Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Представник позивачки звернувся із зазначеною позовною заявою до суду, в якій просив встановити факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавицею [PERSON] на час відкриття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Арцизької міської ради Болградського району Одеської області. Позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у зв`язку з відсутністю факту родинних відносин з померлою, а саме, позивачка не є спадкоємицею, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. В період з 01 січня 2014 року по день смерті [PERSON] , тобто по [INFO] , позивачка проживала разом з [PERSON] , яка доводилася їй свекрухою та вела з нею спільне господарство за місцем реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , у них були взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство та побут, мали спільний бюджет, позивачка здійснювала догляд за [PERSON] та здійснила її поховання, а тому звернулася до суду з вказаною позовною заявою. Представник позивачки у судове засідання не з`явився, але за допомогою системи «Електронний суд» надійшла заява представника позивачки про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представниця відповідача у судове засідання не з`явилася, але за допомогою системи «Електронний суд» надійшла заява представниці відповідача про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням частини 3 статті 211 ЦПК України, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши позовну заяву, заслухавши свідків, дослідивши матеріали справи, перевіривши письмові докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки заснована на законі і доведена матеріалами справи. Судом встановлено, що 24 січня 1993 року [PERSON] , позивачка у справі (а.с. 12, 13), зареєструвала шлюб з [PERSON] , який доводився сином [PERSON] (а.с. 11). [PERSON] помер [INFO] (а.с. 22). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 12 березня 2019 року Арцизьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00023655474 від 13 серпня 2019 року (а.с. 9, 10). За життя [PERSON] належали земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,68 га, кадастровий номер: 5120482400:01:001:0748, площею 0,1557 га, кадастровий номер: 5120482400:01:001:0217, площею 2,3651 га, кадастровий номер: 5120482400:01:001:0750, площею 0,1566 га, кадастровий номер: 5120482400:01:001:0207, розташовані на території Арцизької міської ради Болградського району Одеської області, що підтверджується державними актами на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 700659, виданим 31 грудня 2010 року, серії ЯА № 081165, виданим 26 січня 2006 року, серії ЯА № 081165, виданим 26 січня 2006 року, серії ЯЖ № 700660, виданим 31 грудня 2010 року, Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку кадастровий номер: 5120482400:01:001:0748 станом на 01 жовтня 2024 року, Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку кадастровий номер: 5120482400:01:001:0217 станом на 01 жовтня 2024 року, Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку кадастровий номер: 5120482400:01:001:0750 станом на 01 жовтня 2024 року, Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку кадастровий номер: 5120482400:01:001:0207 станом на 01 жовтня 2024 року (а.с. 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21). Згідно з довідкою Задунаївського старостинського округу Арцизької міської ради Одеської області № 468 від 18 вересня 2024 року [PERSON] здійснила поховання [PERSON] , померлої [INFO] (а.с. 26). Відповідно до акту опитування свідків від 18 вересня 2024 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що у період з 01 січня 2014 року по день смерті [PERSON] , тобто по [INFO] , [PERSON] дійсно проживала разом з [PERSON] , яка доводилася їй свекрухою (матір`ю її чоловіка), та вела з нею спільне господарство за місцем реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , у них були взаємні права та обов`язки, вони вели спільне господарство та побут, мали спільний бюджет, [PERSON] , здійснювала догляд за [PERSON] та здійснила її поховання (а.с. 27). Аналогічні покази свідки [PERSON] , [PERSON] надали під час їх допиту у судовому засіданні. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених свідками, в зв`язку з тим, що даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи встановлено не було, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Протягом встановленого законом строку, позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 28), але оскільки вона не є спадкоємцем, передбаченим статтями 1261-1266 ЦК України та не є спадкоємицею за заповітом, їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 30, 30 зворот-31). Згідно з інформаційними довідками зі Спадкового реєстру № 57198964 (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), № 57198990 від 13 серпня 2019 року (заповіти/спадкові договори), витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 57199087 від 13 серпня 2019 року щодо майна, яке залишилося після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 316/2019 (а.с. 50-60), свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с. 29). Встановлення факту спільного проживання позивачки необхідно для отримання в органах нотаріату свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавиці. Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз`ясненнями, що викладені в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. За позицією Пленуму Верховного Суду України, яка викладена у пунктах 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, судам роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з вимогами частини 3 статті 1268, частиною 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї, та спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. За змістом пунктом 3.21. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Отже, до спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що спадкодавця [PERSON] на момент своєї смерті, яка наступила [INFO] , проживала спільно зі спадкоємицею [PERSON] , позивачкою у справі, за місцем реєстрації останньої за адресою: [ADDRESS] , та вони вели спільне господарство. Зазначений факт підтверджено наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а також допитаними у судовому засіданні свідками. Судом встановлено, що позивачці необхідно встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не менше як п`ять років для оформлення права на спадщину, отже встановлення факту проживання позивачки з [PERSON] на момент смерті останньої породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній. Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок зібраних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає доведеним факт спільного проживання позивачки [PERSON] разом з [PERSON] , яка померла [INFO] не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, беручи до уваги, що встановлення факту проживання однією сім`єю породжує юридичні наслідки для позивачки у виді права на спадкування, та в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, тому суд дійшов висновку про задоволення позову та встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] разом з [PERSON] , яка померла [INFO] не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Суд не бере до уваги письмові докази, а саме: довідку Задунаївської сільської ради Арцизького району Одеської області № 628 від 13 серпня 2019 року (а.с. 23); довідку Задунаївського старостинського округу Арцизької міської ради Одеської області № 466 від 18 вересня 2024 року (а.с. 24); довідку Задунаївського старостинського округу Арцизької міської ради Одеської області № 467 від 18 вересня 2024 року (а.с. 25), оскільки зазначені довідки містять суперечливу інформацію, а саме, що [PERSON] була зареєстрована та мешкала на день смерті за адресою: [ADDRESS] , одна; що [PERSON] фактично мешкала за адресою: [ADDRESS] , тобто разом з [PERSON] ; що [PERSON] , була зареєстрована та мешкала на день смерті за адресою: [ADDRESS] . На підставі статей 29, 1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved