Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування понесених витрат у загальній сумі 25 827 гривень 48 копійок та судового збору в сумі 1 211 гривень 20 копійок. Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] (по 1/3 частині кожному). Відповідачі є співвласниками квартири і відповідно до закону зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послугиу строки, встановлені договором або законом. Так, ним були понесені витрати зі сплати наданих послуг на квартиру, а саме: послуг з утримання будинку у розмірі 9 921 гривень 74 копійок, з технічного обслуговування внутрішньо-будинкової системи мереж опалення в розмірі 102 гривня 43 копійки, послуг з постачання теплової енергії в розмірі 26 677 гривень 72 копійки, з технічного обслуговування КП ІВУВКГ у розмірі 1 120 гривень 32 копійок, а всього на суму 38 741 гривень 21 копійка. У зв`язку з чим, позивач вважає, що [PERSON] та [PERSON] як співвласники квартири зобов`язані відшкодувати понесені ним витрати пропорційно до їх частки, зокрема кожна по 12 913 гривень 74 копійки. Ухвалою судді від 28.10.2025 року справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін відповідно до ст.274 ЦПК України (а.с.24). Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні відповідачі повідомлені належним чином. Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Представник позивача звернувся із заявою про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність; проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі причини неявки не повідомили, відзив на позовну заву не надіслали. Ухвалою суду від 19.02.2026 року вирішено розглядати справу на підставі наявних у ній даних і доказів (в заочному порядку). Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов такого висновку. За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] (1/1 частка) на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.10.2012 року за №1094, форма власності приватна спільна сумісна (а.с.4). У частині першій статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції чинній на час виникнення спірних відносин, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України). З наведених норм права вбачається, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги регрес). Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18). Оскільки сторони є співвласниками квартири [ADDRESS] з 23.10.2012 року, вони, у відповідності до закону, зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно листа КП «Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненерго» № 77-К від 10.09.2025 року, по абоненту за особовим рахунком № [NUMBER] у квартирі [ADDRESS] , за період з 01.10.2022 року по 01.08.2025 року нараховано та сплачено за послугу з постачання теплової енергії 26 677 гривень 72 копійки, за послуги з обслуговування внутрішньо-будинкових мереж системи опалення нараховано 1 029 гривень 35 копійок та сплачено 1 021 гривня 43 копійки, а також за абонентське обслуговування нараховано 1 382 гривні 54 копійки та сплачено 1 340 гривень 02 копійки (7-14). Відповідно до даних КП ІВУВКГ м. Ізмаїл по абоненту особового рахунку № [NUMBER] станом на 12.09.2025 року по технічному обслуговуванню абонента [PERSON] , адреса: [ADDRESS] , за період з 01.10.2022 року до 01.09.2025 року нараховано та сплачено 1 120 гривень 32 копійки (а.с.15). Як вбачається з листа КП «Житсервіс» № 931 від 09.09.2025 року та виписки з особового рахунку № [NUMBER] за послуги з управління будинком з 01.01.2022 року до 01.09.2025 року нараховано та сплачено 2 612 гривень 08 копійок (а.с.5-6). Таким чином, виходячи із принципу солідарного обов`язку співвласників майна щодо сплати необхідних витрат на його утримання, позивач та відповідачки повинні були сплатити по 10?923 гривні 86 копійок (32?771,57 / 3) кожен. Враховуючи викладене, з огляду на те, що доказів проти наданого позивачем розрахунку за надання послуг суду відповідачами не надано, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, а саме в загальній сумі 21?847 гривень 72 копійок, що становить 10?923 гривні 86 копійок з кожного відповідача. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Також, суд вважає за необхідне у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 1 024 гривні 55 копійок (84,59 % * 1 211,20).

Outcome: partial