Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

05.09.2025 року до Святошинського районного суду м. Києва через систему «Електронний суд» надійшли матеріали позовної заяви, у якій позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 34015,78 грн та судовий збір по справі у розмірі 3028,00 грн В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачі є власниками квартири [ADDRESS] . 21.05.2021 року між сторонами укладено договір про компенсацію витрат на управління/утримання будинку та прибудинкової території, виконання інших додаткових робіт щодо житлового приміщення [NUMBER] розташованого за вищевказаною адресою. Позивач виконав свої зобов`язання щодо умов договору, проте відповідач ухиляється від виконання обов`язку здійснювати оплату за отримані послуги у розмірі, строки та порядку, визначених чинним законодавством. Разом із тим, оскільки відповідачі неналежно виконували взяті на себе зобов`язання, а отже прострочили виконання грошового зобов`язання, а відтак їм необхідно здійснити оплату 34015,78 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15 вересня 2025 року відкрито провадження та розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.160). Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву. Позивачу направлялася копія ухвали про відкриття провадження про розгляд справи в порядку спрощеного провадження (а.с.161). Відповідачу направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження (а.с.162). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2025 року у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у загальному позовному провадженні у справі відмовлено. Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, датований 21.10.2025 роком, де зазначив, що позовна заява про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги є незаконною, необґрунтованою та такою, у задоволенні якої судом має бути відмовлено з огляду на те що, ТОВ «УК «Атмосфера», всупереч умовам договору, а саме пп. 2.1.2 та 2.3.7 не повідомив відповідачів про зміну розміру компенсації витрат, зміну тарифу, а також не обґрунтував підстави його зміни, внаслідок чого не зрозуміло як позивачем мало б здійснюватися нарахування заборгованості за утримання будинку, в тому числі квартири, яка належить відповідачам, а відтак в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували позицію позивача щодо наявності боргу у відповідачів. Матеріали справи не містять і додаткової угоди про зміну розміру компенсації витрат за Договором ( згідно пп. 5.5 Договору), чи будь-якого іншого документу на підтвердження погодження зміни розміру такої компенсації, наприклад, письмового повідомлення на адресу відповідачів про таку зміну та доказів направлення відповідачам рахунків з новим розміром плати за обслуговування, вимог або претензій про наявність у відповідачів заборгованості. При цьому, рахунки-повідомлення, які долучені до позову не містять ідентифікуючих ознак, які б доводили, що вони стосуються саме відповідачів по справі. Також представник відповідача зазначив, що позивачем в порушення ст. 175 ЦПК України, недолучено належного розрахунку щомісячної заборгованості відповідачів, внаслідок чого неможливо встановити з чого утворилася сума нібито заборгованість у розмірі 34 015,78 грн. Витрати позивача на утримання будинку не доведені належними і допустимими доказами, а також витрати на всіх інших підрядників, підтверджених платіжними документами, позивач не надав. У матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази що підтверджують оплату позивачем наданих послуг постачальникам у тому розмірі, що заявляється позивачем у позові. Позивачем, самовільно і безпідставно встановлено для відповідачів розмір внеску на утримання, який розраховується з 1 м2 площі житлового приміщення, хоча такий розподіл витрат і спосіб визначення розміру внесків не було визначено спільним рішенням співвласників будинку. У зобов`язаннях сторін відсутній початковий період, з якого відповідачі мали б виконати своє зобов`язання, оскільки спільним рішенням співвласників будинку не визначався єдиний розмір внеску на утримання будинку і з якого моменту цей внесок починає діяти, у відповідачів відсутній строк виконання зобов`язання, а отже - відсутнє і саме зобов`язання перед позивачем. Представник відповідача наголосив, що позивач здійснює свою діяльність, як управитель та нараховує відповідачам заборгованість за житлово-комунальні послуги за відсутності договору про надання послуг з управління будинку, а тому зобов?язання між сторонами відсутні. Окрім цього, у позивача відсутнє право на утримання спільного майна співвласників та на надання комунальних послуг співвласникам, оскільки таке право може виникнути у нього лише на підставі рішення загальних зборів співвласників відповідно до ст. 369 ЦК України та Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (щодо призначення позивача управителем будинку та колективним споживачем комунальних послуг) та укладеного зі співвласниками договору про надання послуг з утримання будинку відповідно Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 5 вересня 2018 р. №712. У відповідачів, як власників квартири у багатоквартирному будинку, які є співвласниками спільного майна, відсутній обов`язок брати участь у витратах на управління, утримання спільного майна будинку та оплачувати надані йому послуги відповідно до ст. 360 ЦК України. Представник відповідача, зазначив також, що у ТОВ «УП «Атмосфера» відсутні повноваження, як надавача житлових послуг, оскільки його не було уповноважено загальними зборами співвласників будинку [ADDRESS] . Позивачем не надано доказів, що саме він є фактичним постачальником комунальних послуг до відповідачів. Зі змісту договору, [PERSON] не є його стороною, однак будь-яке обґрунтування підстав стягнення з неї заборгованості у позовній заяві відсутні. 28.10.2025 року від ТОВ «УП «Атмосфера» надійшла відповідь на відзив у якому позивач не погоджується із твердженнями представника відповідача щодо відсутності у Товариства повноважень надати житлові послуги, та тим, що Управляюча компанія не є управителем будинку [ADDRESS] , оскільки Управляюча компанія здійснює управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] з метою забезпечення життєдіяльності новозбудованого багатоквартирного будинку, та забезпечує належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території. При цьому, неможливість визначення належної форми управління та/або обрання належного управителя в силу логіки Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не повинно перешкоджати співвласникам одержати житлово-комунальні послуги. Більшість власників квартир та власники нежитлових приміщень в будинку [ADDRESS] , включно з відповідачами, підписали договори з Управляючою компанією про компенсацію витрат на управління/утримання паркінгу та виконання інших додаткових робіт та договори на управління/утримання будинку та прибудинкової території, виконання інших додаткових робіт та компенсацію витрат. Договором №K-SF-113(59) від 21.05.2021 підписаним між Управляючою компанією та відповідачами про компенсацію витрат на управління/утримання будинку та прибудинкової території, виконання інших додаткових робіт щодо житлового приміщення [NUMBER] розташованого за адресою: [ADDRESS] визначено, що [PERSON] вважається споживачем житлово-комунальних та експлуатаційних послуг, а Управляюча компанія особою, яка забезпечує управління/утримання будинку [PERSON] є співвласником житлового приміщення [NUMBER] у частці 1\\2. Отже, і Договір, і положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» спростовують твердження відповідачів про те, що вони не є споживачами житлово-комунальних послуг. Надання послуг Управляючою компанією підтверджується доданими до позовної заяви документами. У відзиві на позовну заяву відповідачі не спростовують факту надання Управляючою компанією послуг з управління/утримання багатоквартирного будинку [ADDRESS] . Також позивач вважає, що твердження відповідачів про безпідставність нарахування і отримання позивачем з відповідачів плати за комунальні послуги є безпідставним та спростовується доданим до позовної заяви документами, а саме договором комісії №КПСФ-01 від 29.12.2020 та повідомлення про приєднання до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Отже, Управляюча компанія має право укладати з підрядними організаціями необхідні договори для виконання окремих робіт та послуг. З метою надання належної якості послуг Управляюча компанія і залучає інші організації, які мають необхідну матеріально-технічну базу та працівників відповідної кваліфікації, які мають необхідні знання та досвід для надання відповідної послуги. З договорів укладених Управляючою компанією з іншими організаціями випливає, що Управляюча компанія для належного надання житлово-комунальних послуг залучає підрядні організації, такі як ТОВ «Віес Ліфт», ТОВ «Охоронна фірма «Еліт», ФОП [PERSON] , ТОВ «Пож Буд Сервіс», ФОП [PERSON] , ТОВ «Атмосфера Дизайн», ТОВ «САНРАЙЗ РЕЦИКЛІНГ». За умовами договорів послуги надаються в будинку [ADDRESS] , а отже всім співвласникам квартир та нежитлових приміщень, а не комусь окремому (зокрема охорона здійснюється всього будинку [ADDRESS] , ліфти обслуговуються всі, внутрішньобудинкові комунікації обслуговуються всі, прибираються всі місця загального користування). Окрім цього, у відзиві на позовну заяву відповідачі заперечують надання їм послуг позивачем, з підстав не підписання ними договору з вищезазначеними юридичними особами і не уповноваження Управляючої компанії загальними зборами співвласників, проте, наявні в матеріалах справи документи свідчать про протилежне, а саме наданняУправляючою компанією житлової послуги у розумінні частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». При цьому будь-яких доказів на підтвердження того, що будинок (місця загального користування) та прибудинкова територія не прибирається, не здійснюється благоустрій території, не працюють ліфти, не працюють внутрішньобудинкове обладнання, відсутнє освітлення місць загального користування чи прибудинкової території, не прибирається сніг, немає охорони, не працює система контролю доступу не надано. Таким чином, належними та допустимими доказами відповідачі не спростовують, що Управляюча компанія здійснює залученням третіх управління/ утримання багатоквартирного будинку [ADDRESS] і прибудинкової території. 03.11.2025 року від представника відповідачів надійшли заперечення на позовну заяву, в яких не погоджується із твердженнями позивача, Вважаючи такі їх абсолютно безпідставними та такими, що ґрунтуються на викривленому тлумаченні норм законодавства, яке регулює правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, оскільки позивач не надав жодних пояснень щодо: неповідомлення Відповідачів про зміну розміру компенсації витрат за Договором, що є обов`язком позивача; недолучення розрахунку заборгованості відповідачів, у зв`язку із чим - позбавлення їх можливості здійснити контррозрахунок; ненапралення рахунків на оплату послуг відповідачам; способу визначення розміру внеску на утримання будинку; відсутності строку виникнення зобов`язання у відповідачів; відсутності договору про надання послуг з управління будинком, укладеного між співвласниками та позивачем; невиконання технічних умов по приєднанню мереж; підстав стягнення заборгованості із [PERSON] . Одночасно, представник зазначає, що у позивача відсутнє право на утримання спільного майна співвласників та на надання комунальних послуг співвласникам, оскільки таке право може виникнути у нього лише на підставі рішення загальних зборів співвласників відповідно до ст. 369 ЦК України та Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та укладеного зі співвласниками договору про надання послуг з утримання будинку відповідно Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 5 вересня 2018 р. №712. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно відомостей з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] розмір частки кожного 1/2 (а.с. 5). 21.02.2021 року між ТОВ «УП «Атмосфера» та [PERSON] укладено договір №К-SF-113 (59) про компенсацію витрат на управління/утримання будинку та прибудинкової території, виконання інших додаткових робіт (а.с. 6-8). Згідно п. 1.1. Договору, Сторона-1 забезпечує належні умови використання житлового приміщення Стороні-2, шляхом управління/утримання будинку і прибудинкової території, відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством та даним договором, організацією контрольно-пропускного режиму на прибудинковій території будинку, а Сторона-2 компенсує Сторона -1 понесені нею витрати, в тому числі на управління утриманих будинку та прибудинкової території, забезпечення контрольно-пропускного режиму на прибудинковій території, обслуговування системи відео нагляду на прибудинковій території, домофону та шлагбаумів пропорційно до загальної площі житлового приміщення у розмірі та у строки, встановлені Договором, в також витрати на електропостачання, холодне гаряче водопостачання, опалення в тому чисті місць загального користування та допоміжних приміщень з урахуванням показань квартирних/будинкових засобів обліку у розмірі згідно із тарифами та затвердженими методиками, встановленими відповідно до законодавства у галузі житлово-комунального господарства та будівництва (зокрема, надання та споживання житлово- комунальних послуг ), у строки та на умовах, що передбачені Договором. Відповідно до п.1.2. договору Сторона-2 дотримується правил користування приміщеннями, прибудинковою територією, опоряджувальних робіт та Правил проведення ремонтно-будівельних робіт. Відповідно до п. 1.3. договору шляхом укладення та підписання Стороною-2 цього Договору, Сторона-2, здійснює своє право власника об`єкту нерухомості - співвласника будинку та уповноважує Сторону-1 на здійснення управління/утримання і обслуговування будинку і прибудинкової території. Відповідно до п.1.4. договору перелік витрат щомісячно відображається в рахунку (квитанції), на підставі якої проводяться відповідні розрахунки. Відповідно до пп. 2.1.1 п. 2 Договору Сторона-2 має право на: 2.1.1 забезпечення Стороною-/ своєчасного та належної якості управління/утримання будинку (зокрема, конструктивних елементів будинку, інженерного обладнання та інженерних мереж тощо) і прибудинкової території у відповідності до вимог чинного законодавства; Відповідно до пп. 2.2.1 п. 2 Сторона-2 зобов?язана своєчасно компенсувати Стороні-1 витрати, понесені нею за цим Договором. Додатком № 1 до договору № K-RB5-106 про компенсацію витрат на управління/утримання будинку та прибудинкової території, виконання інших додаткових робіт встановлено перелік та вартість послуг з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] (а.с. 8-13). Відповідно до п. 2 вказаного додатку загальна вартість послуг може бути перерахована в залежності від обсягу послуг, що будуть замовлені за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятого у встановленого законодавством порядку. Як вбачається із довідки вих.№СФ-2025-08-28 від 28.08.2025 року у відповідачів наявна заборгованість станом на 28.08.2025 року у розмірі 34015,78 грн, що також підтверджується довідкою про нарахування та сплату послуг за утримання житла та комунальних послуг за період з 01.06.2024 року -31.07.2025 рік (а.с. 18, 19). 01.06.2017 року між ТОВ «Кармен-Трейдинг» та ТОВ «ОБОЛОНЬТОРГСТАНДАРТ», укладено договір про інвестування та делегування функцій замовника, відповідно до умов якого, предметом договору є взаємовідносини сторін щодо будівництва об?єкта, введення в експлуатацію об?єкта будівництва, а також розподіл інвестиційних площ об?єкта між сторонами та реєстрації майнових прав на них. 29.12.2020 року між ТОВ «ОБОЛОНЬТОРГСТАНДАРТ», як Комітентом, та ТОВ «УП «Атмосфера», як Комісіонером, укладено договір комісії №КПСФ-01 за умовами якого Комісіонер зобов?язується за дорученням Комітента за комісійну плату від свого імені за рахунок комітента наступні правочини щодо компенсації витрат за спожиті комунальні послуги у строки передбачені цим договором на Об?єкті Комітента: «Реконструкція майнового комплексу під торговельно-громадський комплекс з підземним паркінгом на [ADDRESS]», а комітент - виплатити комісійну плату, визначену в порядку і на умовах, установлених договором. У відносинах із третіми особами Комісіонер діє від свого імені. Як вбачається із матеріалів справи ТОВ «УП «Атмосфера» здійснює діяльність: 81.10 Комплексне обслуговування об`єктів. 24.05.2021 року ТОВ «УП «Атмосфера» уклало підрядний договір №АТМ/240521 на технічне обслуговування та ремонт ліфтів з ТОВ «Віес Ліфт» щодо організації та виконання робіт з технічного обслуговування пасажирських ліфтів за адресою: [ADDRESS]. 16.10.2023 року ТОВ «УП «Атмосфера» уклало договір №23-102 про надання послуг з фізичної охорони з ТОВ «Охоронна фірма «Еліт», предметом якого є охорона житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . 01.01.2023 року між ТОВ «УП «Атмосфера» та ФОП [PERSON] укладено договір №01/01СФ67 предметом якого є послуги з обслуговування 01.05.2023 року між ТОВ «УП «Атмосфера» та ТОВ «ПОЖ БУД Сервіс» укладено договір №ПБС-9/ТО згідно умов якого виконавець за дорученням замовника надає послуги з підтримання експлуатаційної придатності систем протипожежного захисту за адресою: [ADDRESS]. 01.03.2023 року між ТОВ «УП «Атмосфера» та ФОП [PERSON] укладено договір №39 на технічне обслуговування і ремонт обладнання ОДС, предметом якого є організація виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту обладнання Об`єднаної Диспетчерської Системи за адресою: [ADDRESS]. 01.11.2020 р. між ТОВ «УК «Атмосфера» та ТОВ «Атмосфера Дизайн» укладено договір №ПГП-01-11/2020 про надання послуг предметом якого є надання послуг з генерального прибирання. 27.08.2021 р. укладено договір №01/07-52 ВО про надання послуг з поводження відходів від 27.08.2021 року укладеного між ТОВ «УП «Атмосфера» та ТОВ «Санрайз Рециклінг». До вказаних договорів долучені акти надання послуг, які визначають обсяг наданих послуг та їх вартість. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку визначено Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», який регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов?язані з реалізацією прав і виконанням обов?язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласником багатоквартирного будинку є власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку; управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав виконання обов?язків співвласників, пов?язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку. Окрім того, ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що управитель багатоквартирного будинку - це фізична особа - підприємець або юридична особа - суб?єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб; управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов?язків співвласників, пов?язаних з володінням, користуванням розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку. Частиною 2 статті 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. З аналізу наведених положень законодавства в їх системному взаємозв?язку можна дійти висновку, що кожний власник квартири (нежитлового приміщення) багатоквартирному будинку є одночасно співвласником спільного майна такого будинку. зокрема, приміщень загального користування та прибудинкової території. Відповідно до положень ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст.ст. 64, 66, 67 Житлового кодексу УPCP, сплачується плата за користування жилим приміщенням, сплачується плата за утримання будинку та прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року зі змінами та доповненнями, ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартиронаймачі квартир багатоквартирних будинків зобов`язані щомісяця вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , розмір частки кожного 1/2, а отже у розумінні Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та Цивільного кодексу України є співвласниками даного багатоквартирного будинку, які зобов?язані його утримувати в належному стані. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для на дання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Виходячи із ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 цього Закону споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. При цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, згідно з наведеними законодавчими нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, сформульованій у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 461/12597/15-ц, від 09 серпня 2019 року № 459/3958/15-ц). За положеннями ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Норми цивільного права поширюються на всі види зобов`язальних відносин. Управитель обов`язково повинен виконувати роботи (надавати послуги) визначені наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 190 від 27.07.2018 року. Управитель щороку звітує перед співвласниками про виконання кошторису та подає їм на погодження новий кошторис. Однак це має відбуватися у порядку, визначеному договором про надання послуги з управління. Окрім цього, твердження відповідача про відсутність укладеного між сторонами договору про надання послуг з управління будинком не є підставою для несплати заборгованості за надані послуги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц та постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України: «Під час розгляду справ про стягнення заборгованості за комунальні послуги, визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією комунальних послуг особам, які є їх споживачами (постанова від 09.11.2016 р. у справі №1238/8935/12). В пунктах 76-79 постанови Верховного Суду від 22.05.2019 року(справа №642/8210/16-ц, провадження №61-7787св18) йдеться мова про обов`язковість (з`ясування) доведення відповідного обсягу фактично наданих (а не тільки нарахованих за твердженням позивача) житлово-комунальних послуг. Зобов`язання оплатити житлово-комунальні послуги виникає у будь-якого споживача, якщо ці послуги були фактично надані (а не тільки нараховані), а також у разі, якщо споживач фактично користувався фактично наданими комунальними послугами. Саме про це йдеться мова в постановах Верховного Суду від 20.04.2016 року (справа №6-2951цс15); від 26.09.2018 року (справа №750/12850/16-ц); від 06.11.2019 року (справа № 642/2858/16). Як було встановлено вище, [PERSON] , підписав договір з ТОВ «УП «Атмосфера» про компенсацію витрат на управління/утримання паркінгу та виконання інших додаткових робіт та договори на управління/утримання будинку прибудинкової території, виконання інших додаткових робіт та компенсацію витрат. Вказаним договором №K-SF-113(59) від 21.05.2021 про компенсацію витрат на управління/утримання будинку та прибудинкової території, виконання інших додаткових робіт щодо житлового приміщення [NUMBER] розташованого за адресою: [ADDRESS] визначено, що [PERSON] вважається споживачем житлово-комунальних та експлуатаційних послуг, а Управляюча компанія особою, яка забезпечує управління/утримання будинку При цьому [PERSON] є співвласником житлового приміщення [NUMBER] у частці 1/2, отже, і договір, і положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» спростовують твердження відповідачів про те, що вони не є споживачами житлово-комунальних послуг. Щодо тверджень відповідачів, що позивач не має права здійснювати функції управителя будинку, оскільки не був уповноважений загальними зборами співвласників будинку [ADDRESS] , слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об?єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об?єднань співвласників багатоквартирного будинку). Наймачі, орендарі та інші користувачі квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку можуть брати участь в управлінні багатоквартирним будинком виключно за дорученням власників таких квартир та приміщень. При цьому, частиною 1-3 статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об?єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно законом, що регулює діяльність об?єднань співвласників багатоквартирних будинків. До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про: 1) розпорядження спільним майном багатоквартирного будинку, встановлення, зміну та скасування обмежень щодо користування ним; 2) визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем; 3) обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням; 4) визначення повноважень управителя щодо управління багатоквартирним будинком; 5) Проведення поточного капітального ремонтів. реконструкції, реставрації, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку та визначення підрядників для виконання таких робіт; 6) визначення дати та місця проведення наступних зборів співвласників; 7) визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком; 8) відключення будинку від мереж (систем) централізованого постачання комунальних послуг у порядку, встановленому законом, і визначення системи подальшого забезпечення будинку комунальними послугами, за умови дотримання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища; 9) прийняття рішення про вибір моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги (укладення індивідуального та/або колективного договору про надання комунальної послуги). Збори співвласників можуть скликатися ініціативною групою у складі не менше трьох співвласників або управителем, обраним відповідно до цього Закону. Збори співвласників у прийнятих в експлуатацію новозбудованих багатоквартирних будинках можуть бути проведені після державної реєстрації права власності не більше половини квартир та нежитлових приміщень у такому будинку. Отже, як вбачається з положень Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники багатоквартирного будинку уповноважені на самовизначення у питаннях пов?язаних із забезпечення управління багатоквартирним будинком, шляхом проведення загальних зборів та обрання управителя з визначенням коло його прав та обов?язків. Прикінцевими та перехідними положення Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» зокрема у частині 4 встановлено, що до визначення співвласниками багатоквартирного будинку, в якому не створено об?єднання співвласників, форми управління багатоквартирним будинком, але не більше одного року із дня набрання чинності цим Законом, послуги з утримання такого будинку надає суб?єкт господарювання, визначений виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у багатоквартирному будинку до набрання чинності цим Законом Приписами частини 5 Прикінцевих та перехідних положення Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що якщо протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом співвласники багатоквартирного будинку, в якому не створено об?єднання співвласників, не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, управління таким будинком здійснюється управителем, який призначається на конкурсних засадах виконавчим органом місцевої ради, на території якої розташований багатоквартирний будинок. У разі якщо місцевою радою або її виконавчим органом відповідно до законодавства прийнято рішення про делегування іншому органу - суб?єкту владних повноважень функцій із здійснення управління об?єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їх утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг, управитель призначається на конкурсних засадах таким органом. Виходячи із сукупного аналізу змісту норм Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», вбачається, що законодавець фактично надає співвласникам багатоквартирного будинку право прийняти рішення про обрання форми управління багатоквартирним будинком, з метою реалізації такими співвласниками багатоквартирного будинку права на участь в управлінні будинком особисто або через уповноваженого представника. Багатоквартирний будинок [ADDRESS] був введений в експлуатацію І черга в 2020 році та II, ІІ черги в 2021 році і співвласники багатоквартирного будинку не були позбавлені можливості реалізувати передбачене законом право на визначення управителя та призначення належного управителя у будинку, за підсумком проведених загальних зборів співвласників. Управляюча компанія здійснює управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] з метою забезпечення життєдіяльності новозбудованого багатоквартирного будинку, та забезпечує належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території. При цьому, неможливість визначення належної форми управління та/або обрання належного управителя в силу логіки Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не повинно перешкоджати співвласникам одержати житлово-комунальні послуги. Як вбачається із матеріалів справи, на даний час співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , рішення про утворення об?єднання співвласників багатоквартирного будинку, про визначення форми управління багатоквартирним будинком, а також про оголошення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку прийнято не було. Внаслідок чого, ТОВ «УП «Атмосфера» підписавши договори з відповідачем та іншими співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] , на управління/утримання будинку та прибудинкової території, виконання інших додаткових робіт та компенсацію витрат, взяло на себе зобов?язання управління/утримання даного будинку. Законодавець не встановлює прямої заборони суб?єктам господарювання в сфері житлово-комунальних послуг укладати договори на утримання будинків та прибудинкових територій з мешканцями - власниками квартир, нежитлових приміщень. Отже, відповідачами не було враховано положення Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», Цивільного кодексу України, якими передбачено утримання спільного майна багатоквартирного будинку всіма його співвласниками. Що стосується нарахування позивачем тарифів за надані послуги, слід зазначити наступне. Відповідно до пп.2.3.7 п.2.3 укладеного між сторонами договору сторона-1 має право змінювати розмір компенсації витрат в односторонньому порядку, після письмового повідомлення сторони-2 з обґрунтуванням такої зміни. Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01 червня 2011 року «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Вказаний Порядок визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб`єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги, суб`єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями, органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках). Відповідно до п. 2 Порядку, тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку. Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід`ємною частиною договору про надання послуг. Інформація про перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх вартість, структуру тарифу, його зміну з обґрунтуванням її необхідності доводиться до відома споживачів у порядку, затвердженому Мінрегіоном. Як вбачається із матеріалів справи ТОВ «УК «Атмосфера прийняло на себе зобов`язання надавати мешканцям будинку послуги управління утримання будинку та прибудинкової території, забезпечення контрольно-пропускного режиму на прибудинковій території, обслуговування системи відео нагляду на прибудинковій території, домофону та шлагбаумів пропорційно до загальної площі житлового приміщення у розмірі та у строки, встановлені Договором, в також витрати на електропостачання, холодне гаряче водопостачання, опалення в тому чисті місць загального користування та допоміжних приміщень з урахуванням показань квартирних/будинкових засобів обліку у розмірі згідно із тарифами та затвердженими методиками, встановленими відповідно до законодавства у галузі житлово-комунального господарства та будівництва (зокрема, надання та споживання житлово- комунальних послуг ), у строки та на умовах, що передбачені Договором. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 травня 2023 року № 544 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 05 червня 2019 року № 483» фіксовані ціни на електричну енергію для вказаних споживачів (цілей споживання) з 01 червня 2023 року по 31 грудня 2023 року становлять 2,64 грн за 1 кВт год (з урахуванням податку на додану вартість). Постановою Кабінету Міністрів України № 632 від 31 травня 2024 року, на період з 01 червня 2024 року по 31 травня 2025 року включно було встановлено нові фіксовані ціни на електричну енергію для побутових споживачів на рівні 4,32 грн. за 1 кВт-год (з ПДВ). Позивач заначив, що зміна тарифу відбулася у зв`язку зі зміною тарифу на електричну енергію з 1,68 грн на 2,64 грн, а оскільки у тариф включена вартість послуг з обслуговування електроспоживання ліфтів, насосів, загально будинкових приладів освітлення місць загального користування, тому зміна вартості електроенергії призводить до зміни тарифу на управління будинком. Згідно наданих доказів нарахування суми тарифу за надані послуги нараховується щомісячно. Відповідно розрахунок суми оплати здійснюється кожного місяця та розмір є різним (мінливим). Згідно з ч. 1 ст. 32 «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Приписами ч. 5 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що послуга з постачання електричної енергії надається згідно з умовами договору та вимогами правил, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Верховний Суд України у своїй постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зазначив про те, що не дивлячись на те, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Разом з цим, такому праву споживача прямо відповідає його обов`язок щодо оплати житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц та від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16. Відповідачі отримували житлово-комунальні послуги, не відмовлялися від їх отримання, отримували рахунки на сплату за житлово-комунальні послуги, які містять у собі суму заборгованості. Також щодо зміни тарифу відповідача було повідомлено шляхом відображення даного повідомлення в рахунках про оплату житлово-комунальних послуг, та на сайті Управляючої компанії. Факт надання послуги з утримання будинку та прибудинкової території відповідачем не оспорювався. Згідно з ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісячно, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отримання ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Системний аналіз положень ст. ст. 2, 9, 10, 189, 190 ЖК Української PCP дає підстави для висновку про те, що правовідносини, пов`язані з несвоєчасною оплатою житлово-комунальних послуг, за своєю правовою природою не є житловими. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, оскільки відповідачі прострочили виконання зобов`язань та не здійснили у повному обсязі оплату за отримані житлово-комунальні послуги, внаслідок чого у них утворилася заборгованість перед позивачем за період з 01.06.2024 року по 31.07.2025 рік у розмірі 34015,78 грн. Суд також враховує ту обставину, що за період з 01.06.2024 року по 31.07.2025 рік сума заборгованості відповідачів перед позивачем складала 76 261,18 грн, проте ними частково було сплачено суму боргу у розмірі 42 445,40 грн, що свідчить про часткове виконання своїх зобов?язань перед ТОВ «УП «Атмосфера». Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем не надано, як і не надано доказів щодо належного виконання грошових зобов`язань щодо сплати за надані житлово-комунальні послуги. Твердження відповідачів, про те, що у зв?язку із відсутністю належного розрахунку щомісячної заборгованості відповідачів, внаслідок чого неможливо встановити з чого утворилася сума нібито заборгованість у розмірі 34 015,78 грн, спростовуються наданою позивачем до суду довідкою, де відображено період нарахування, назву наданих послуг та скільки всього нараховано, а також спростовуються рахунками-повідомлення у яких міститься інформація про надану житлово-комунальну послугу та тариф за яким нараховується сума до сплати. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). В своєму рішенні у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, ЄСПЛ зазначив про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції й зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Згідно з сталою практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Згідно правового висновку Верховного Суду викладеного в постанові від 21 липня 2021 року в справі 287/363/16, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування з важливим елементом змагальності судового процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про недоведеність. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд має право винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі (правова позиція Верховного Суду в постанові від 29 вересня 2022 року в справі 857/7/22). Отже, позивачем у справі, що є предметом розгляду, доведено обставини, на які він посилався на підтвердження своїх вимог в частині наявності підстав для стягнення заборгованості і його розміру. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, зважаючи на те, що відповідачі фактично користуючись наданими житлово-комунальним послугами, відмовлялася їх оплачувати, не погоджуючись із нарахованими тарифами позивачем, що не є підставою звільнення їх від зобов`язання щодо оплати фактично наданих житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі судові витрати у виді судового збору в розмірі 3 028,00 грн відповідно до статті 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved