Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

23 жовтня 2025 року з Богунського районного суду міста Житомира за підсудністю до Корольовського районного суду міста Житомира надійшла позовна заява ТзОВ «Діджи Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що 08 червня 2021 року за власного волевиявлення в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан» відповідач [PERSON] подала заявку на отримання кредиту № 102469894. На підставі вказаної заявки між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 102469894 (далі по тексту рішення - Кредитний договір), відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 7 000 гривень. Позичальник зобов`язалася повернути кредит, проценти за користування ним, однак не виконала своїх зобов`язань належним чином. 14 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги №08Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги за Кредитним договором № 102469894 до відповідача [PERSON] . Позивач зазначає, що [PERSON] має заборгованість за Кредитним договором, розмір якої станом на день звернення до суду становить 31 955 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту 7 000 гривень; заборгованість за відсотками 23 625 гривень; заборгованість за комісійними винагородами 1 330 гривень. На підставі наведеного позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» 31 955 гривень заборгованості за Кредитним договором, а також судові витрати у справі, що складаються з 2 422,40 гривень судового збору та витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 гривень. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 27 жовтня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. 14 листопада 2025 року до суду від представника відповідача адвоката Мартем`янової Ю. М. надійшов відзив на позовну заяву. Заперечуючи вимоги позову, представник відповідача зазначає, що на підставі Кредитного договору відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 7 000 гривень. ТОВ «Мілоан» протягом строку дії кредитного договору (з 09.06.2021 по 23.06.2021) здійснювало нарахування процентів відповідно до пункту 1.5.2 договору. Разом із тим, після спливу погодженого сторонами строку кредитування, тобто після 23.06.2021, первісний кредитор, на думку відповідача, безпідставно продовжив нарахування процентів за кредитом до 22.08.2021 на умовах пролонгації за базовою ставкою. При цьому ТОВ «Діджи Фінанс» не надало жодних належних і допустимих доказів на підтвердження продовження строку кредитування відповідно до пункту 2.3.1 договору, зміни процентної ставки чи оновлення графіка розрахунків, які б передбачали сплату відповідачем процентів у нарахованому первісним кредитором розмірі. З урахуванням того, що відповідач отримала кредит у сумі 7 000 гривень та повинна була сплатити проценти за весь період користування кредитом у розмірі 2 625 грн (7 000 грн ? 2,5 % ? 15 днів), відповідач визнає позовні вимоги частково у загальному розмірі 9 625 гривень. Щодо стягнення заборгованості за комісією представник відповідача зазначає, що відповідно до пункту 1.5.1 Кредитного договору передбачено комісію за надання кредиту в сумі 1 330,00 гривень, що нараховується одноразово у розмірі 19 % від суми кредиту. Водночас, згідно з практикою Верховного Суду, встановлення та стягнення щомісячної комісії за управління кредитом без конкретизації переліку послуг, що надаються клієнту за таку комісію, а також нарахування комісії за послуги, які фактично супроводжують кредит (компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є неправомірним. Таким чином, положення кредитного договору щодо сплати відповідачем комісії є нікчемними, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості за комісією у розмірі 1 330 гривень. Крім того, відповідач заперечує щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу відповідач, оскільки надані ФОП Міньковською А. В. послуги є юридичними послугами, а не професійною правничою допомогою адвоката в розумінні статті 137 ЦПК України, а відтак витрати на їх оплату не підлягають відшкодуванню в порядку статті 141 ЦПК України. На підставі викладеного представник відповідача просить суд частково задовольнити позовні вимоги, а також стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката Мартем`янової Ю. М. у загальному розмірі 9 000 грн. 14 листопада 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив. Представник позивача зазначає, що відповідач добровільно уклала Кредитний договір та погодилась з усіма його істотними умовами. Факт укладення договору відповідач не оспорює, що свідчить про досягнення згоди щодо предмета договору, розміру кредиту, процентної ставки, комісії, строків повернення та відповідальності сторін. Позивач вказує, що відповідач була належним чином поінформована про умови кредитування, зокрема щодо процентів та комісії, і мала достатньо часу для ознайомлення з договором. У зв`язку з порушенням відповідачем умов договору та неповерненням кредиту в установлений строк, відповідно до п. 2.3.1.2 договору відбулася автопролонгація строком до 60 днів. З урахуванням пролонгації заборгованість за Кредитним договором становить 31 955,00 гривень, з яких: 7 000,00 грн тіло кредиту, 23 625,00 грн проценти, 1 330,00 грн комісія. Позивач вважає заявлені вимоги законними та обґрунтованими, а доводи відповідача спрямованими на ухилення від виконання зобов`язань. Щодо витрат на правничу допомогу зазначено, що позивач надав належні докази їх понесення у розмірі 5 000,00 грн, які є співмірними зі складністю справи. Водночас розмір витрат на правничу допомогу представника відповідача розмірі 9 000 гривень представник позивача вважає необґрунтованим. На підставі викладеного позивач просить позов задовольнити у повному обсязі. 26 листопада 2025 року до суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. Представник відповідача зазначає, що законодавство не забороняє включення комісій до витрат за споживчим кредитом, однак кредитодавець зобов`язаний погодити з позичальником повний перелік послуг, за які стягується така комісія. Позивачем не надано доказів існування конкретного переліку послуг, їх вартості та погодження із споживачем під час укладення кредитного договору. Також зазначено, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу є обґрунтованими, співмірними обсягу та складності наданих послуг, їх якості та витраченому часу. Представник позивача ТзОВ «Діджи Фінанс» у судове засідання не з`явився, заявою від 02 січня 2026 року представник позивача просить розгляд справи здійснювати за його відсутності. Відповідач [PERSON] та її представник у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Заявою від 09 грудня 2025 року представник відповідача просить розгляд справи здійснювати без її участі. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд установив, що 08 червня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №102469894 (Кредитний договір). Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. Сума (загальний розмір) кредиту становить 7 000 гривень (п. 1.2 Кредитного договору). Кредит надається строком на 15 днів з 08.06.2021 (строк кредитування) (п. 1.3 Кредитного договору). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 23.06.2021 (п. 1.4 Кредитного договору). Загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 3 955.00 гривень в грошовому виразі та 4,659,452.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 10955.00 гривень. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань (п. 1.5 Кредитного договору). Комісія за надання кредиту: 1330.00 гривень., яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1 Кредитного договору). Проценти за користування кредитом: 2625 гривень, які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2 Кредитного договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6 Кредитного договору) Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору (п. 1.7 Кредитного договору). Кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок (п.2.1 Кредитного договору). Згідно з п. 2.3 Кредитного договору визначено умови пролонгації строку кредитування. Цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (п. 6.1 Кредитного договору). Також установлено, що відповідач підписала додаток №1 до договору про споживчий кредит №102469894 від 08 червня 2021 року, де відображаються актуальні відомості про дату платежу та розмір заборгованості, а саме: дата видачі кредиту: 08 червня 2021 року; кількість днів у розрахунковому періоді: 15 днів; чиста сума кредиту / сума платежу усього 10955 гривень, з яких: 7000 гривень сума кредиту за договором; 2625 гривень проценти за користування кредитом; 1330 гривень комісія за користування кредитом. 14 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладений Договір факторингу № 08Т (далі по тексту рішення Договір факторингу). Відповідно до п.2.1 розділу 2 Договору факторингу Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату. Фінансування - належна до сплати Клієнту сума грошових коштів, яка встановлюється актом погодження мінімальної ціни, якого визначена додатком №3 до цього договору, але не менше 18,5 % від основної суми заборгованості (тіло кредиту) по реєстрах вчиненим в рамках даного договору (п.п.3.1.1 Договору факторингу). Відповідно до п.4.1 розділу 4 Договору факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання цього Договору. 14 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» підписано акт прийому - передачі реєстру прав вимог за договором факторингу №08Т від 14 вересня 2021 року. Копією платіжної інструкції АТ «Сенс Банк» № 4 від 05 жовтня 2021 року підтверджено, що ТОВ «Діджи Фінанс» сплатило на користь ТОВ «Мілоан» 113 585,85 гривень на виконання договору факторингу № 08Т від 14 вересня 2021 року. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №08Т від 14 вересня 2021 року ТОВ «Діджи фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором № 102469894, сума заборгованості 31 955, з яких: 7 000 гривень сума заборгованості за тілом кредиту; 23 625 гривень сума заборгованості за процентами; 1 330 гривень сума заборгованості за комісією. Отже, позивач наданими суду письмовими доказами підтвердив своє право вимоги за Кредитним договором, який укладений між ТзОВ «Мілоан» та [PERSON] . Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд ураховує таке. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Частиною 1 ст. 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ч. 2 ст. 1078 ЦК України майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Досліджені судом договір факторингу та витяг з реєстрів боржників свідчать про наявність у позивача права грошової вимоги до [PERSON] у спірних правовідносинах. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. У відповідності до ст. 639 ЦК України Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Пунктом 5 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків. Судом установлено, що [PERSON] на підставі укладеного Кредитного договору отримала кредитні кошти в розмірі 7 000 гривень. Суд ураховує, що відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечує факту укладення Кредитного договору та факту отримання кредиту в розмірі 7 000 гривень. Відповідач зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами у строки та на умовах, визначених договором, належним чином не виконала. Згідно з представленим розрахунком заборгованості, який здійснений первісним кредитором ТОВ «Мілоан», відповідач погашення заборгованості за Кредитним договором не здійснювала. Щодо строку нарахування процентів за користування кредитними коштами. Суд ураховує, що відповідно до п. 1.3 Кредитного договору відповідачу надано кредит строком на 15 днів, починаючи з 08 червня 2021 року. Дата повернення кредиту 23 червня 2021 року. За цей період проценти за користування кредитом становили 2,5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом ( 175 гривень на день). Однак, Кредитним договором передбачено порядок продовження строку кредитування та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом. Згідно з пунктом 2.3.1.2. Кредитного договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6. Договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.. Відповідно до пункту 2.4.1 позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого пунктом 1.4 (у даному випадку до 08 червня 2021 року), а у випадку пролонгації не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування. У випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання Позичальника за цим Договором, в тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь кредитодавця встановлені умовами цього Договору, то така заборгованість повинна бути сплачена Позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений пунктом 1.4 Договору або у дату завершення періоду пролонгації. Якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування визначеного згідно з пунктами 1.3 та 2.3 цього Договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим Позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4, пунктом 3.2.5 Договору (пункт 2.4.2 Кредитного договору). Водночас, пунктом 4.2 розділу 4 Кредитного договору сторони погодили, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою пунктом 1.6 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої пунктом 1.6 Договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог кредитодавця. Отже, на відміну від продовження (пролонгації) строку кредитування на пільгових умовах, продовження строку кредитування на стандартних (базових) умовах з процентною ставкою 5% не передбачало вчинення від позичальника певних дій, окрім як самого факту продовження користування кредитними коштами. За таких обставин суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах строк кредитування пролонгувався та максимально міг бути продовженим на 60 днів, а тому проценти за користування кредитом слід нараховувати на 75 днів, що включає в себе 15 днів строку початкового кредитування на пільгових умовах + 60 днів продовження строку кредитування на стандартних (базових) умовах. Такі висновки суду в повній мірі відповідають позиції Апеляційного суду Житомирської області, висловленій в подібній справі № 296/6153/25. Розрахунок суду: (7000 гривень х 2,5 % х 15 днів) + (7 000 гривень х 5 % х 60 днів) = 23 625 гривень. Щодо виконання відповідачем [PERSON] умов п. 1.5.1 Кредитного договору, зокрема в частині сплати комісії у розмірі 1 330,00 грн, суд зазначає таке. Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію, зокрема, за надання кредиту. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію, зокрема за надання кредиту. З Кредитного договору вбачається, що кредитором встановлена одноразова комісія саме за надання кредиту, а не за його обслуговування ( п. 1.5.1 комісія за надання кредиту: 1330.00 грн., яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово) відповідач, підписуючи кредитний договір, погодилася з цією умовою договору, а тому позивач вправі вимагати повернення комісії за видачу кредиту в розмірі 1330.00 гривень. З наведених мотивів суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Розподіл судових витрат. Частиною 1 ст.141ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи висновок суду про задоволення позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Звертаючись до суду із цим позовом, ТОВ «Діджи Фінанс» просить стягнути з відповідача [PERSON] в свою користь 5 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат позивач надав копію договору № 42649746 від 05 травня 2025 року про надання правової допомоги; додаткову угоду №102469894 до договору №42649746 про надання правової допомоги від 05 травня 2025 року; акт №102469894 від 29 липня 2025 року про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом, яким сторони погодили надання наступних правових послуг: 1) правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи Фінанс» (1години) 1000 гривень; 2) складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрати, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (2 години) 3000 гривень; 3) формування додатків до позовної заяви (письмові докази) (0,5 години) 500 гривень; 4) подання позовної заяви та додатків шляхом надсилання копії до суду (0,5 години) 500 гривень. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Оскільки розгляд справи за клопотанням представника позивача здійснювався без його участі, справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, позовна заява є типовою для справ цієї категорії, а представник відповідача заявляє про неспівмірність витрат позивача на правничу допомогу, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до 3 000 гривень.

Outcome: approved