Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

ТОВ «Свеа Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач посилається на те, що 08.10.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 8364369, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до розділу 1 кредитного договору ТОВ «Авентус Україна» зобов`язалося надати позичальнику грошові кошти в гривні в сумі 5000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Строк кредиту 360 днів, стандартна процентна ставка становить 1% на день. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, надало відповідачу грошові кошти шляхом їх перерахування на його картку № № [NUMBER] , яку відповідач вказав при оформленні кредиту. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи періодичні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи періодичні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед первісним кредитором, відповідач здійснював часткові оплати в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №8364369 від 08.10.2024 року, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за кредитним договором, (останній платіж було здійснено 01.11.2024 року 10:55:36 у сумі 677,58 грн.). Сплачуючи кредит, відповідач, додатково до зазначеного вище, вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного Кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. 10.06.2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу № 01.02-12/25, відповідно до умов якого, ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «Свеа Фінанс» за плату, а ТОВ «Свеа Фінанс» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до додатку № 1 (реєстру боржників) до договору факторингу № 01.02-12/25 від 10.06.2025 року, ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18813,57 грн., з яких: 4762,70 грн. заборгованість по тілу кредиту; 5000,87 грн. - заборгованість за відсотками, 9050 грн. - неустойка. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за договором про надання споживчого кредиту № 8364369 від 08.10.2024 року в сумі 18813,57 грн. Посилаючись на викладене, позивач просить суд, стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 18813,57 грн., а також судові витрати по справі. Позивач ТОВ «Свеа Фінанс» в судове засідання не з`явився. Представник позивача Паладич А.О. прохає розглядати справу без її участі (а.с. 5, 36). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, 18.02.2026 року від представника позивача [PERSON] надійшов відзив за позовну заяву у якому вона зазначила, що відповідач не визнає позовні вимоги ТОВ «Свеа Фінанс» та вважає їх безпідставними та необґрунтованими, на підставі чого просить суд відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. В наданих до суду матеріалах позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження видачі кредиту: ні копії кредитного договору, ні квитанції про перерахування коштів, ні детального розрахунку відсотків та суми, сплачених відповідачем по договору, також в матеріалах справи відсутні виписки по рахунку із датами, сумами нарахувань, погашень, що позбавляє можливості перевірити правомірність заявлених сум вимоги. Сам по собі електронний договір без підтвердження фактичного перерахування коштів не є належним доказом виникнення грошового зобов`язання. Також загальна сума відсотків до стягнення складає більше 100% від тіла кредиту. Вказана обставина свідчить про несправедливі умови кредитного договору, що суперечить нормам ст. 3 Цивільного кодексу України (принципи розумності та добросовісності) та ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», яка передбачає, що умови договору не повинні порушувати істотний дисбаланс прав і обов`язків сторін на шкоду споживачу. А тому вимога позивача про повернення 4762,70 грн. по тілу кредиту є недоведеною, а визначена Позивачем сума заборгованості за відсотками є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Відповідач є військовослужбовцем Національної гвардії України з 15 липня 2024 року, що підтверджується довідкою № 86/1/3-588 від 04.12.2025 року та службовим посвідченням серії [NUMBER] від 24.07.2024 року. Частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них),та/або автомобіля. Дана пільга поширюється та діє для військовослужбовців з початку (18.03.2014 року) і до закінчення особливого періоду, для резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду. Банки під час дії особливого періоду не мають право нараховувати відсотки, а у випадку нарахування - зобов`язані їх списати. Для реалізації вказаного права на пільгу, необхідно письмово повідомити банк про проходження військової служби та надати підтверджуючі документи (копію військового квитка з відповідною службовою відміткою, копію довідки про призов військовозобов`язаного на військову службу, копію витягу з наказу або довідки про зарахування до списків військової частини). Національний Банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року №18- 112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг з наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Як вбачається з довідки від 04.12.2025 №86/1/3-588 виданої т.в.о. начальника [INFO] старшому солдату [PERSON] , про те, що він є військовослужбовцем за контрактом з 15 липня 2024 року. З 22 липня 2025 року займає посаду командира господарчого взводу матеріально-технічного забезпечення медичної роти Медичного центру Національної гвардії України. Відсутність повідомлення кредитора про проходження відповідачем військової служби не може бути підставою для позбавлення відповідача пільг, передбачених законом, оскільки такі пільги мають імперативний характер та спрямовані на соціальний захист військовослужбовців в особливий період. Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом. Таким чином, на відповідача, як на військовослужбовця, який проходить військову службу в особливий період, поширюються пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме - вона звільнена від нарахування і сплати процентів за споживчим кредитом та неустойки, а кредитні установи під час дії особливого періоду не має права нараховувати відсотки, а у випадку нарахування - зобов`язані їх списати. З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором у сумі 5000,87 грн. та неустойки в сумі 9050 грн., задоволенню не підлягають, оскільки відповідач, як військовослужбовець, згідно з п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільняється від сплати відсотків в особливий період (а.с. 47-49). Ухвалою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області Галяна С.В. від 13.01.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 02.02.2026 року (а.с. 39). Протокольною ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02.02.2026 року у зв`язку з неявкою відповідача судове засідання відкладено на 19.02.2026 року (а.с. 43). В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.10.2024 року ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] уклали договір № 83643695 про надання споживчого кредиту, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі 5000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, шляхом переказу грошових коштів на його банківську карту № [NUMBER] , а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом (а.с. 7-16). Відповідно до пунктів 1.3, 1.4, 1.5.1 договору, сума кредиту складає 5000 грн., строк кредиту 360 днів, стандартна процентна ставка 1 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п.1.4 цього договору. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором С1315. Сторонами договору також узгоджено графік платежів та розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, з урахування вартості супутніх послуг. Згідно витягу з додатку до листа ТОВ «ФК`Контрактовий дім» від 12.06.2025 року, грошові кошти в сумі 5000 грн. 08.10.2024 року о 09:25:00 год. перераховано на картковий рахунок № № [NUMBER] (а.с.27). Відповідач здійснював часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за договором № 8364369 від 08.10.2024 року про надання споживчого кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 21-26). Сплачуючи кредит, відповідач вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного кредитного договору, який створив для неї певні цивільні права та обов`язки, частину з яких реалізовано. Судом також встановлено, що 10.06.2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу № 01.02-12/25, відповідно до умов якого, ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «Свеа Фінанс» за плату, а ТОВ «Свеа Фінанс» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 28, 35). Відповідно до витягу з реєстру боржників (додатку № 1 до договору факторингу № 01.02-12/25 від 10.06.2025 року), ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 8364369 від 08.10.2024 року у сумі 18813,57 грн., з яких: 4762,70 грн. заборгованість по тілу кредиту; 5000,87 грн. - заборгованість за відсотками, 9050 грн. - неустойка (а.с. 35). Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно частини 3статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до частини 6статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»,відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно частини 12 та 13статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»,електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до частини 1статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»,якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 1054 ЦК України,за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 525-526,530,1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2ст. 1050 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України,договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1ст.628 ЦК України). Відповідно до ч.1ст. 638 ЦК України,істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1ст. 526 ЦК України). Відповідно до ч. 1ст. 1049 ЦК України,позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України,боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити борг, а також відсотки. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, належними сторонами. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (стаття 1078 ЦК України). Відповідно доч.1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 цього Кодексу, до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частинами першою та другою ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] отримав у ТОВ «Авентус Україна», кредит, суму якого вчасно не повернув, а тому з нього на користь правонаступника кредитора ТОВ «Свеа Фінанс» належить стягнути заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 4762,70 грн. Що стосується заборгованості по сплаті відсотків, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. В даній справі представником відповідача було долучено службове посвідченням серії [NUMBER] від 24.07.2024 року та довідку т.в.о. начальника [INFO] від 04.12.2025 року № 86/1/3-588, з якої слідує, що [PERSON] перебуває на військовій службі з 15 липня 2024 року (а.с. 50, 54). Таким чином, з урахуванням вищевказаних письмових доказів, суд вважає, що стороною відповідача було належним чином доведено право відповідача [PERSON] на застосування пільг, визначених п. 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», а тому нарахування позивачем позичальнику відсотків, суд вважає неправомірним та відмовляє в стягнення даних нарахувань з відповідача. Позивач серед іншого просить стягнути неустойку, але, відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Кредитний договір укладено під час дії воєнного стану, отже на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п. 18 Перехідних положень ЦК України. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22(61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, суд вважає, що нарахування неустойки в сумі 9050 грн. є неправомірним, а відтак задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено на суму 18813,57 грн., а задоволено 4762,70 грн., тобто на 25 % (4762,70 х 100/18813,57). За таких обставин з [PERSON] на користь позивача слід стягнути 605,60 грн. судового збору (2422,40 х 25 % /100%). На підставі викладеного та

Outcome: partial