Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

16.04.2025 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ТОВ «Фінансова компанія «Позика» про припинення обтяження, де просив припинити обтяження № 10332615, вид обтяження «заборона на нерухоме майно» від 02.06.2006р. [PERSON] , державним реєстратором Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області Безмаль Вікторією Віталіївною, на підставі договору іпотеки, серія та номер ВСТ: №954479-954482 виданий 02.06.2006р. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Огир Л.А., реєстровий номер 2106, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 22699047 від 08.07.2015 р. В обґрунтуванні позову вказував, що згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта 13.09.2024р. міститься запис про обтяження № 10332615, дата запису 02.06.2006р. в розділі « документи, подані для державної реєстрації зазначено договір іпотеки, серія та номер ВСТ №954479-954482 виданий 02.06.2006 р. видавник: Огир Л.А. Підстава для внесення запису «Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 99047 від 08.07.2015р. Вид обтяжень - заборона на нерухоме майно. Відомості про власника майна, право якого обтяжується - [PERSON] . Згідно рішення Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави від 07.08.2024р. було задоволено позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про виключення запису про іпотеку. Виключено запис № 10332969 від 02.06.2006 р. про іпотеку з державного реєстру іпотек відповідно до якого [PERSON] [INFO] є іпотекодавцем, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є іпотекодержателем на підставі виплати [PERSON] іпотеки у строки та у повному обсязі в розмірі 77900 доларів США. Водночас в мотивувальній частині вказаного рішення судом встановлено обставини, а саме, що згідно довідки Київського ВДВС у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління МЮ від 19.07.2023 р. згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження у відділі станом на 19.07.2023 р. не перебувають відкриті виконавчі провадження, в яких [PERSON] є боржником. Відповідно до довідки ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 14.05.2024 р. № 40 [PERSON] не має заборгованості по кредитному договору від 02.06.2006 р., вказаний іпотечний договір - припинено. Ухвалою суду від 21.04.2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 23.05.2026 року від представника відповідача надійшла заява про залучення до справи процесуального правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Позика». Ухвалою суду від 04.06.2025 року залучено до участі у справі у якості співвідповідача правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», код ЄДРПОУ 39493634, місцезнаходження: 04052, м. Київ, вул. Глибочицька 17 Б . 05.08.2025 року від представника відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Позика» надійшов відзив, в обґрунтуванні якого вказував, що 02 червня 2006 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №CNL-D00/33/2006. Того ж дня було укладено іпотечний договір, який забезпечував виконання зобов`язань за кредитним договором. Згодом, 28 жовтня 2011 року, ПАТ «ОТП Банк» відступило право вимоги за цими договорами до ТОВ «ОТП Факторинг Україна». 27 вересня 2024 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Позика» було укладено договір факторингу № 9-П, за умовами якого право вимоги за кредитним договором було відступлено до ТОВ «ФК «Позика». Крім того, 01 жовтня 2024 року було укладено договір відступлення права вимоги за іпотечним договором. Відповідно до статей 512 та 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, зобов`язання за кредитним договором CNL-D00/33/2006 не припинилося, а відбулася заміна кредитора. 07 серпня 2024 року Шевченківським (Октябрським) районним судом міста Полтави було ухвалено заочне рішення у цивільній справі № 554/633/24, яким задоволено заяву [PERSON] про зняття арешту з квартири та виключено запис про іпотеку №10332969 від 02.06.2006 року з Державного реєстру іпотек. Як вбачається з копії рішення суду, підставою для задоволення заяви про зняття арешту стала надана суду довідка про відсутність заборгованості, видана старшим бухгалтером Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна». Однак, ТОВ «ФК «Позика» сформував та подав запит до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», з якого стало відомо, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не надавав таку довідку за кредитним договором №CNL-D00/33/2006 від 02.06.2006 року. Вказані обставини свідчать про сумнівність законності підстав для скасування обтяження та зняття арешту з іпотечного майна. Просив відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 11.08.2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 17.11.2025 року витребувано у ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (03680, м. Київ, вул. Фізкультурна, буд. 28-Д) інформацію щодо достовірності довідки від 14 травня 2024 року вих.№40, виданої на ім`я [PERSON] та щодо наявності або відсутності заборгованості за договором № CNL -D00/33/2006 від 02.06.2006 р. та іпотечний договір № CNL -D00/33/2006. 01.12.2025 року представником відповідача подано клопотання про долучення доказів, а саме відповідь на адвокатський запит та довідку про заборгованість [PERSON] . Ухвалою суду від 16.12.2025 року витребувано у ТОВ «ОТП БАНК» (010-33, м. Київ, вул. Жилянська 43) інформацію щодо достовірності довідки від 14 травня 2024 року вих.№40, виданої на ім`я [PERSON] та щодо наявності або відсутності заборгованості за договором №CNL -D00/33/2006 від 02.06.2006 р. та іпотечний договір № CNL -D00/33/2006. Позивач та представник позивача в судовому засіданні просили позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову. Суд заслухавши учасників процесу, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1ст. 319 ЦК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст. 3 ЦПК України). Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню ( ст. 386 ЦК України). Судом встановлено, що рішення Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави від 07.08.2024р. було задоволено позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про виключення запису про іпотеку. Виключено запис № 10332969 від 02.06.2006 р. про іпотеку з державного реєстру іпотек відповідно до якого [PERSON] [INFO] є іпотекодавцем, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є іпотеко держателем на підставі виплати [PERSON] іпотеки у строки та у повному обсязі в розмірі 77900 доларів США (а.с. 11-12). 27 вересня 2024 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Позика» було укладено договір факторингу № 9-П, за умовами якого право вимоги за кредитним договором було відступлено до ТОВ «ФК «Позика». Крім того, 01 жовтня 2024 року було укладено договір відступлення права вимоги за іпотечним договором. 03.10.2024 року рішенням Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави від 03.10.2024 року було скасовано арешт з належного [PERSON] нежилого приміщення за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 4667200 зареєстрований 21.03.2007 року, реєстратор: Перша полтавська державна нотаріальна контора (36000, Полтавська область , м. Полтава, вул. Гоголя, 11 ), підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер: AE № 535036, 06.03.2007р., ДВС у Київському районі (а.с. 16-18). Відповідно до довідки ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 14.05.2024 р. № 40 [PERSON] не має заборгованості по кредитному договору від 02.06.2006 р., вказаний іпотечний договір - припинено. Статтею 317 ЦК України визначено, що власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (стаття 319 цього Кодексу). Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до пункту 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно з пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 3 червня 2016 року № 5 позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV в редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій (далі Закон України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV). Частиною 1 статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV передбачено, що державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону. У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Згідно з частиною 1 статті 50 цього Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до частин 1-3 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначені частиною 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (частина 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» визначено, що підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав є зокрема, рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно і обмежень цих прав, що набрали законної сили. Відповідно до статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Отже, що факт підроблення довідки про відсутність заборгованості, на який посилався представник відповідача у судовому засіданні, свого підтвердження не знайшов, ухвалами суду неодноразово витребовувалася інформація щодо підтвердження достовірності зазначеної довідки, однак відповідачем жодних доказів надано не було. Також відповідач не заявляв клопотання про призначення судової експертизи з метою встановлення обставин, на які він посилається. Рішенням Шевченківського (Октябрського) районного суду м. Полтави від 03 жовтня 2024 року було скасовано арешт з належного [PERSON] нежитлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Зазначений арешт було зареєстровано 21.03.2007 року, реєстраційний номер обтяження 4667200, реєстратор Перша полтавська державна нотаріальна контора (36000, Полтавська область, м. Полтава, вул. Гоголя, 11). Підставою обтяження була постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер AE № 535036 від 06.03.2007 року, винесена ДВС у Київському районі державним виконавцем Якименком О.В. Вказане рішення суду в апеляційному порядку оскаржене не було та набрало законної сили. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, а тому вимога позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом припинення обтяження на нерухоме майно.

Outcome: approved