Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Представник Рогова В.В. в інтересах позивача ТОВ "Укр Кредит Фінанс" звернулася у Ратнівський районний суд Волинської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 1387-5560 від 28.04.2024. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 28 квітня 2024 року між ТОВ "Укр Кредит Фінанс" та [PERSON] , за допомогою вебсайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ "Укр Кредит Фінанс", у рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1387-5560 (далі Кредитний договір). Згідно з умовами Кредитного договору позивач узяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб у сумі 5000 грн зі строком кредитування 365 днів; базовий період 14 днів; денна % ставка 1,491 % в день; стандартна % ставка 1,45 % в день;. ТОВ "Укр Кредит Фінанс" виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору. Однак відповідач порушив узяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 26 листопада 2025 року допустив заборгованість за кредитним договором, яка становить 32178,5 грн, з яких 5000 грн прострочена заборгованість за кредитом, 26578,5 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами,600грн-прострочена заборгованість по комісії. Зазначила, що ТОВ "Укр Кредит Фінанс" прийняло рішення про можливість застосування до [PERSON] програми лояльності, а саме часткового списання заборгованості позичальника за нарахованими комісією та процентами у сумі 7178,5 грн, за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 25000 грн. Просить суд стягнути з [PERSON] не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину в загальній сумі 25000 грн, із яких: 5000 грн заборгованість за тілом кредиту; 20000 грн заборгованість за процентами. Ухвалою суду від 21 січня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився. Згідно поданої заяви, просить розгляд справи проводити у його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити, у разі неявки відповідача у судове засідання не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, відзиву на позовну заяву не подав. Ухвалою суду від 23.02.2026 року постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.Суд установив, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з кредитного договору. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 5 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" (далі Закону) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Установлено, що 28 квітня 2024 року між ТОВ "Укр Кредит Фінанс" та відповідачем [PERSON] за допомогою вебсайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ "Укр Кредит Фінанс", у рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1387/5560. Згідно з умовами Кредитного договору позивач узяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб в сумі 4000 грн (п. 4.1 Кредитного договору) зі строком кредитування 365 календарних днів (п. 4.13 Кредитного договору); базовий період 14 календарних днів (п. 4.8 Кредитного договору); стандартна процентна ставка 1,45 % за кожен день користування кредитом (п. 4.10 Кредитного договору); денна процентна ставка 1,491 % (п. 4.16 Кредитного договору). Відповідно до п. 4.6 Кредитного договору кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної п. 4.1 Кредитного договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Також Додатковою угодою_№1 від 30.04.2024 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1387/5560 від 30.04.2024 року Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1 000,00 грн та згідно умов даної додаткової угоди строк кредитування становить 367 днів. Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 4000 грн та 1000 грн підтверджується довідкою ТОВ "Укр Кредит Фінанс" про перерахування суми кредиту № 1387-5560 від 28.04.2024, листом АТ КБ "Приватбанк" про перерахування коштів від ТОВ "Укр Кредит Фінанс" через систему платежів LiqPay на підставі договору № 1387-5560 від 28.04.2024 та додатковою угодою №1 до договору №1387-5560 від 30.04.2024 (а.с. 22-23, 28). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з наданим представником позивача розрахунком заборгованості, станом на 26 листопада 2025 року заборгованість відповідача перед позивачем за Кредитним договором становить 32178,5 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5000 грн та простроченої заборгованості за нарахованими процентами 26578,5 грн.,прострочена заборгованість по комісії- 600 грн. З позовної заяви вбачається, що кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до відповідача Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ "Укр Кредит Фінанс", а саме часткового списання заборгованості відповідачу за нарахованими процентами у сумі 7178,5 гривень за умови погашення відповідачем решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 25000 гривень. Зважаючи на те, що позивачем доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 5000 грн, відповідачем не здійснено жодного платежу на погашення заборгованості зі сплати тіла кредиту, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту, у вказаному розмірі. Водночас, суд не погоджується з розміром нарахованих позивачем процентів за користування кредитом з огляду на таке. Так, з наданого представником позивача розрахунку заборгованості за Кредитним договором установлено, що позивачем упродовж всього періоду нараховувались відсотки за користування кредитом за за стандартною процентною ставкою 1,45%. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про споживче кредитування" законодавство про споживче кредитування в Україні ґрунтується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо надання послуг споживачам. Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1,00 %. Зміни до вказаної статті набули чинності з 24 грудня 2023 року відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг". Передбачений п. 17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" перехідний період у 240 днів із дозволеною ставкою: 120 днів 2,5%, 120 днів 1,5%, поширюється лише на договори, укладені до набрання Законом чинності, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання Законом чинності. Про це зазначено у ч. 2 розділу II Прикінцевих і перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг". Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Таким чином, укладаючи 28 квітня 2024 року кредитний договір, який за своєю суттю є договором споживчого кредитування, позивач не мав права визначати проценту ставку в розмірі 1,45% за кожен день користування кредитом, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% на день. Судом проведено власний розрахунок заборгованості [PERSON] зі сплати відсотків протягом строку дії договору з 28 квітня 2024 року до 29 квітня 2025 року включно, який складає: 5000 грн (сума боргу) х 1% : 100 % х 367 (днів) = 18350 грн. Таким чином, заборгованість відповідача зі сплати відсотків за Кредитним договором становить 18350 грн. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за Кредитним договором у розмірі 23350 грн, яка складається із: суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5000 грн, суми заборгованості за відсотками 18350 грн. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 2486,68 грн (23350/25000*2662,40= 2486,68).

Outcome: partial