Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулася до Хорошівського районного суду Житомирської області з позовом до Новоборівської селищної ради Житомирської області (далі - Відповідач), в якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що з квітня 2002 року вона безперервно, відкрито та добросовісно володіє вказаним нерухомим майном. Вселення у будинок відбулося на підставі усної домовленості купівлі-продажу між її колишнім чоловіком, [PERSON] , та попереднім власником будинку - [PERSON] (нині померла). На підтвердження факту передачі майна та сплати грошових коштів у сумі 6 420 грн була складена розписка. Нотаріальне посвідчення договору не було здійснено через відсутність у продавця правовстановлюючих документів та технічного паспорта на домоволодіння. Позивач вказує, що з моменту вселення вона разом із сім`єю здійснювала повне утримання будинку, проводила поточні та капітальні ремонти, обробляла присадибну ділянку. У 2002 році попередній власник виїхала за межі України та померла у 2007 році. Спадкоємці за законом чи за заповітом відсутні, спадщина ніким не прийнята. Після розірвання шлюбу у 2021 році колишній чоловік Позивача, [PERSON] , добровільно припинив володіння будинком, залишивши його Позивачу та спільним дітям, про що склав відповідну розписку. Посилаючись на положення статті 344 Цивільного кодексу України, Позивач просить визнати за нею право власності, оскільки вона добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито та безперервно володіти ним понад 10 років (фактично - понад 23 роки). У судовому засіданні 12 лютого 2026 року представник позивача, адвокат Шморгун О.П., позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, та просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] підтримала позицію свого представника. Відповідач - Новоборівська селищна рада Житомирської області - будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив. Відзиву на позовну заяву, заперечень проти позову або заяви про визнання позову до суду не надходило. Відповідно до ч. 8 ст. 178 та ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними матеріалами. Ухвалою судді від 05.11.2025 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків. Ухвалою судді від 25.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та витребувано докази з Житомирського обласного державного нотаріального архіву. Ухвалою суду від 24.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.01.2026. У призначену дату 20.01.2026 розгляд справи не відбувся та був відкладений на 12.02.2026 у зв`язку з неявкою учасників та за клопотанням представника позивачки адвоката Шморгуна О.П. У судовому засіданні 12.02.2026 суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та, враховуючи складність справи, на підставі абз. 2 ч. 1 ст. 244 ЦПК України, відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 18.02.2026. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки і її представника, пояснення свідків, оцінивши надані докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що об`єктом спору є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою виконавчого комітету Новоборівської селищної ради № 92/02-25/04 від 16.06.2025, зазначений будинок обліковується у погосподарській книзі № 1 (об`єкт господарського обліку № 14-0014-1), головою домогосподарства значиться [PERSON] . Згідно з довідкою виконавчого комітету Новоборівської селищної ради № 123/02-25/04 від 01.10.2025 повідомлено, що згідно запису погосподарської книги №1 на об`єкт по господарського обліку 14-0014-1 житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] , головою домогосподарства являється [PERSON] . Документи на житловий будинок за вище вказаною адресою по Фасівському старостинському окрузі за померлою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , відсутні. Відповідно до довідки Новоборівської селищної ради № 100/02-25/04 від 01.07.2025, [PERSON] зареєстрована та фактично проживає у спірному будинку з 30 квітня 2002 року по теперішній час. Підставою вселення у будинок стала письмова розписка, складена [PERSON] , відповідно до якої остання продала належний їй будинок [PERSON] за 6 420 грн. Вказана розписка, оригінал якої досліджено в судовому засіданні, підтверджує волевиявлення попереднього власника на передачу майна та факт отримання грошових коштів. Згідно листа Житомирського обласного державного нотаріального архіву № 4145/01-22 від 05.12.2025 на виконання ухвали суду повідомлено, що спадкова справа до майна померлої [INFO] гр. [PERSON] , не заводилась. Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 83483547 від 03.12.2025, у спадковому реєстрі відсутня інформація щодо померлої [INFO] гр. [PERSON] . Листом КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" № 310 від 06.08.2025 підтверджується, що інвентаризаційна справа на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , на підприємстві не обліковується і не формувалась. 02 лютого 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб (Свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] ). Згідно з розпискою від 02.02.2021, [PERSON] підтвердив факт залишення житлового будинку у власність та користування колишній дружині [PERSON] та дітям, засвідчивши відсутність майнових претензій. Факт відкритого, безперервного та добросовісного володіння майном підтверджується також: -Довідкою Новоборівської селищної ради № 101/02-25/04 від 01.07.2025, в якій зазначено, що Позивач дійсно, добросовісно, відкрито проживає, розпоряджається та користується житловим будинком, утримує його, підтримує в належному стані понад 20 років безперервно. -Копіями квитанцій АТ КБ "ПриватБанк" за період 20222025 років про сплату послуг електропостачання за адресою спірного будинку. Платником зазначено Позивачку та [PERSON] , який, згідно з поясненнями сторони позивача, є членом сім`ї Позивача та діє в її інтересах. Допитані в судовому засіданні свідки надали наступні показання: -Свідок [PERSON] (староста Фасівського старостинського округу, мешканка с. Фасова) засвідчила, що знає Позивача як постійну мешканку будинку [ADDRESS] , з 2002 року. Підтвердила, що попередня власниця [PERSON] виїхала до РФ у 2002 році, там померла у 2007 році, але похована в Україні. Свідок зазначила, що Позивач здійснила значні поліпшення будинку: замінила вікна, двері, встановила паркан, провела воду. За час роботи свідка в органах місцевого самоврядування (з 1985 року) жодних претензій щодо цього будинку від інших осіб не надходило. -Свідок [PERSON] (сусідка) підтвердила безперервне проживання Позивача у будинку з 2002 року. Зазначила, що з 2021 року колишній чоловік Позивача у будинку не проживає, а Позивач продовжує доглядати за майном разом із новим співмешканцем. -Свідок [PERSON] пояснив, що проживає однією сім`єю з Позивачем з 2021 року, спільно з нею утримує будинок, проводить ремонти та сплачує комунальні платежі. Підтвердив відсутність будь-яких перешкод у користуванні майном з боку третіх осіб. Суд визнає показання свідків достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою та з письмовими матеріалами справи. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно зі статтею 328 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 344 ЦК України встановлено інститут набувальної давності. Відповідно до частини 1 цієї статті, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Аналізуючи наявність складу, необхідного для набуття права власності за набувальною давністю, суд виходить з наступного: 1.Добросовісність заволодіння. Добросовісність передбачає, що володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном неправомірно. Хоча розписка про купівлю-продаж нерухомого майна не є належною правовою підставою переходу права власності через недотримання нотаріальної форми (ст. 657 ЦК України), вона свідчить про те, що заволодіння майном відбулося не шляхом самовільного зайняття чи протиправних дій, а за волею попереднього власника та на відплатній основі. 2.Відкритість володіння. Позивач володіє майном відкрито, не приховує факт свого проживання, зареєстрована за адресою будинку, сплачує комунальні послуги, приймає участь у житті громади як мешканка цього будинку. Орган місцевого самоврядування визнає її фактичним володільцем, що підтверджується виданими довідками. 3.Безперервність та тривалість володіння. Строк володіння Позивача становить понад 23 роки (з 2002 по 2026 рік), що перевищує встановлений законом 10-річний термін. Позивач була спільним титульним володільцем (як член подружжя) до 2021 року, а після 2021 року продовжила володіння одноосібно на спірний будинок. Фактичне володіння не переривалося. 4.Правовий статус майна. Власник майна помер у 2007 році. Спадкоємці відсутні. Відповідач (територіальна громада) не скористався правом на визнання спадщини відумерлою протягом 18 років. Задоволення позову про набувальну давність у даному випадку відповідає меті законодавства щодо забезпечення правової визначеності та ефективного використання нерухомості. Суд також враховує, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду (ч. 4 ст. 344 ЦК України). Відсутність державної реєстрації права власності за попереднім власником не є перешкодою для визнання права власності за давністю володіння, оскільки предметом спору є саме первинне набуття права. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підтвердженими належними доказами. Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір. Позивач не заявляла вимог про стягнення судових витрат з Відповідача. Враховуючи, що спір виник не внаслідок неправомірних дій Відповідача, а через необхідність юридичного оформлення фактичного стану речей, суд вважає за необхідне залишити судові витрати за Позивачем.

Outcome: approved