Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб із [PERSON] зареєстрований Маневицьким відділом реєстрації актів цивільного стану у КаміньКаширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про що складений відповідний актовий запис №65 та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог позивача вказано, що сторони по справі перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 01 липня 2021 року. Спільне життя у сторін не склалося, оскільки шлюб їхній був помилковим, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, спроби примиритися не принесли бажаних результатів. З серпня 2021 року вони проживають окремо. Вважає, що збереження сім`ї є неможливе і недоцільне. Дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у відповідності до вимог ч.5 ст.279 ЦПК України. Відповідач заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не заявив, у строк, визначений ст.278 ЦПК України відзив у справі не подав. Правовідносини між сторонами виникли з приводу розірвання шлюбу. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Згідно із ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Факт реєстрації шлюбу між сторонами по справі доводиться наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб від 12 листопада 2022 року (серії [NUMBER] ), згідно із яким 01 липня 2021 року між сторонами по справі було зареєстровано шлюб Маневицьким відділом реєстрації актів цивільного стану у КаміньКаширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про що складений відповідний актовий запис №65. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Із позовної заяви встановлено, що між сторонами сімейні стосунки припинені, через те, що між сторонами виникали непорозуміння, на побутовому грунті, вони втратили взаємоповагу один до одного, спільно не проживають. Згідно із ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Крім цього, жодна із сторін не клопотала про надання строку на примирення. Відповідно до ст.24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином, враховуючи наведене вище, зазначені позивачем у позовній заяві обставини, а також з урахуванням відсутності бажання до примирення як у позивача, так і у відповідача суд вважає, що надання сторонам строку на примирення є недоцільним, а тому позов [PERSON] підлягає до задоволення. Позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище [PERSON] . Вказані правовідносини регулюються ст.113 СК України, якою встановлено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із дослідженого судом копії свідоцтва про шлюб від 01 липня 2021 року судом встановлено, що позивач після одруження змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », на даний час виявила бажання повернути дошлюбне прізвище, а тому ця вимога також підлягає до задоволення. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого нею судового збору. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі наведеного, ст.ст.105, 110-112, 113 СК України,

Outcome: approved