 січня 2014 року на загальну суму 11004,55 грн., з яких сума заборгованості за кредитом 8860,99 грн., відсотками 2143,56 грн., а також пеня -5989,26 грн. (а.с.73, 75). На підставі протоколу № 01/08-2018 загальних зборів учасників ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» від 01 серпня 2018 року вказане Товариство змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (а.с.82). За договором № 09-03/23 від 09 березня 2023 року про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги новий кредитор ТОВ "КАМПСІС ФІНАНС" набув права вимоги первісного кредитора до боржників, які належать первісному кредитору ТОВ" ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", у тому числі на підставі договору відступлення права вимоги № 114/2-9 від 26 червня 2019 року, укладеного між ТОВ "Вердикт Капітал" та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль". За договором про відступлення (купівлію-продаж) прав вимоги від 12 травня 2023 року № 12-05/23 новий кредитор ТОВ "ДЕБТ ФОРС" набув права вимоги первісного кредитора до боржників, які належать первісному кредитору ТОВ "КАМПСІС ФІНАНС". Частиною 1 ст.1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну особу від відповідальності за порушення зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ч1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.ч. 1, 5-6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заперечуючи проти позову, представник відповідача посилалась на наявність у відповідача пільг як учасника бойових дій, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] від 23 лютого 2018 року, [PERSON] є учасником бойових дій. Пільги учасникам бойових дій визначені ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і до їх переліку не входить звільнення від сплати процентів та штрафів/пені за несвоєчасну сплату кредиту. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року № 1275-VІІ внесено зміни, зокрема, до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у тому числі статтю 14 доповнено пунктом 15 такого змісту: "15. Військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються". Відповідно до п.1 ч.1 ст..3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється, зокрема, на військовослужбовців .. правоохоронних органів спеціального призначення. Згідно з довідкою, виданої Управлінням кадрового забезпечення ГУНП в Миколаївській області 21 лютого 2-23 року за №478/14-2023, майор поліції [PERSON] під час проходження служби в органах поліції перебував у службовому відрядженні у складі сил та засобів, які залучаються та беруть участь у Антитерористичній операції (ООС) та відсічі збройної агресії Російської Федерації проти України, з метою виконання службових завдань, а саме: з 29 травня 2017 року по 29 липня 2017 року, з 29 листопада 2017 року по 25 січня 2018 року, з 30 березня 2018 року по 30 квітня 2018 року, з 30 квітня 2018 року по 30 травня 2018 року, з 29 вересня 2018 року по 10 січня 2019 року, з 11 березня 2019 року по 12 травня 2019 року, з 07 серпня 2019 року по 07 жовтня 2019 року, з 10 грудня 2019 року по 18 травня 2020 року, з 18 травня 2020 року по 18 липня 2020 року, з 18 вересня 2020 року по 04 березня 2021 року, з 13 травня 2021 року по 14 липня 2021 року, з 15 листопада 2021 року по 15 січня 2022 року (т.1, а.с.130). На час розгляду справи відповідач проходить службу у полку управління поліції особливого призначення № 2, що підтверджено довідками від 05 червня 2025 року (т.2, а.с.87-88). Час початку проходження служби у правоохоронних органах спеціального призначення відповідачем не вказаний та будь-якими доказами не доведений. За такого посилання представника відповідача на те, що протягом вказаних вище періодів виконання відповідачем службових завдань під час службових відряджень при проходженні служби в органах поліції на відповідача поширювалась дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не є доведеним належними доказами. Крім того, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження викладених у відзиві посилань щодо повідомлення ним кредитора про наявність обставин, що є підставою для зупинення нарахування процентів та неустойки. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Саме таку правову позицію виклав Верховний Суд у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц. За такого, враховуючи, що позивачем надано виписку з банківського рахунку відповідача, внесені до якої відомості про рух коштів по цьому рахунку підтверджують, що відповідач користався наданим йому кредитом, здійснював відповідні розрахунки (сплачував планові платежі за кредитом та відсотками тощо), а первісний кредитор визначав відповідні суми планового погашення кредиту, відсотків, інших платежів, стягував їх відповідно до умов кредитного договору, суд вважає, що наданий позивачем детальний розрахунок заборгованості відповідача відповідає викладеним вище положенням законодавства та кредитного договору і підтверджений належними та допустимими доказами. Власного розрахунку заборгованості відповідач та його представник до суду не надали, тобто не виконали свого процесуального обов`язку, визначеного 81 ЦПК України. Таким чином, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на дату розрахунку 04 січня 2022 року складає 20687,33 грн., у тому числі заборгованість за основною сумою кредиту 8860,99 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 2143,56 грн., заборгованість з пені 5989,26 грн., нараховані відсотки 1882,92 грн., нараховані 3% річних з 24 січня 2020 року по 03 січня 2022 року 517, 82 грн., інфляційні збитки з лютого 2020 року по грудень 2021 року - 1292,78 грн. Згідно з ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Як встановлено судом, до позивача на підставі ряду договорів про відступлення права вимоги перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 014/0072/82/0124433 від 24 січня 2014 року на загальну суму 11004,55 грн., з яких сума заборгованості за кредитом 8860,99 грн., відсотками 2143,56 грн., а також нарахована пеня. Позивачем не надано доказів належного повідомлення відповідача про заміну кредитора у зобов`язанні. Разом з тим, відповідач не надав доказів виконання свого обов`язку первісному чи проміжним кредиторам. За такого посилання представника відповідача на відсутність правомірності заборгованості відповідача саме перед позивачем, обгрунтоване нормами ч.2 ст.516 ЦК України, не впливає на висновки суду, оскільки наявні у справі докази не свідчать про відсутність заборгованості відповідача за кредитним договором та виконання відповідачем своїх обов`язків за цим договором у повному обсязі як первісному кредитору, так і новим кредиторам. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved