Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

І. Описова частина 1. Стислий зміст позовної заяви Позивач,Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (надалі ТзОВ «ФК «Кредит капітал») звернулося із позовом до [PERSON] , в якому просять стягнути з відповідача в їх користь заборгованість за кредитним договором № 103584151 від 03.12.2023 року в сумі 17 635,05 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03 грудня 2023 року міжТзОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №103584151, відповідно до якого відповідач отримав 5 000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором, відповідно до графіку сплати кредитних коштів (Додаток №1 до кредитного договору №103584151 від 03.12.2023 року) повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачем не було внесено. Укладаючи кредитний договір сторони вчинили дії, визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах договору, однак відповідач порушила умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом. 28 травня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 108-МЛ/Т, згідно якого було передано право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №103584151 від 03.12.2023 року. Станом на дату відступлення права вимоги, заборгованість відповідача перед позивачем становила 17 635,05 грн, яка складалася з заборгованості за тілом кредиту в сумі 4 150,00 грн, заборгованості за відсотками в сумі 12 535,05 грн. та заборгованості за комісією в сумі 950,00 грн. 2.Стислий зміст відзиву, відповіді на відзив та заперечень відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] своїм право на відзив, що передбачене статтею 178 ЦПК України не скористалась. 3.Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді Ухвалою суддіТернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 липня 2025 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, з невідомих суду на те причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася вчасно та належним чином. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. ІІ. Мотивувальна частина 1.Фактичні обставини, встановлені судом 03 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та[PERSON] укладено договір про споживчий кредит №103584151, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п. 1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. Договору, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Сума кредиту становить 5 000,00 грн.(п. 1.2) Кредит надається строком на 105 днів з 03 грудня 2023 року (п. 1.3). Позичальник має повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 18.12.2023 р. (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 17.03.2024 р. (останнього дня строку кредитування) (п. 1.4). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 10 430,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (за весь строк кредитування) складає 23 575,00 грн. (п. 1.5). Комісія за надання кредиту: 950,00 грн., яка нараховується за ставкою 19 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1). Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1 875,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п. 1.5.2.). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 15 750,00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. (п.1.5.3). Відповідно до п.п. 6.1, 6.2 кредитного договору сторони передбачили, що цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства. Розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (смс на мобільний телефонний номер Позичальника або передається іншим чином засобами зв`язку вказаними Позичальником під час реєстрації особистого кабінету, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання Кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Після укладення цей Кредитний договір розміщується в Особистому кабінеті Позичальника. Позичальник підтверджує, що до підписання цього Договору ознайомився з усіма його умовами та правилами (п. 5.1 Договору). Вищевказана інформація також передбачена і в паспорті споживчого кредиту. Додатком №1 до договору про споживчий кредит складено графік платежів за договором про споживчий кредит, згідно з яким реальна річна процентна ставка становить 21836,00 %; загальна вартість кредиту 23 575,00 грн., яка складається з суми кредиту в розмірі 5000,00 грн, процентів за користування кредитом в розмірі 17 625,00 грн. та комісії в розмірі 950,00 грн. 03 грудня 2023 року складена Анкета -заява на кредит № 103584151, згідно із якою вказано сума кредиту 5000,00 грн.; строк кредиту 15 днів, з 03.12.2023 по 18.12.2023. Сума до повернення 7 825,00 грн. Комісія за надання кредиту 950,00 грн. нараховується одноразово за ставкою 19,00% від суми кредиту за договором. Проценти за користування кредитом 1 875,00 грн. нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 03 грудня 2023 року ТзОВ «Мілоан» перерахувало [PERSON] грошові кошти в сумі 5 000,00 грн. згідно договору №103584151, що підтверджується платіжним дорученням 77803428 від 03.12.2023. ТзОВ «Мілоан» складено довідку про ідентифікацію [PERSON] , з відправленням одноразового ідентифікатора на номер мобільного телефону зазначеного Позичальником. 28 травня 2024 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимог №108-МЛ/Т. Згідно вказаного договору ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до [PERSON] за кредитним договором №103584151 від 03.12.2023 року. Згідно Витягу з реєстру боржників до Договору №108-МЛ/Т від 28 травня 2024 року про відступлення прав вимоги, [PERSON] має загальну суму заборгованості у розмірі 17 635,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 4 150, 00 грн., залишку відсотках на суму 12 535,05 грн., залишку по комісії в сумі 950,00 грн. Крім цього, перехід прав вимоги до нового кредитора (позивача) підтверджено актом приймання-передачі реєстру боржників від 28.05.2024 до договору про відступлення прав вимоги №108-МЛ/Т від 28.05.2024. Згідно Виписки з особового рахунка за Кредитним договором №103584151 від 03.12.2023 року, загальна сума заборгованості становить 17 635,05 грн. та складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 4150,00 грн,, нарахованих процентів в сумі 12 535,05 грн., та комісії в сумі 950,00 грн. 2.Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписом ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. З наведених обставин справи вбачається, що кредитний договір на підставі якого позивачем заявлено про стягнення заборгованості був укладений в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора та наданням персональних даних відповідача. Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, суд приймає до уваги те, що вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Відповідно до положень статей 512, 513 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. ІІІ. Висновки суду за результатами розгляд позовної заяви Як уже зазначав суд, на підставі зазначених вище доказів, 03.12.2023 між первинним кредитором ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено в електронній формі договір про споживчий кредит №103584151, який укладався відповідачем в електронній формі шляхом їх підписання їх одноразовими ідентифікаторами, що прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, який без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором та без здійснення входу відповідачем на сайт товариства не був би укладений. Відтак, суд вважає, що позивач довів укладення зазначеного правочину, як наслідок виникнення у нього зобов`язань, як правонаступника, за ними. Суд, оцінивши та дослідивши докази, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача у частині стягнення боргу за тілом кредиту, на суму 4150 грн.. Щодо вимог позивача про стягнення нарахованих відсотків, суд зазначає наступне. Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Пунктом 1.3 зазначеного договору передбачено, що кредит надається на 105 днів з 03.12.2023. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 18.12.2023 (п.1.3.1). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершується 17.03.2024 (п.1.3.2). Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду складають 1875 грн., які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п.1.5.2.). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 15750 грн., які нараховуються за стандартною ставкою 3,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Як вбачається із розрахунку складеного первинним кредитором ТОВ «Мілоан» нарахування [PERSON] відсотків здійснювалось з 03.12.2023 по 08.04.2024 року, тобто поза межами строку кредитування. При цьому, відповідачем було сплачено: 18.12.2023 відсотки по кредиту 500 грн. тіло кредиту - 500 грн., 07.02.2024 350 грн. тіла кредиту, 350 грн. відсотків. За період з 03.12.2023 по 17.03.2024 (у межах строку кредитування) відповідачу нараховано відсотків на загальну суму 11283,4 грн. відповідно до умов договору. При чому за період з 08.03.2024 по 08.04.2024 (поза межами строку кредитування) відповідачу нараховано відсотків на суму 2099,90 грн. Оскільки, [PERSON] було сплачено упродовж строку кредитування у рахунок погашення відсотків 850 грн., відтак загальна сума відсотків, яка підлягає стягненню із відповідача, нарахованих у межах строку кредитування, буде складати 10433,4 грн. (11283,4-850). Таким чином, із відповідача у користь позивача слід стягнути 10433,4 грн. нарахованих відсотків у межах строку кредитування. Вирішуючи вимогу позивача про стягнення комісії у розмірі 950 грн., суд зазначає наступне. Як вбачається із розрахунку складеного первинним кредитором ТОВ «Мілоан» нарахування [PERSON] , відповідачем було сплачено у рахунок комісії наступні платежі: 18.12.2023 500 грн.; 07.02.2024 300 грн., а всього на загальну суму 800 грн. Відтак, із відповідача у користь позивача слід стягнути 50 грн. заборгованості за комісією. Таким чином, суд, враховуючи наведене, дослідивши та оцінивши докази, а також у їх сукупності вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити частково, стягнувши із відповідача у користь позивача 14 633,40 грн. заборгованості за кредитним договором №103584151 від 03.12.2023, з яких: 4150 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 10433, 4 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими у межах строку кредитування, 50 грн. - заборгованість за комісією. Позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» при зверненні до суду через систему «Електронний суд» був сплачений судовий збір в розмірі 2 422 грн 40 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, що складає 82,98% від усієї суми заявлених вимог, із відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 2010,11 грн., пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial