Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

19 січня 2026 року адвокат Бельдій Наталія Володимирівна, яка діє в інтересах [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] та просить суд розірвати шлюб між [PERSON] і [PERSON] , зареєстрований 28.09.2003 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис №2793. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що у шлюбі в подружжя народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . За 16 років шлюбу сторони в період з літа 2020 року по лютий 2022 року проживали окремо, однак примирилися та врятували шлюб. Станом на сьогодні подружжя віддалилося одне від одного. Позивач зазначає, що у відповідача є інші стосунки, відтак збереження сім`ї є неможливим. Діти залишаються проживати з батьком за адресою: [ADDRESS] . Спільного господарства не ведуть. Просить розірвати шлюб. 18.02.2026 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Шкарупської- Баранової Н.Б. поступив відзив на позовну заяву. Зі змісту останнього вбачається, що відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає, однак заперечує мотиви якими позивач обґрунтовує позов. Подружжя проживало, а точніше ночувало, за різними адресами з 2020 року до лютого 2022 року у зв`язку з тим, що позивач здійснював ремонт у помешканні своєї матері, за адресою [ADDRESS] , а тому йому було зручніше залишатися ночувати там. Проте, Сторони підтримували подружні стосунки та продовжували вести спільне господарство. Протягом вказаного часу відповідач разом з двома дітьми проживала за адресою своєї реєстрації. А переїхала відповідач з дітьми до помешкання свої свекрухи 26 лютого 2022 року, тобто на третій день повномасштабного вторгнення рф на територію України, оскільки у помешканні, яке належить матері позивача є добротний підвал, в якомубуло безпечніше для дітей перебувати під час повітряних тривог. Також зазначає, що поведінка позивача не вирізнялася вірністю, при чому протягом багатьох років, зокрема й тоді, коли відповідач була вагітною спільною дитиною. Крім цього, позивач вказує неправду, що спільні діти постійно проживають з ним. Такі твердження не відповідають дійсності. Насправді молодший син [PERSON] , [INFO] проживає рівну кількість часу і з батьком, і з матір`ю. Тобто сторони забирають його почергово до себе через кожні 3-4 дні. Жодних суперечок між сторонами з цього приводу немає, тому дивно виглядає неправдива інформація, викладена у позові. Старший син сторін [PERSON] , [INFO] має повних 17 років та вправі сам обирати де йому жити. Станом на теперішній час він ще не визначився. Більше того, такий стан речей триває з січня 2026 року, відколи сторони припинили спільне проживання, а отже, подальше місце проживання дітей може бути змінено за бажанням самих дітей. Також, просила здійснювати розгляд справи за її відсутності.Ухвалою від 20.01.2026 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи вирішив проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 18 лютого 2026 року через систему «Електронний суд» від представника позивача [PERSON] адвоката Бельдій Н.В. поступила заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд приходить такого. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, такий між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 28.09.2003 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис №2793. У шлюбі в подружжя народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя до звернення до суду в період з літа 2020 року по лютий 2022 року проживали окремо, але в подальшому примирилися. Однак, на тепер знову спільно не проживають, не ведуть спільного господарства та погодили розірвання шлюбу. Станом на сьогодні подружжя віддалилося одне від одного. Збереження сім`ї неможливе. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ст.110, 112, Сімейного кодексу України та

Outcome: approved