Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

І. Стислий виклад позовних вимог. Представник ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» - Ткаченко М.М. звернулася до суду з указаним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором про споживчий кредит №3983341 від 06.08.2021 року у розмірі 57 261 грн, а також понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 3 028 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 17 000 грн. В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що 06.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №3983341, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» як кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п.1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2 договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі та на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Зазначає, що сума (загальний розмір) кредиту становить 10 000 грн (п.1.2 Договору); проценти за користування кредитом: 5 100 грн, які нараховуються за ставкою 1,70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2 Договору); стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6 Договору); кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п.2.1 Договору). Вказує, що відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з веденням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано кошти у розмірі, встановленому Договорі. Стверджує, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви. 29.11.2021р. було укладено договір №29-11-102 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3983341. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» 10.03.2023р., відповідно до Договору № 10-03/2023/01, відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги до позичальників, серед яких і відповідач. Таким чином, позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором №39833341. Станом на сьогоднішній день строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. Загальний розмір заборгованості за Договором №3983341 від 06.08.2021р., що підлягає стягненню станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 85 680,50 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 9 500 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 74 280,50 грн. та заборгованість за комісіями 1 900 грн. Проте, позивач враховуючи, принцип розумності, співмірності і пропорційності просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 57 261 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 9 500 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 45 861 грн. та заборгованість за комісіями 1 900 грн. Таким чином, враховуючи, що позикодавець свої зобов`язання за умовами Договору про споживчий кредит № 3983341 від 06.08.2021 року виконав повністю та надав відповідачу у користування грошові кошти, натомість відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту не виконав, грошові кошти у визначені договором строки не повернув, оскільки право вимоги як нового кредитора до відповідача як позичальника перейшло до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», просить позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість, яка становить 57 261 грн., а також судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 3 028 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 17 000 грн. ІІ.Короткий зміст інших заяв по суті справи. Сторона відповідача через систему «Електронний суд» подала до суду письмові пояснення на позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором, в яких позов не визнає, просить відмовити в його задоволенні. Зазначає, що позивач не підтвердив факт укладення вказаного кредитного договору. Доказів укладення такого договору, який за формою відповідає вимогам цивільного законодавства, позивачем не надано. Покликається на те, що на підтвердження укладення кредитного договору між ТОВ «Мілоан» та відповідачем позивачем подано до суду копію кредитного договору, графіку платежів та паспорту споживчого кредиту, нібито укладених дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Мілоан», шляхом надсилання ТОВ «Мілоан» на телефонний номер відповідача одноразового ідентифікатора для підписання даних документів та нібито підписано введенням відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), номер пароля U74008. Позивачем не надано доказів того, що наявні в матеріалах справи копії зазначених документів створювалися у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», та що вони підписувалися електронним підписом одноразовим ідентифікатором уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Крім того, у цих документах не зазначено комбінації цифр та літер, які нібито є одноразовим паролем-ідентифікатором, а до довідки про ідентифікацію відповідач ставиться скептично та вважає її неналежним та недопустимим доказом, так як вона видана ТОВ «Мілоан», яке є зацікавленою особою у справі. Наявні в матеріалах справи копії кредитного договору, таблиці обчислення загальної вартості кредиту, Правил надання коштів у позику, паспорту споживчого кредиту та анкети-заяви не можуть вважатись електронними документами (копією електронного документа), оскільки не відповідають вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належними доказами укладення кредитного договору між відповідачем та ТОВ «Мілоан». Факт існування заборгованості відповідача перед позивачем жодним чином не підтверджений. Позивач не надав первинних бухгалтерських документів стосовно видачі кредиту у розмірі 9 500 грн, його погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, виписки по рахунку та інше). Позивач не надав доказів того, що на момент подання позову у нього існувало право вимоги до відповідача саме в тому обсязі та на таких умовах, які зазначені в позовній заяві. В додатках до позовної заяви відсутні належні, достатні та допустимі докази на підтвердження факту отримання відповідачем від ТОВ «Мілоан» кредитних коштів у розмірі 9 500 грн. Позивачем не надано доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів. У зв`язку із недоведенням позивачем факту перерахування кредитних коштів з метою доведення виконання умов кредитного договору, а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами, підстави для стягнення на користь позивача заборгованості за тілом кредиту, відсотками відсутні. Заборгованість за відсотками нарахована як протягом строку дії кредитного договору, так і після закінчення строку дії кредитного договору. Позивач просить суд стягнути за кредитним договором заборгованість за відсотками у розмірі 45 861 грн. Розмір відсотків мав би становити 5 100 грн, а не 45 861 грн, як нарахував позивач. Пункти кредитного договору щодо встановлення сторонами договору процентної ставки у розмірі 5% в день, є несправедливим у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. Положення договору встановлюють вимоги зі сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Станом на дату подання позову за кредитним договором позивач нарахував відповідачу прострочену заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 45 861, 00 гривень, що становить 482, 75 % від суми кредиту. Такий розмір процентів при застосуванні цих умов призводить до встановлення непропорційно великої суми компенсації, тобто понад 50% вартості кредиту і плати за користування кредитними коштами. Встановлення позивачем за кредитним договором процентної ставки за користування кредитом у розмірі 5 % в день, встановлення процентів за користування кредитом у розмірі 45 861 грн, враховуючи те, що заборгованість за тілом кредиту становить 9 500 грн, нарахування Відповідачу простроченої заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 45 861 грн, що становить 482, 75 % від тіла кредиту, є агресивною діяльністю та нечесною підприємницькою практикою. Якщо споживачеві не було надано документ (електронний документ), який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями, такий правочин не є підставою для виникнення обов`язків для споживача. Відповідачем ніяких документів при укладенні кредитного договору отримано не було. Також вказує, що позивачем не додано доказів оплати за договором про відступлення права вимоги №10-03/2023/01. У договорі факторингу, укладеному між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал», не передбачено наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі. Незважаючи на це, 10.01.2023 між ТОВ Вердикт Капітал та позивачем було укладено договір факторингу №10-01/2023/01, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором відступлено ТОВ «Вердикт Капітал» на користь позивача. Відступлення права вимоги від ТОВ «Вердикт Капітал» до позивача за кредитним договором не допускається та є незаконним і таким, що не відбулося. Позивач не має права вимоги до відповідача за кредитним договором, а тому відсутній предмет позову в частині стягнення заборгованості за кредитним договором. Крім того зазначає, що до позову не додано ліцензії ТОВ «Мілоан», ТОВ «Вердикт Капітал» та позивача. Представником позивача Ткаченко М.М. надано відповідь на відзив, у якому зазначено, що між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] 06.08.2021 укладено електронний кредитний договір, оскільки без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Зазначає, що кредитний договір укладений сторонами в електронному виді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цих договорів сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів ст. 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. Відповідачем частково погашалась заборгованість з відсотків та тіла кредиту, що свідчить про визнання ним даного договору. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 10 000 грн. Первісний кредитор виконав свій обов`язок з перерахування кредитних коштів. При цьому, перерахування коштів здійснювалось на картковий рахунок відповідача, зазначений ним у кредитному договорі. Відповідач, отримавши кредитні кошти та уклавши кредитний договір в електронній формі, намагається уникнути обов`язку з повернення грошових коштів, отриманих у кредит. Відповідач тривалий час здійснював погашення заборгованості, що свідчить про визнання умов договору позичальником та підтвердження факту отримання грошових коштів. Відповідач вказує лише на недоведеність факту перерахування йому кредитних грошових коштів, але будь-яких доказів цьому не надає. При цьому позивач зазначає, що відповідач має вільний доступ до своїх рахунків у банківських установах і мав безперешкодну можливість надати суду докази про те, що кредитні грошові кошти на його банківську картку, вказану в договорі чи іншу картку, якою він користується, не надходили. Зокрема, він мав можливість здійснити запит до банку про наявність у нього карткового рахунку, вказаного в заяві на отримання кредиту, та отримати виписку по вказаному рахунку за період кредитування. Вказує, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх заперечень. Щодо витрат на правову допомогу на користь відповідача зазначає, що до відзиву не додано детального опису наданих послуг (виконаних робіт), акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), а також докази оплати за такі послуги. Звертає увагу, що спір виник внаслідок протиправної поведінки відповідача, пов`язаної з тривалим невиконанням умов договору. Отже, стягнення витрат на правничу допомогу з позивача не можна вважати розумним, справедливим та таким, що відповідає засадам цивільного судочинства. Таким чином, вважає, що витрати на правову допомогу, заявлені відповідачем є безпідставними, а їх розмір є завищеним та необґрунтованим. У зв`язку з чим, просить суд відмовити відповідачу у задоволенні вимоги про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу або суттєво зменшити її розмір. Стороною відповідача надіслано заперечення, у яких зазначено, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТ» посилається на розрахунок заборгованості станом на 10.03.2023 складений ТОВ «Вердикт капітал» та розрахунок заборгованості станом на 04.06.2024 складений позивачем, як на докази розміру грошових вимог до [PERSON] . Втім не надає інших документів, що доводять достовірність розміру заборгованості, а саме виписки з особового рахунку та належно оформленого розрахунку заборгованості, який складений первісним кредитором. Досліджуючи надані розрахунки заборгованості, звертає увагу суду, що вони самі по собі не є належними та допустимими доказами наявності заборгованості та її розмір за договором, оскільки будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача, підтвердження отримання останнім кредитних коштів відповідно до укладеного договору позивачем не надано. Зазначає, що розрахунок є виключно внутрішнім документом банку, підготовленим його працівниками, та відображає односторонню арифметичну калькуляцію позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Також вказує, що договори факторингу з витягами з реєстру боржників, які є похідними від кредитного договору, не є безумовними доказами підтвердження достовірності розміру заборгованості. Вважає, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». З договору № 3983341 від 06.08.2021 року, паспорту споживчого кредиту та графіку платежів, вбачається, що сторони обумовили строк кредиту: 30 днів з 06.08.2021; дата повернення кредиту: 05.09.2021; орієнтована загальна вартість кредиту: 17000 грн; комісія за надання кредиту: 1900 грн; проценти за користування кредитом: 5100 грн, які нараховуються за ставкою 1.70 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Таким чином, вказує, що розмір відсотків відповідно до умов договору кредиту № 3983341 від 06.08.2021 становить 4 845,00 грн за період з 06.08.2021 по 05.09.2021, виходячи з розрахунку: 9500 грн (тіло кредиту) х 1.70% (відсотки від фактичного залишку кредиту х 30 днів (строк позики). Стверджує, що у разі задоволення позовних вимог ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТ» про стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача, підлягає стягненню кредитна заборгованість за договором № 3983341 від 06 серпня 2021 року у розмірі 14 345 грн, яка складається з тіла кредиту в сумі 9 500 грн та процентів за користування кредитом в сумі 4 845 грн за період з 06.08.2021 по 05.09.2021, передбачених кредитним договором. В позовній заяві ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТ» просило стягнути з [PERSON] комісію в сумі 1900 грн. Втім вказує, що зі змісту договору від 06.08.2021р. вбачається, що в ньому не зазначено переліку послуг «за надання кредиту», їх погодження зі споживачем при укладенні кредитного договору. Крім того зазначає, що кредитор не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за надання кредиту вважає нікчемними відповідно до ч. 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». З огляду на викладене зазначає, що вимога ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТ» в частині стягнення комісії за надання кредиту не підлягає задоволенню. Представником позивача [PERSON] надано додаткові пояснення, в яких зазначає, що у розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. При цьому, перевірити правильність розрахунків можливо за допомогою елементарних математичних операцій множення, ділення та додавання. Щодо надання виписок з рахунку позичальника з відображенням всіх операцій по такому рахунку, то позивач об`єктивно позбавлений можливості їх надати, оскільки не є банком в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність», а є фінансовою установою і діє відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії». Звертає увагу, що ні первісний кредитор, ні позивач не є банками та на них не розповсюджується дія ЗУ «Про банки та банківську діяльність». Разом з тим, кредитор є небанківською фінансовою установою, діяльність яких регулюється спеціальним законодавством для осіб, які надають небанківські фінансові послуги. Зокрема, небанківські фінансові установи позбавлені можливості створення виписок по картковим рахункам споживачів. Зазначає, що сторонами погоджено, що строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості та таке продовження не потребує додаткових дій ні від кредитора, ні від позичальника. Сторони Договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписавши даний договір відповідач погодився на зазначені умови. Стверджує, що відповідачем було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості. Таким чином, кредитором нараховано заборгованість відповідно до умов укладеного договору. Зазначає, що умовами договору прямо передбачено випадки автоматичної пролонгації договору, яка здійснюється без будь-яких дій з боку сторін договору. Вказує, що відповідач погодився на зазначені умови, підписав вказаний кредитний договір та користувався кредитними коштами як в 30-денний строк, так і після його спливу. ІІІ. Позиція учасників справи. Представник позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Пилипчук С.В. в судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений, проте у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Василець М.С. в судове засідання також не з`явилася, будь-яких клопотань на адресу суду не скеровувала. Судова повістка про виклик до суду по даній справі на 13.02.2026р. була надіслана представнику Василець М.С. до її електронного кабінету користувачів підсистеми «Електронний суд». З довідки про доставку електронного документу слідує, що судову повістку представник відповідача отримала 17.01.2026р. IV. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Мостиського районного суду Львівської області від 05.09.2024року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 02.06.2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» докази, які становлять банківську таємницю. Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 13.02.2026 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів. V. Обставини справи, встановлені судом. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Суд, дослідивши усі надані докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору,

Outcome: partial