Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до фізичної особи-підприємця [PERSON] про відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 53600 грн. 00 коп. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що у період грудня 2023 року - січня 2024 року проходив курс лікування та протезування зубів у лікаря-стоматолога ФОП [PERSON] . Лікарем було проведено пломбування та реставрацію зубів, реставрацію зубів під коронки, розпломбування та розширення кореневих каналів, пломбування кореневих каналів, встановлення титанового штифта. За надані послуги сплатив 53600 грн. Разом із тим після зазначеного лікування у нього виник цілодобовий біль зубів, припухлість ясен, стало важко розмовляти та приймати їжу, усі пломби та коронки випали упродовж двох тижнів після їх встановлення. Через болі і дефекти зовнішнього вигляду обличчя він не міг працювати, погано себе почував. Вказав, що звертався до лікаря [PERSON] з вимогою усунути недоліки лікування та протезування, йому було встановлено пломби заново, однак вони упродовж тижня випали, а запломбовані дентильні канали нагноїлися. Зважаючи на очевидну непрофесійність лікаря, він відмовився від її послуг про що повідомив письмово 22.03.2024 та запропонував повернути витрачені кошти. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх професійних обов`язків змушений був звертатися з метою подальшого лікування до лікарів стоматологічної клініки «АРТ І С». Покликаючись на положення ст. 22, 1166 ЦК України, просив стягнути з відповідача на його користь понесені витрати на лікування в сумі 53600 грн. 00 коп. У відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] адвокат Середа О.В. просила у задоволенні заявлених вимог відмовити у зв`язку з тим, що медична допомога та лікування позивача було проведене лікарем [PERSON] відповідно до діючих стандартів, норм і правил. Позивачем не надано доказів, які підтверджують факт завдання йому шкоди та протиправної поведінки відповідача, її вини, причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданою шкодою. У судовому засіданні позивач та його представник адвокат Януль В.С. заявлені вимоги підтримали, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві та просили їх задовольнити. Вважають, що саме неналежне надання відповідачем медичної допомоги позивачу з лікування зубів у період з грудня 2023 до лютого 2024 року призвело до погіршення стану його здоров`я, необхідності повторного лікування, оскільки поставлені відповідачем пломби випали, канали проліковані не були, виник гострий біль, припухлість, погіршився стан здоров`я. Внаслідок некваліфікованої медичної допомоги у березні 2024 року позивач був змушений звернутися до іншого лікаря, в клініку «Артіс», де переліковував всі зуби, які перед тим йому лікувала відповідач. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивач звернувся до неї за медичною допомогою 27.12.2023, зі скаргами на зубний біль, кровоточивість ясен, випадання пломб, зубний камінь, закладеність носа та підвищену температуру. Було поставлено діагноз хронічний періодонтит 17, 25, 26 зуба, хронічний глибокий карієс 11, 12, 13, 15,16, 21, 22, 27, 34, 43, 44, 45 зуба, хронічний пульпіт 23, 24 зуба, хронічний інфекційний періодонтит 35, 45 зуба. У період з 27.12.2023 до 24.02.2024 позивачу нею було проведено лікування 19 зубів. В одному із зубів було виявлено неправильне встановлення штифта попереднім лікарем, який вона вийняла, здійснила обробку, поставила тимчасову пломбу та у зв`язку з наявністю кисти порадила пройти КТ-обстеження. Також рекомендувала протезування пролікованих зубів, але позивач відмовився. Представник відповідача адвокат Середа О.В. у судовому засіданні у задоволенні позовних вимог просила відмовити, покликаючись на те, що докази неналежного надання медичних послуг відповідачем [PERSON] відсутні, причинно-наслідковий зв`язок між діями лікаря [PERSON] та настанням шкоди для позивача відсутні. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги необгрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення. Частиною 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шко ди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Згідно п. д ст. 6 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що передбачає у тому числі кваліфіковану медичну та реабілітаційну допомогу із забезпеченням належного рівня захисту персональних даних, включаючи вільний вибір лікаря та фахівця з реабілітації, вибір методів лікування та реабілітації відповідно до рекомендацій лікаря та фахівця з реабілітації, вибір закладу охорони здоров`я, а також доступ до необхідних лікарських засобів та медичних виробів у порядку, встановленому законодавством. Статтею 8 цього ж Закону визначено, що уразі порушення законних прав і інтересів громадян у сфері охорони здоров`я відповідні державні, громадські або інші органи, підприємства, установи та організації, їх посадові особи і громадяни зобов`язані вжити заходів щодо поновлення порушених прав, захисту законних інтересів та відшкодування заподіяної шкоди. Судовий захист права на охорону здоров`я здійснюється у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст. 14-1 Закону систему стандартів у сфері охорони здоров`я складають державні соціальні нормативи та галузеві стандарти. Відповідно до ч. 2 ст. 34 цього ж Закону обов`язками лікуючого лікаря є своєчасне і кваліфіковане обстеження та лікування пацієнта. Судом встановлено та сторонами не заперечується, що у період із 27.12.2023 до 01.02.2024 позивач [PERSON] проходив курс лікування зубів у стоматологічному кабінеті «32 Норма» м. Костопіль, у лікаря фізичної особи-підприємця [PERSON] . Із виписки із медичної карти амбулаторного хворого вбачається, що позивачу було поставлено діагноз хронічний періодонтит 17, 26 зуба, хронічний глибокий карієс 11, 12, 13, 14, 15, 16, 21, 22, 27, 34, 43 44 зуба, хронічний пульпіт 23, 24, 25 зуба, гострий інфекційний періодонтит 35, 45 зуба. [PERSON] скаржився на ниючий дискомфортний біль майже у всіх зубах, кровоточивість ясен, зубний камінь, випадіння пломб, неприємний запах з ротової порожнини. Вказував, що за кілька місяців до звернення лікував зуби в іншого лікаря. У зазначений вище період відповідачем йому надавалося лікування, зокрема було вскрито пошкоджені пломби, проліковано кореневі канали, поставлено як тимчасові, так і постійні пломби, проведено професійну чистку зубів, зняття зубного каменю, реставрацію зубів під коронки. Також зазначена виписка містить інформацію про те, що при рентгені 25 зуба виявлено незапломбований канал, білякореневу кисту, вскрито зубну пломбу і виявлено неправильно зафіксований штифт, при спробі його дістати він зламався. Пацієнту було рекомендовано зробити КТ знімок та видалення зуба. Зазначена у вказаній медичній карті інформація у повній мірі не відповідає обставинам, викладеним у позовній заяві. Зокрема щодо встановлення титанового штифта, протезування зубів позивачу відповідачем. У підтвердження понесених витрат на лікування позивачем надано платіжні інструкції та фіскальні чеки на суму 53600 грн. 00 коп. Із виписок із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] вбачається, що він також проходив курс лікування зубів у ТОВ «АРТіС» м. Київ у період із 09.03.2024 до 23.11.2024 та йому встановлено діагноз: хронічний глибокий карієс 11, 21, 22, 33, 34 зубів, хронічний періодонтит 16, 35, 45 зуба, хронічний пульпіт 12 зуба. Зазначено, що [PERSON] скаржився на кровоточивість ясен, сколи та зміну кольору зубів. Наведене вказує, що позивач продовжив курс лікування в іншому медичному закладі та підстави вважати, що таке лікування проведено виключно з метою усунення помилок, допущених при його лікуванні відповідачем відсутні. У висновку за результатми клініко-експертної оцінки якості та обсягів наданої медичної допомоги [PERSON] в умовах ФОП [PERSON] від 24.06.2025 зазначено, що за наявною наданою судом документацією надати експертну оцінку щодо тактики лікування, обсягу одонтологічних клінічних маніпуляцій лікарем-стоматологом [PERSON] в умовах приватного стоматологнічного кабінету наданих [PERSON] неможливо. Рекомендовано [PERSON] забезпечити постійний внутрішній контроль якості надання медичної допомоги згідно Порядку контролю якості, затвердженого наказом МОЗ від 28.09.2012 № 752, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 28.11.2012 за № 1996/22308. Забезпечити ведення первинної медичної документації. В експертному висновку щодо рецензії медичної документації [PERSON] . Департаменту цивільного захисту та охорони здоров`я населення від 20.06.2025 зазначено, що причинно-наслідкових зв`язків між наданими послугами в умовах ФОП [PERSON] , які несумісні з життям [PERSON] , під час рецензування медичної документації не виявлено. Із висновку судово-медичної експертизи № 54 від 26.09.2025 вбачається, що медична допомога лікарем-стоматологом [PERSON] надавалась у відповідності до встановлених діагнозів, згідно з вимогами клінічних протоколів лікування та нормативів надання медичної допомоги в таких випадках. У період з грудня 2023 року до лютого 2024 року [PERSON] було проведено лікування 18 зубів на верхній та нижній щелепі, лікування деяких з них проводилося неодноразово. Цей факт, а також описаний суб`єктивний стан його зубів та встановлені діагнози вказують на вкрай незадовільний стоматологічний статус у [PERSON] та виражену «запущеність» ротової порожнини. Судово-медична експерта комісія за наявними медичними документами не має можливості встановити причинно-наслідкові зв`язки між наданням послуг з лікування ФОП [PERSON] зубів [PERSON] та необхідністю його повторного лікування, погіршення стану його здоров`я після проведеного лікування в період з березня по листопад 2024 року за причиною відсутності в наданих на експертизу медичних документах та матеріалах справи достатньої сукупності зафіксованих судово-медичних інформативних ознак. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Схожого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 27.05.2021 у справі №761/12945/19. Виходячи з цього, особа, яка вимагає відшкодування збитків (як грошової оцінки матеріальної шкоди), повинна довести факт заподіяння збитків (шкоди), розмір понесених збитків, (шкоди) безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями особи, яка спричинила збитки (шкоду), та самими збитками (шкодою). А відповідач має довести, що такі збитки (шкода) завдані не з його вини. Разом із тим, проаналізувавши надані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено як самого факту заподіяння йому шкоди відповідачем, так і неналежного виконання нею своїх обов`язків під час його лікування, недотримання відповідних нормативів та стандартів, протоколів лікування. Наведене також вказує на відсутність вини відповідача у несприятливих наслідках, які настали для позивача у зв`язку з необхідністю продовження курсу лікування зубів. Матеріалами справи не доведено і об`єктивно не підтверджено, що необхідність продовження лікування позивачем викликана саме через неналежне наданням лікарем [PERSON] медичних послуг. При цьому суд також враховує незадовільний стоматологічний статус позивача та виражену «запущеність» стоматологічної патології, відсутність доказів належного дотримання останнім гігієни ротової порожнини, рекомендацій лікаря, а також те, що відповідачем було проліковано позивачу у грудні 2023 лютому 2024 вісімнадцять зубів, переліковувалися дванадцять із них у період березня листопада 2024 року, що вказує на тривалість часу, який пройшов із дня завершення лікування у відповідача. Таким чином у ході розгляду справи не знайшло своє підтвердження те, що в діях відповідача міститься склад деліктного правопорушення, зокрема не доведено наявність її вини, протиправної поведінки чи бездіяльності та причинного зв`язку між такою поведінкою і настанням шкоди для позивача. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з необгрунтованістю заявлених позовних вимог. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, зокрема вони покладаються на позивача. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed