Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №Р07.24306.005100152 в розмірі 42 895,66 грн., а також просить стягнути понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.04.2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р07.24306.005100152. 17.11.2023 року між АТ «Ідеа Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №17112023, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» за плату, передало а ТОВ «ФК «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, Так, відповідно до Реєстру боржників №2 до Договору факторингу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 42895,66 грн., з яких 17955,54 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8537,38 грн. - сума заборгованості за відсотками, 16402,74 грн. - сума заборгованості за комісіями. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 42 895,66 грн. та судові витрати. Ухвалою судді від 08.01.2026 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Ухвалу про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками відповідач отримала 13.01.2026 року. Відповідач у встановлений судом строк відзиву не надала, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявляла. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи зазначене, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних письмових матеріалів та доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 02.04.2019 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р07.24306.005100152, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 18425,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж, строком на 36 місяців, процентна ставка за користування кредитом становить 15% (п.1.1., 1.3 Договору) та зобов`язався повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості). Згідно з п.1.5 договору за обслуговування кредиту банком, що включає в себе надання інформації по рахункам позичальника з використання телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення смс повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом, тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку, тощо. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірах та термін, визначених згідно графіку щомісячних платежів. Вказаний кредитний договір № Р07.24306.005100152, разом з паспортом споживчого кредиту, заявою-анкетою, заявою про акцепт, договором добровільного страхування життя №Р07.24306.005100152 від 02.04.2019, анкетою опитувальником клієнта-фізичної особи, згодою фізичної особи-суб`єкта кредитної історії, заявою про акцепт публічної оферти АТ «Ідея Банк» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку АТ «Ідея Банк» підписано аналогом власноручного підпису позичальника, який відтворений за допомогою технічного пристрою. Згідно ордеру-розпорядження №1, №2 від 02.04.2019 року АТ «Ідея Банк» виконало грошове зобов`язання та перерахувало [PERSON] кошти в загальному розмірі 18425,00 грн, в тому числі: 15483,19 грн. згідно договору №Р07.24306.005100152 від 02.04.2019, 2941,81 грн страховий платіж. Вказане підтверджується також Випискою з 02.04.2019 по 17.11.2023. Згідно з довідкою розрахунком, наданої АТ «Ідея Банк», заборгованості [PERSON] за кредитним договором Р07.24306.005100152 від 02.04.2019, загальна сума заборгованості складає 42895,66 грн, в тому числі: 17955,54 грн - заборгованість за основним боргом, 8537,38 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 16402,74 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями. 17.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №17112023, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб-боржників, у тому числі за кредитним договором №Р07.24306.005100152 від 02.04.2019, укладеного між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Пунктом 2.1 Договору факторингу встановлено, що за цим договором клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Пунктом 2.2 Договору факторингу визначено, що права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в друкованому Реєстрі боржників (додаток №2), що підписується сторонами в день укладення цього договору та в Реєстрі боржників в електронному вигляді (додаток №1), що надсилається разом з Актом приймання передачі Реєстру боржників в електронному вигляді (додаток №3) клієнтом фактору в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку в день укладення цього договору. Друкований Реєстр боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до реєстру боржників №2 до Договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №Р07.24306.005100152 від 02.04.2019 року у розмір 42895,66 грн., з яких: 17955,54 грн. - заборгованість за основним боргом; 8537,38 грн. - заборгованість за відсотками, 16402,74грн. - заборгованість за комісіями. З платіжної інструкції №20494 від 20.11.2023 вбачається, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на користь АТ «Ідея Банк» здійснено плату за договором факторингу №17112023 від 17.11.2023. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Згідно зі ст.ст. 526, 529 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано, як і не надано доказів, які б спростовували доводи позивача щодо укладення кредитного договору та розміру заборгованості. За таких обставин суд приходить до висновку про доведеність укладання договору кредитного договору № Р07.24306.005100152 від 02.04.2019 року, між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Відповідно ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Уклавши договір факторингу, позивач у встановленому законом порядку набув право вимоги до відповідача за кредитними зобов`язаннями за кредитним договором №Р07.24306.005100152 від 02.04.2019 року у розмірі 42895,66 грн. Згідно з Довідкою-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №Р07.24306.005100152 від 02.04.2019 року станом на 17.11.2023 року становить 42895,66 грн., з яких: 17955,54 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8537,38 грн. - сума заборгованості за відсотками; 16402,74 грн. - сума заборгованості за комісіями. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Зважаючи на викладене, позивачем доведено та матеріалами справи підтверджено факт отримання відповідачем кредитних коштів та невиконання взятих на себе зобов`язань у встановлені договором строки, отже у позивача виникло право стягнення кредиту та процентів, а тому в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в розмірі 26492,92 грн., з яких: 17955,54 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8537,38 грн. - сума заборгованості за відсотками. Щодо позовних вимог про стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 2 ст. 627 ЦК України передбачено, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10.06.2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів». З 10.06.2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів». Нормами ч.ч.1, 2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відтак, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч.1,2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Пунктом 1.5 кредитного договору встановлено плату відповідачу саме за обслуговування кредиту, що включає в себе надання інформації по рахункам позичальника з використання телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення смс повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом, тощо, надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку. Аналіз наведених правових норм та встановлених обставин справи дає підстави вважати, що відповідачу договором було встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування». Вказана щомісячна плата за обслуговування міститься й у графіку щомісячних платежів, які є невід`ємною частиною договору. Отже, така умови договору про обов`язкову щомісячну плату за обслуговування кредитної заборгованості суперечить положенням ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування». Схожі за змістом висновки викладені в постанові Верховного Суду від 01.04.2020 року у справі №583/3343/19 та в правовій позиції Великої Палати Верховного Суду викладеній у постанові від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19 вирішувала питання: чи можливе встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно Закону України «Про споживче кредитування; чи має кваліфікуватися умова договору, що передбачає комісію, як дійсна /нікчемна/оспорювана. Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові вказала, що Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, а згідно з п.3.2.4 кредитного договору позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості. Разом з тим Велика Палата зробила висновок про нікчемність в цілому пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, зокрема не лише щодо щомісячного інформування про розмір заборгованості, але й опрацювання запитів позичальника, надання інформації по рахунку. Так, згідно висновку Великої Палати Верховного Суду комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.1, 2 ст.11, ч. 5 ст.12 цього Закону. Також, Велика Палата Верховного Суду у п.п.71-73 постанови від 10.04.2019 року у справі №463/5896/14-ц дійшла таких висновків: недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абз.1 ч.2 ст.215 ЦК України). Відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, такі умови договору містить дисбаланс обов`язків на шкоду позичальника та суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів». Натомість, позивачем не доведено перед судом, що такі послуги реально надавались відповідачу, та що послуги банку відповідач потребував чи замовляв частіше ніж один раз на місяць, отже умови кредитного договору №Р07.24306.005100152 від 02.04.2019 року, про встановлення плати за обслуговування кредиту є нікчемними, позовна вимога про стягнення комісії в розмірі 16402,74 грн. є безпідставною, необґрунтованою, недоведеною, а тому задоволенню не підлягає. Таким чином, у зв`язку з порушеннями зобов`язань відповідач має заборгованість за кредитним договором № Р07.24306.005100152 від 02.04.2019 року в розмірі 26492,92 грн., що складається з заборгованості за основною сумою боргу 17955,54 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 8537,38 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволених вимог (61,76%) в розмірі 1870,09 грн. (3028 грн. х 61,76 %). На підставі вище викладеного та

Outcome: partial