Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

[PERSON] , 22.12.2025 року звернулася до Комунарського районного суду м.Запоріжжя з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» про виплату страхового відшкодування, треті особи: Моторне (транспортне) страхове бюро України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Вельтум». Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що 10 лютого 2024 року приблизно о 16 год. 20 хв. у місті Запоріжжі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю пішохода [PERSON] та сміттєвоза «ВКК Спецмаш КАRВА-14» на базі автомобіля «МАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Унаслідок зазначеної ДТП пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження, несумісні з життям, та помер на місці події, що підтверджується свідоцтвом про смерть та медичною довідкою про причину смерті, згідно з якою смерть настала внаслідок множинних переломів кісток скелета з ушкодженням внутрішніх органів. Позивач [PERSON] є рідною сестрою померлого та після його смерті здійснила всі необхідні дії, пов`язані з організацією поховання, у зв`язку з чим понесла витрати на загальну суму 78 390 грн., а саме: витрати на організацію та проведення поховання, поминальні заходи (без урахування вартості спиртних напоїв), а також виготовлення та встановлення пам`ятника. Зазначені витрати підтверджуються договорами та відповідними платіжними документами. Кримінальне провадження за фактом ДТП було закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія складу кримінального правопорушення. Цивільно-правова відповідальність підприємства, якому належить транспортний засіб, була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра». Позивач звернулася до страховика із повідомленням про настання страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування, надала всі необхідні документи, однак у встановлений законом строк страхове відшкодування виплачено не було. З огляду на неможливість врегулювання спору в позасудовому порядку, позивач змушена звернутися до суду з вимогою про стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» 78 390 грн., витрат, понесених у зв`язку з похованням померлого, а також судових витрат. 23.12.2025 року ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя відкрито провадження по справі, постановлено справу розглядати у спрощеному провадженні з викликом сторін. 15.01.2026 року через канцелярію суду від представника третьої особи МТСБУ надійшли заперечення скеровані до суду через систему «Електронний суд». В обґрунтування зазначено, що позовні вимоги заперечуються в повному обсязі, оскільки вони не узгоджуються з нормами матеріального і процесуального права. Спірні правовідносини регулюються спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та нормами ЦК України. 16.01.2026 року від представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» надійшов відзив, який скеровано до суду через систему «Електронний суд». В обґрунтування зазначено, що відповідач, відповідач не заперечує проти відшкодування витрат на організацію та проведення поховання у сумі 38 700 грн, а також витрат на виготовлення та облаштування місця поховання у сумі 30 000 грн. Водночас відповідач заперечує проти стягнення витрат на проведення поминальних обідів та придбання продуктів для поминальних заходів у розмірі 9 690 грн, вказуючи, що такі витрати не підлягають відшкодуванню відповідно до чинного законодавства України. Посилаючись на пункт 27.4 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач зазначає, що страховик відшкодовує лише витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника за умови надання підтверджуючих документів. У зв`язку з викладеним відповідач просить суд врахувати поданий відзив та задовольнити позов частково - у розмірі 68 700 грн, відмовивши у стягненні 9 690 грн., витрат на поминальні заходи. Представник позивача скерувала до суду заяву про розгляд цивільної справи за її відсутності, наполягала на позовних вимогах. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Представник третьої особи, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. З матеріалів справи судом встановлено, що 10.02.2025 року, приблизно о 16 годині 20 хвилин водій [PERSON] керував вантажним автомобілем «ВКК Спецмаш Karba-14», сміттєвоз на базі автомобіля «МАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , здійснював рух заднім ходом по дворовому проїзду будинку [ADDRESS] . В цей час пішохід [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (3,0 проміле в крові), непорушно стояв на майданчику, розташованому ліворуч від проїзної частини дворового проїзду, спираючись на тростина, яка тримав перед собою. Під час проїзду автомобіля «ВКК СПЕЦМАШ KARBA-14» реєстраційний номер [NUMBER] повз пішохода [PERSON] , останній в результаті втрати рівноваги відновив рух, та в подальшому впав на проїзну частину обличчям вниз, внаслідок чого відбувся переїзд тіла потерпілого спаркою лівих задніх коліс вищевказаного транспортного засобу. В результаті вказаної ДТП пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці ДТП. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.02.2024 року виданого Запорізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), [PERSON] , [INFO] помер [INFO] . Згідно до постанови слідчого СВ ЗРУП ГУНП в Запорізькій області про закриття кримінального провадження від 27.03.2024 року, кримінальне провадження за №12024082050000280 від 10.02.2023 року, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. 11.04.2025 року [PERSON] звернулася до ПАТ «СК «Саламандра» з повідомленням про подію, яка має ознаки страхового випадку. 06.05.2024 року [PERSON] скерувала голові Правління ПрАТ «СК «Саламандра» заяву про страхове відшкодування, у зв`язку з подією яка мала місце 10.02.2025 року в м.Запоріжжі. Розмір майнових вимог зазначено у сумі 78 390,00 грн. Предметом спору є відшкодування страховиком винної у ДТП особи шкоди, завданої шкоди у зв`язку зі смертю особи. Стаття 1187 ЦК України визначає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як зазначено в п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», шкода, завдана внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, відшкодовується незалежно від наявності вини завдавача шкоди. Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який був чинним станом на дат ДТП),страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Зі ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із п.23.1 ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до статті 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. Стаття 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлює, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Судом встановлено, що позивач звернулася до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування у встановлений законом строк. Витрати на поховання потерпілого відшкодовуються в повному обсязі, незалежно від наявності його вини. Згідно із п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати. Згідно зі ст.2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Ритуальні послуги - послуги, пов`язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання. Відповідно до ст.12 Закону України «Про поховання та похоронну справу» вартість послуг та предметів ритуальної належності визначається на принципах оплати тільки тих послуг, що відповідають державним стандартам та нормативним документам. Зокрема, згідно листа Державного комітету України з питань житлово - комунального господарства, затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України 19.11.2003 року № 193 про «Необхідний мінімальний перелік окремих видів ритуальних послуг» до необхідних ритуальних послуг входять: оформлення договору-замовлення на організацію та проведення поховання; оформлення свідоцтва про поховання; копання могили (викопування могили ручним або механізованим способом, опускання труни з тілом померлого в могилу, закопування могили, формування намогильного насипу та одноразове прибирання території біля могили); монтаж та демонтаж намогильної споруди при організації підпоховання в існуючу могилу; кремація тіл померлих; поховання та підпоховання урни з прахом померлих у колумбарну нішу, в існуючу могилу, у землю; зберігання урн з прахом померлих у крематорії; організація відправлення труни з тілом чи урни з прахом померлого за межі України; запаювання оцинкованої труни; замощення урни з прахом померлого в колумбарну нішу. Зі змісту вищенаведеної норми слідує, що церемонія поховання та церемонія поминання є зовсім різними правовими поняттями, а тому поминальний обід не входить до комплексу заходів щодо поховання особи. Аналогічна позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 19.03.2018 у справі № 554/1793/15-ц,та від 30.10.2019у справі № 484/1407/17. Позивачкою понесені витрати на організацію і проведення поховання [PERSON] в сумі 38700 грн.,що підтверджується Договором замовлення про організацію та проведення поховання від 11.02.2024 р. укладеного із ПП [PERSON] та квитанцією до прибуткового касового ордеру від 14.02.2024 р. Також позивачкою понесені витрати на встановлення пам`ятника в сумі 30000 грн., що підтверджується квитанцією №000408 від 10.04.2024 та договором замовлення від 09.04.2024 укладеного з ФОП [PERSON] . Також позивачкою надані фіскальні чеки, які підтверджують, що сума витрат на поминальний обід становить 9690,00 грн. Проведення поминальних обідів не передбачено Законом України "Про поховання та похоронну справу" та не включено до Мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 19 листопада 2003 року N 193, тому дані витрати у зв`язку з тим, що вони проводяться після поховання, не відносяться до витрат на поховання. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на поховання [PERSON] у розмірі 68 700,00 грн. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позов було задоволено частково, а позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1061,49 грн., з обсягу задоволених вимог. Щодо витрат на правничу допомогу, то суд враховує, що відповідно до ст.131 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує ряд обставин, визначених ч.3ст.141 ЦПК України. На підтвердження понесених витрат та їх розміру до позовної заяви долучено наступні докази: договір про надання правничої допомоги від 03.09.2024, укладений між адвокатом Косяковою З.М. та [PERSON] , розрахунок робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої (правової) допомоги відповідно до договору в розмірі 8000 грн. Зазначено, що вартість вивчення та аналізу наданих документів, аналіз законодавства, судової практики складає 2000 грн., складання позовної заяви 2000 грн., участь в судовому засіданні 2000 грн. Частинами першою та другою статті 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. З аналізу зазначеної норми слідує,що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру; погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. В постанові Великої Палати Верховного Суду від у справі № 910/12876/19, суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Суд вважає за необхідне стягнути витрати за правничу допомогу, яка складається з виконаних робіт по вивченню та аналізу документів, законодавства, судової практики та складання позовної заяви. Відповідно до наданого розрахунку загальна вартість цих послуг становить 4000 грн. Витрати за участь в судових засіданнях компенсації не підлягають, оскільки представник позивача не приймав участі в судових засіданнях. З огляду на викладене, у зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено частково, на 87,63%, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають пропорційному стягненню витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3505, 20 грн. Позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні позову, тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1061,49 грн., оскільки відповідач позов визнав до початку судового розгляду.

Outcome: partial