Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

У лютому 2025 року до суду надійшов позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Саперне поле», згідно вимог якого позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «САПЕРНЕ ПОЛЕ З» заборгованість по внескам та платежам в ОСББ у сумі 89073,19 грн. (вісімдесят дев`ять тисяч сімдесят три гривні 19 копійок), з яких 67501,90 грн. (шістдесят сім тисячі п`ятсот одна гривня 90 копійок) - сума основного боргу, 16627,93 грн. (шістнадцять тисяч шістсот двадцять сім гривень 93 копійки) - сума інфляційного збільшення та 4943,36 грн. (чотири тисячі дев`ятсот сорок три гривні 36 копійок) - три проценти річних; судовий збір у розмірі 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок); витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. (шість тисяч гривень 00 копійок). В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 81,0 м.кв. 26 червня 2020 року відбулися установчі збори співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: [ADDRESS] , на яких більшістю голосів співвласників було прийнято рішення про створення ОБ`ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ «САПЕРНЕ ПОЛЕ 3» та затверджено статут Об`єднання, а 08.09.2020 року відбулася реєстрація ОСББ «САПЕРНЕ ПОЛЕ 3» в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб за №43804558. Вказує, що у порушення вимог Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», статуту ОСББ «САПЕРНЕ ПОЛЕ 3» та рішень загальних зборів об`єднання боржником не виконується обов`язок щодо сплати внеску у розмірі, затверджених рішеннями загальних зборів від 20.11.2021 року. За період часу з 01.08.2022 року до 10.01.2025 року за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 67 501,90 грн. Також на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, позивачем нараховано розмір інфляційного збільшення у розмірі 16 627,93 грн. та три процента річних у розмірі 4943,36 грн. Ухвалою судді від 19.05.2025року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача до судового засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим, проте, правом на надання відзиву на позовну заяву, заяв, клопотань не скористався. У відповідності до приписів ч. 6 ст. 128 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно з висновками Європейського суду з прав людини, зазначених у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» № 12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Враховуючи неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив відповідно до ст. 280 ЦПК України, а позивач з його представником не заперечують проти такого вирішення справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст. 280 ЦК України. Враховуючи неявку всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення. За приписами ч. 3 ст. 208, ч. 1 ст. 209, ч. 1 ст. 218 ЦПК України, судовий розгляд закінчується ухваленням рішення суду, яке проголошується негайно після закінчення судового розгляду і прилюдно. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Вказані принципи знайшли своє втілення і в нормах цивільного процесуального законодавства. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно абзацу 10 частини першої ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] відповідач є власником квартири [ADDRESS] , загальною 81,0 м.кв. 26 червня 2020 року відбулися установчі збори співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: [ADDRESS] , на яких більшістю голосів співвласників було прийнято рішення про створення ОБ`ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ «САПЕРНЕ ПОЛЕ 3» та затверджено статут Об`єднання. 08 вересня 2020 року Об`єднання було зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за номером: 1000701070001088805. Об`єднанню присвоєно ідентифікаційний код юридичної особи: 43804558. 14 травня 2021 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань було внесено запис про зміну керівника, оскільки головою правління було обрано Стоянову Оксану Олександрівну . Згідно приписів ст.1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками багатоквартирного будинку. Відповідно до ст.4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі - Закон про ОСББ) основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово- комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Статтею 22 Закону про ОСББ визначено, що для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; - визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; - виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Так, з метою виконання основної своєї діяльності Об`єднання виступає колективним замовником низки житлово-комунальних та інших послуг, а саме: - послуг з технічного та аварійного обслуговування систем центрального опалення, водопостачання, водовідведення та інших інженерних мереж на підставі Договору № 0102- 22С від 01.02.2022; - послуг на технічне обслуговування ліфтів на підставі Підрядного договору № 102/22 від 01.02.2022; - послуг на технічне обслуговування системи безпеки на підставі Договору на технічне обслуговування №03-0222С від 01.02.2022; - послуг з централізованого водопостачання та центрального водовідведення для потреб будинку на підставі Заяви-приєднання до ПрАТ «АК «Київводоканал» від 12.05.2022; - послуг з розподілу (передачі) електричної енергії на підставі Заяви-приєднання від 04.07.2022; - послуг з охорони житлового будинку, прибудинкової та прилеглої території, паркінгу, будівель, споруд та іншого майна Об`єднання на підставі Договору про надання послуг з охорони № 32 від 01.08.2022; - послуг з вивезення твердих побутових відходів на підставі Договору про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів №306001/П від 26.01.2022; - послуг з комплексного прибирання приміщень об`єкту на підставі Договору про надання клінінгових послуг №01/02-2025 від 01.02.2025; - послуг з охорони житлового комплексу на підставі Договору №01-02/25 від 01.02.2025. Частина послуг, таких як управління будинку, здійснюється шляхом самозабезпечення. Ремонт спільного майна здійснюється за окремими договорами на виконання конкретних робіт за рахунок ремонтного фонду. Придбання обладнання та іншого майна для утримання спільного майна здійснюється з використання резервного фонду. Відповідно до приписів ст. 10 Закону про ОСББ органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. Так, рішенням загальних зборів Об`єднання від 28 лютого 2021 року було створено резервний фонд та встановлено обов`язковий щомісячний розмір внеску - 1,50 грн./l кв.м., який має сплачуватися до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. Платежі до резервного фонду ОСББ у розмірі 1,50 грн./l кв.м. підлягали оплаті з 01.05.2021 року. 20 листопада 2021 року відбулися чергові загальні збори Об`єднання, на яких було прийнято рішення про обрання форми управління будинком шляхом самозабезпечення. На цих же загальних зборах було затверджено кошторис Об`єднання та обов`язкові щомісячні внески з 01 лютого 2022р: - на утримання спільного майна - 11,20 грн. за 1 кв.м. загальної площі об`єкта нерухомого майна (крім парко місць); - до ремонтного фонду - 2,00 грн. за 1 кв.м. загальної площі об`єкта нерухомого майна (крім парко місць); - до резервного фонду - 1,50 грн. за 1 кв.м. загальної площі об`єкта нерухомого майна (крім парко місць); - до фонду безпеки і благоустрою - 8,20грн./кв.м (крім парко місць). Строк сплати внесків - до 20 числа поточного (розрахункового) місяця. Відповідачем не виконується обов`язок щодо сплати внесків у розмірі, затвердженому загальними зборами, за період з 01.08.2022 року по 10.01.2025 року. Таким чином, право на стягнення внесків та платежів із Відповідача виникло у Об`єднання на підставі рішення загальних зборів Об`єднання від 20 листопада 2021 року): - внески на утримання спільного майна - 11,20 грн. за 1 кв.м. загальної площі об`єкта нерухомого майна (крім парко місць); - внески до ремонтного фонду - 2,00 грн. за 1 кв.м. загальної площі об`єкта нерухомого майна (крім парко місць); - внески до резервного фонду - 1,50 грн. за 1 кв.м. загальної площі об`єкта нерухомого майна (крім парко місць); - до фонду безпеки і благоустрою - 8,20грн./кв.м (крім парко місць). Згідно із статтею 15 Закону про ОСББ співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі, а також виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень. Відповідно до приписів ст. 1 Закону про ОСББ, власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками багатоквартирного будинку. Згідно з приписами ст. 322 ЦК України тягар утримання майна покладається на власника, а саме: власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, Статутом Об`єднання передбачено аналогічні обов`язки співвласників. Так, пунктом 1 розділу IV «Джерела фінансування, порядок використання майна та коштів Об`єднання» передбачено, що внески і платежі співвласників є коштами та одним з джерел фінансування Об`єднання. За рішенням загальних зборів в об`єднанні можуть створюватися ремонтний, резервний фонди, кошти яких спрямовуються на цілі, визначені загальними зборами об`єднання. Пунктом 2 цього ж розділу Статуту визначено, що сплата встановлених загальними зборами Об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного фондів у розмірах і в строки, що встановлені загальними зборами Об`єднання, є обов`язковою для всіх співвласників. Порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у точу числі відрахувань до резервного, ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами Об`єднання відповідно до законодавства та Статуту. Пунктом 2 розділу V «Права та обов`язки співвласників» Статуту передбачено обов`язок співвласника виконувати обов`язки, передбачені Статутом Об`єднання, виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. В порушенням вимог Закону, Статуту Об`єднання та рішень загальних зборів Об`єднання, Відповідачем не виконується обов`язок щодо сплати внеску у розмірах, затверджених рішеннями загальними зборами від 20 листопада 2021 року. Статтею 17 Закону про ОСББ визначено, що Об`єднання в особі правління має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, в тому числі звертатися до суду в разі відмови співвласника своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів. За період з 01 серпня 2022 року до 10 січня 2025 року за відповідачем по квартирі [ADDRESS] утворилася заборгованість у розмірі 67501,90 грн. З метою досудового врегулювання питання добровільної сплати заборгованості, яка виникла у відповідача, ОСББ «САПЕРНЕ ПОЛЕ 3» направляло Відповідачу претензію № 5/328 від 20.01.2025. У зазначеній претензії ОСББ «САПЕРНЕ ПОЛЕ 3» просило Відповідача сплатити суму заборгованості у розмірі 67501,90 грн. на розрахунковий рахунок ОСББ «САПЕРНЕ ПОЛЕ 3». Станом на сьогодні відповідь від Відповідача не надходила, сума боргу не сплачена. Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки, згідно рішення загальних зборів Об`єднання від 20 листопада 2021 року, строк сплати внесків - до 20 числа поточного (розрахункового) місяця, розрахунок розміру інфляційного збільшення та трьох процентів річних здійснюється з 21 серпня 2022 року. Згідно вимог ст.625 ЦК України, на суму основного боргу по квартирі [ADDRESS] у розмірі 67501,90 грн. розмір інфляційного збільшення склав 16627,93 грн., три проценти річних - 4943,36 грн. При цьому, слід зауважити, що ОСББ є неприбутковою організацією і не здійснює господарської діяльності з метою отримання прибутку. ОСББ не є виконавцем житлово- комунальних послуг в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги», та постанова КМУ від 05.03.2022 № 206 не поширюється на ОСББ. Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості Відповідно до частини першої, другої ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Частиною другою статті 77 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч.1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За встановлених обставин, оскільки відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, то як наслідок сума заборгованості підлягає примусовому стягненню. Матеріали справи не містять доказів повного виконання відповідачами зобов`язань. Розмір суми заборгованості наданий позивачем відповідачем у в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України не спростований. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості по внескам і платежам в сумі 89073,19 грн. Також, представник позивача просить відшкодувати позивачу, понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» 5 липня 2012 року № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Слід зазначити, що адвокати, укладаючи із клієнтом договір про надання правової допомоги, мають вказувати перелік послуг, які будуть надаватися під час виконання такого договору. З приводу цього питання Верховний Суд у постанові по справі № 826/856/19 від 22.12.2018 зазначив, що «з розрахунку наданих адвокатом послуг вбачається, що певні його дії (зробити копії необхідних документів чи друк квитанцій) не потребують професійних навичок, а акт виконаних робіт містить вид послуг, що не були передбачені договором». Таким чином, для можливості наступного відшкодування судових витрат слід ретельно підготувати договір про надання правової допомоги та передбачити, якими доказами будуть підтверджуватися надані адвокатом послуги. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. А отже, судом має братися до уваги досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг та чи відповідають вони ціні позову. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зважаючи на викладені норми, судом має братися до уваги досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг та чи відповідають вони ціні. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, та зважаючи на те, що справа є незначної складності, розгляд справи в спрощеному провадженні, обсяг, якість та характер наданих послуг, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням ціни позову, вважаю за можливе стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача в сумі 6000 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи. Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, також необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн. Так, відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Враховуючи викладене,

Outcome: approved