Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

У січні 2026 року виконавчий комітет Ковельської міської ради в особі органу опіки та піклування звернувся до суду з позовом, в якому просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей в розмірі по 2000 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дітьми повнолітня, а також вирішити питання про передачу малолітніх дітей позивачу для влаштування в сімейні форми виховання. Позовні вимоги обґрунтовані ухиленням відповідачки від виконання батьківських обов`язків. Зокрема зазначено, що [PERSON] є матір`ю трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Старша донька [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] (колишнім співмешканцем відповідачки) та бабусею [PERSON] . Дані про батька малолітніх [PERSON] та [PERSON] внесені на підставі ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. 28.09.2025 [PERSON] залишила своїх доньку [PERSON] та сина [PERSON] на сторонню особу [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , та зникла в невідомому напрямку. З того часу відповідачка дітьми не опікується, участі в житті дітей не бере, не допомагає у їх вихованні, не цікавиться станом здоров`я, потребами, успіхами та проблемами, не проявляє заінтересованості щодо їх подальшої долі. Оскільки діти залишилися без батьківського піклування, діти тимчасово перебували під опікою сестри відповідачки [PERSON] . Однак остання не виявила бажання взяти на своє утримання племінників, а тому малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] було влаштовано у сім`ю патронатного вихователя [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . На засіданні Комісії з питань захисту прав дитини у листопаді 2025 року прийняте рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо своїх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради № 436 від 11.12.2025 відповідний висновок затверджений. З метою захисту інтересів дітей орган опіки та піклування просить позов задовольнити. 06.01.2026 суд відкрив провадження у справі, на підставі частини четвертої статті 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначив розглядати справу за правилами загального позовного провадження; 29.01.2026 закрив підготовче провадження і призначив справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала і пояснила, відповідачка неодноразово потрапляла в поле зору соціальних служб. Її старша донька [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком і бабусею. Своїх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відповідачка періодично залишала на сторонніх осіб. Останній раз, 25.09.2025 відповідачка забрала своїх малолітніх дітей з селища Голоби, де проживає її колишній співмешканець, та поїхала з ними в м.Ковель. 15.10.2025 [PERSON] залишила дітей на сторонню особу і зникла в невідомому напрямку. Працівниками служби у справах дітей спільно з фахівцями міського центру соціальних служб та Ковельського РУП ГУНП у Волинській області проводилися заходи щодо розшуку відповідачки. Відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] в будинку померлих батьків. У жовтні-листопаді 2025 року [PERSON] на неодноразові виклики на засідання Комісії не з`являлася. Встановити місцезнаходження відповідачки не виявилося можливим. На підставі зібраних документів орган опіки та піклування м.Ковеля надав висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , мотивований зокрема сталою сформованою моделлю поведінки відповідачки, яка свідомо не бере участі у житті своїх дітей. При цьому під час медичного обстеження у [PERSON] виявлені вади зору, які могли виникнути в результаті неналежного догляду, падіння або удару. Вік, стан здоров`я і розвитку дітей вимагає своєчасного реагування і правильного визначення подальшої форми влаштування у сім`ю. В жодне судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася. Відповідно до вимог статті 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою, судові виклики за зареєстрованим місцем проживання ( [ADDRESS] ) не вручені через відсутність адресата (рекомендовані повідомлення № R067076197412, № R067094921594). Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 в справі №911/3142/19 сформував правову позицію, згідно з якою направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду. Заслухавши доводи сторони позивача, дослідивши висновок органу опіки та піклування, інші письмові докази, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. Датою ухвалення рішення є 20.02.2026. Фактичні обставини справи, встановлені судом Відповідач [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 13.07.2022), та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 13.07.2023). Відомості про батька [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , внесені зі слів матері на підставі ч.1 ст. 135 СК України (витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 31.01.2024 №00043365812 та № 00043365462). Відповідачка [PERSON] та її малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (витяги з реєстру Поворської територіальної громади № 2024/013070224 від 29.10.2024, № 2024/001404277 та № 2024/001404322 від 09.02.2024). Згідно з інформацією Поворської сільської ради Ковельського району № 09/01-20 від 03.02.2026 житло, в якому зареєстровані [PERSON] та її малолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , належить померлим батькам відповідачки, перебуває в аварійному стані. Відповідачка з дітьми там не проживала і не проживає. За інформацією служби у справах дітей Голобської селищної ради № 128/1.37 від 17.10.2025 [PERSON] до 10.10.2024 проживала в [ADDRESS] разом зі своїм співмешканцем та трьома дітьми: донькою [PERSON] , [INFO] , донькою [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Щодо найменших дітей [PERSON] та [PERSON] має статус одинокої матері. До квітня 2025 року діти - [PERSON] та [PERSON] , перебували у тітки [PERSON] (рідної сестри відповідачки) в с.Журавлине Ковельського району. З квітня до серпня 2025 року діти проживали в селищі Голоби Ковельського району, фактично догляд за ними здійснювала матір колишнього співмешканця відповідачки - [PERSON] та колишній співмешканець [PERSON] , який є батьком старшої доньки відповідачки [PERSON] . З серпня 2025 року до 15.09.2025 малолітні [PERSON] та [PERSON] знову перебували у рідної тітки [PERSON] 15.09.2025 остання відвезла дітей до [PERSON] , пояснивши, що її рідна сестра [PERSON] не допомагає їй у вихованні та утримання дітей, постійно блокує від неї телефонні дзвінки, не цікавиться життям дітей. [PERSON] не має можливості виховувати двох племінників, оскільки має чотирьох власних дітей. Згідно з інформацією Ковельського РУП ГУНП у Волинській області №172683-2025 від 24.11.2025, [PERSON] 25.09.2025 приїхала в селище Голоби та забрала своїх дітей [PERSON] та [PERSON] з родини співмешканця, пояснивши, що буде проживати в м.Ковелі. Як встановив суд, [PERSON] 28.09.2025 привезла дітей в м.Ковель до знайомої [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , а на наступний день зникла у невідомому напрямку, залишивши дочку [PERSON] та сина [PERSON] на сторонню особу, що підтверджено актом обстеження умов проживання від 15.10.2025, проведеного на підставі повідомлення [PERSON] . Малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 17.10.2025 перебувають на обліку Служби у справах дітей Ковельської міської ради, підставою взяття на облік було залишення дітей без батьківського піклування (наказ №00903.3/25 та №010-03.3/25 від 17.10.2025). На підставі наказів служби у справах дітей Горохівської міської ради від 17.10.2025 №60 та №61, малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , влаштовано в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , на строк три місяці (Рішення виконавчого комітету Горохівської міської ради Луцького району Волинської області №202 та №203 від 22.10.2025). 07.01.2026 термін тимчасового влаштування малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] , продовжений ще на три місяці (Рішення виконавчого комітету Горохівської міської ради Луцького району Волинської області №3 та №4 від 20.01.2026). Малолітня [PERSON] , 2022 року народження, потребує оперативного лікування правового ока у зв`язку із встановленим їй 16.10.2025 діагнозом- травматична катаракта правового ока, іридодонез правового ока. Згідно з письмовими поясненнями патронатного вихователя [PERSON] від 17.02.2026, за час перебування малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в патронатній сім`ї, [PERSON] дітей не відвідувала, не телефонувала жодного разу. [PERSON] та [PERSON] пройшли медичне обстеження, відвідують дитячий садок, йдуть на контракт з дорослими, не ховають їжу. У своїх письмових поясненнях від 21.11.2025 [PERSON] повідомила, що проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з сином [PERSON] та онукою [PERSON] (донькою [PERSON] та її сина). 15.09.2025 рідна сестра [PERSON] [PERSON] привезла до неї в селище Голоби двох малолітніх дітей [PERSON] дочку [PERSON] та сина [PERSON] , повідомила, що їй не відомо де знаходиться матір дітей, а вона не має можливості їх виховувати та утримувати. 27.09.2025 [PERSON] приїхала в селище Голоби і забрала малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] , сказала, що буде проживати в м.Ковелі. Після того [PERSON] відповідачку не бачила, від служби у справах дітей стало відомо, що [PERSON] залишила своїх дітей на сторонню особу і зникла, наразі діти перебувають у патронатній сім`ї. Колишній співмешканець [PERSON] [PERSON] 21.11.2025 письмово підтвердив обставини зникнення відповідачки. Повідомив, що останній раз він спілкувався з відповідачкою в кінці жовтня 2025 року, [PERSON] повідомила що перебуває за кордоном, влаштовує особисте життя, припустила, що її менших дітей забрала служба у справах дітей. В листі №19/1.37 від 04.02.2026 Служба у справах дітей Голобської селищної ради зазначила, що [PERSON] жодного разу не з`являлася до Служби у справах дітей, дітьми не цікавиться. За місцем проживання старшої доньки [PERSON] в [ADDRESS] останній раз була 25.09.2025, коли забрала двох менших дітей. Зі слів [PERSON] бабусі [PERSON] , [PERSON] востаннє телефонувала [INFO] , однак життям, здоров`ям, навчанням дочки [PERSON] не цікавилася. Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області від 11.12.2025 №436 затверджений висновок органу опіки та піклування м.Ковеля про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Висновки суду та мотиви прийнятого рішення Суд доходить висновку про задоволення позову з таких мотивів. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного спілкування. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частини четвертої статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за статтею 164 СК України, підставою позбавлення батьківських прав. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови системної, постійної винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками ( постанова Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №756/6112/18) Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. При цьому, необхідно враховувати, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), які надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо (постанова Верховного Суду від 07.02.2024 у справі №455/307/22). Відповідно до статті 165 СК України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Доведення обставин, які можуть бути підставою позбавлення відповідача батьківських прав, покладено на позивача (постанова Верховного Суду від 29.05.2020 у справі № 739/2159/18). Під час розгляду справи суд встановив, що матір малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишила дітей на сторонню особу, зникла в невідомому напрямку, життям і здоров`ям дітей не цікавиться. Діти тривалий час перебувають в патронатній сім`ї. На підставі досліджених доказів та встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що у матеріалах справи містяться належні, допустимі та достатні докази, які в своїй сукупності підтверджують, що мати порушує права дітей на виховання в сім`ї, яка є першоосновою розвитку особистості, самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про духовний та фізичний розвиток дітей, матеріально їх не утримує, не бере хоча би мінімально необхідної для дітей участі у забезпеченні їх життєвих потреб. Свідома поведінка матері, яка залишила своїх дітей, створює загрозу для їх здоров`я та свідчить про небажання матері виконувати свої материнські обов`язки. У постанові Верховного Суду від 26.01.2022 у справі №203/3505/19 зроблено висновок про те, що позбавлення батьківських прав відповідає інтересам малолітньої дитини, коли батьки тривалий час не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини. З огляду на встановлені обставини справи щодо поведінки матері, суд зауважує, що наявні ознаки винної поведінки відповідачки, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками, у зв`язку з чим наявні підстави для застосування до відповідачки крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення її батьківських прав. У пункті 54 рішення Європейський суд з прав людини нагадував, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27.11.1992, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Суд погоджується із наявним у матеріалах справи висновком органу опіки та піклування м.Ковеля про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно своїх малолітніх дітей і вважає його достатньо обґрунтованим та підготовленим на підставі повного, всебічного, детального й об`єктивного аналізу фактичних обставин. Ураховуючи наведене, позбавлення відповідачки батьківських прав є законною та необхідною мірою для захисту інтересів дітей. У позовній заяві позивач просить передати малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , виконавчому комітету Ковельської міської ради в особі органу опіки та піклування для подальшого їх влаштування в сімейні форми виховання. Влаштування дитини, батьки якої позбавлені батьківських прав, врегульовано статтею 167 СК України. За змістом частин четвертої вказаної статті СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Згідно з частиною п`ятою статті 167 СК України якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. З огляду на те, що під час судового розгляду встановлено, що запис про батька малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , вчинений відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, та позивачем не надано суду заяви близьких осіб, які можуть і мають бажання прийняти дітей, то малолітніх необхідно передати виконавчому комітету Ковельської міської ради в особі органу опіки та піклування для подальшого їх влаштування в сімейні форми виховання. Відповідно до частини третьої статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені статтею 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік»прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01.01.2026 становить 2817 гривні, від 6 до 18 років - 3512 гривень. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає обґрунтованим розмір аліментів на рівні по 2000 гривень на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Стягнення проводити з дня подання до суду позовної заяви 05.01.2026 і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог пункту 12 статті третьої Закону України «Про судовий збір», тому суд вважає необхідним відповідно до статті 141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2662,40 гривень в дохід держави (позов містить дві вимоги: немайнового характеру позбавлення батьківських прав, та майнового характеру стягнення аліментів).

Outcome: approved