Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

До суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що 30.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4694399 (надалі Договір), відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти у розмірі 29900 грн, а відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором. Договір укладено в електронному вигляді, підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Товариство свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами Договору. 24.01.2025 ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс» уклали Договір факторингу №01.02/25, відповідно до якого позивач набув статусу Нового Кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Лінеура Україна», зокрема, й до [PERSON] . Відповідач не виконав належним чином умови Договору та станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 152490,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 29900 грн.; заборгованість за процентами 107640,00 грн, заборгованість за штрафом, пенею 14950,00 грн. Крім того позивач просить стягнути судовий збір та витрати на правову допомогу. Ухвалою Слобідського районного суду м. Харкова від 10.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, докази, надані в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30.05.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 4694399 (Договір), відповідно до умов якого Товариство надає відповідачу кошти у кредит у гривні, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сторони погодили такі умови: сума кредиту (загальний розмір) 29900,00 грн, тип кредиту кредит, строк кредиту 360 дні, періодичність сплати процентів кожні 30 днів, з фіксованою стандартною процентною ставкою 1,5% в день, знижена процентна ставка 0,60% в день, яка застосовується, якщо відповідач виконає передбачені Договором умови. Договір укладено в електронному вигляді за допомогою інформаційно-комунікаційної системи (ІКС), у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію», підписано з боку відповідача електронним підписом одноразовим ідентифікатором 43933. На виконання Договору 30.05.2024 року Товариство надало відповідачу кредит в сумі 29900,00 грн на банківський рахунок відповідача за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) №4731219648973497, що підтверджується листом платіжного провайдера від 24.01.2025 №1-2401. 24.01.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено Договір факторингу №01.02.-02/25, відповідно до якого на підставі Реєстру боржників право вимоги за Договором перейшло до ТОВ «Свеа Фінанс». Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за Договором становить 152490 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 29900,00 грн; · заборгованість за процентами 107640,00 грн; заборгованість за штрафом 14950,00 грн. (а. с. 30-34). Отже, між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст. 509 та ст. 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.. За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах:, встановлених договором або законом. Відповідно до приписів ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 137540,00 грн., яка складається з тіла кредиту та заборгованості за відсотками. Що стосується нарахування позивачем пені,штрафу в розмірі 14950,00 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до пункту 18 "Прикінцевих та перехідних положень" ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2120-IX та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи наведене, боржник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення на період воєнного стану. Неустойка, нарахована включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно з розрахунком позивача, останнім визначено пеню за порушення відповідачем грошового зобов`язання за кредитним договором в розмірі 14950,00 грн. З огляду на зазначене, суд, враховуючи положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог у цій частині. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме, в розмірі 2180,16грн. з розрахунку: 137540,00 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х100%/152490,00 грн (розмір заявлених позовних вимог) = 90 % задоволених позовних вимог; 2422,40 грн (ставка судового збору) х 90 %/100% = 2180,16 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial