Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

У вересні 2025 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № СL-223159, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 100 050 грн. на строк до 26.09.2024 року, зі сплатою відсотків за процентною ставкою 35,00 % річних. Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконував належним чином, виникла заборгованість за кредитним договором. Просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № СL-223159 від 27.09.2019 у розмірі 80 617,92 грн. та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти вирішення справи у заочному порядку. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов та клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Ухвалою Сумського районного суду сумської області від 30 вересня 2025 року вказану цивільну справу передано до Зарічного районного суду м. Суми за територіальною підсудністю. Справа надійшла до суду 16 жовтня 2025 року. Ухвалою суду від 21.10.2025 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Згідно розпорядження Зарічного районного суду м. Суми від 25 грудня 2025 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку призначенням [PERSON] суддею Сумського апеляційного суду, вказана справа передана у провадження судді Ніколаєнко О.О. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 27 вересня 2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № СL-223159, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 100 050 грн, на строк та зі сплатою відсотків на умовах і в порядку, визначеному договором (а.с.6-12). Відповідно до п.2.4 кредитного договору переказ кредитних коштів здійснюється на наступні цілі: на поточні потреби в сумі 80 971 грн., на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позивальника перед АТ «Кредобанк» по кредитному договору № СL-174687 від 28.02.2019 року в сумі 19 079 грн. Згідно з п. 6.3 договору позичальник щомісячно здійснює повернення суми заборгованості за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом у вигляді рівних сум - ануїтетного платежу (розмір якого визначається п. 6.2 кредитного договору). Відповідно до п. 6.2. договору позичальник щомісячно здійснює погашення заборгованості за цим кредитним договором відповідно до графіку платежів (додаток № 1 до цього кредитного договору). Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 3583 грн щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладання Кредитного договору. Пунктом 4.1. Договору передбачено, що відповідач сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 35 процентів річних. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів) за ставкою визначеною п. 4.1 кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього кредитного договору (пункт 4.2 договору). Відповідно до п. 4.3 договору за надання послуг позичальник сплачує банку комісії в порядку, строки та розмірі, передбачені п. 2.10 кредитного договору. Пунктом 4.5 договору визначено реальну річну процентну ставку 41,19 % річних. Пунктом 6.1. договору позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені кредитним договором та/або додатками до нього. Відповідно до п. 7.1 договору за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за кредитним договором боржник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню з розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення розрахованої від суми кожного несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі пені, нарахованої Позичальнику на підставі цього пункту Договору не може перевищувати 15% від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання. Однак, відповідачем умови договору не виконувались, в зв`язку з чим станом на 30.07.2025 року утворилась заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 80 617,92 грн., з яких: 44 295 грн. заборгованість тілом за кредиту; 36 322,92. сума заборгованості за відсотками. 12.05.2025 року позивачем на адресу відповідвача направлена досудова вимога щодо дострокового стягнення заборгованості, яка виконана відповідачем не була, сума заборгованості не повернута (а.с.36-37). Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач не погасив узятий ним кредит, не сплатив відсотки. Відповідач не висловив своєї позиції по справі, та не надав доказів. А тому відповідно до зазначених вище норм цивільного законодавства заборгованість за кредитним договором сумі 80 617,92 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню також понесені ним та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 4287,43 грн.

Outcome: approved