Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

19.01.2026 [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, згідно з яким просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] який продовжує навчання, в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову та до закінчення навчання. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком [PERSON] , який навчається в Державному навчальному закладі "Електрорадіотехнічний ліцей м. Полтави" на денній формі навчання, у зв`язку з чим не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Крім того, позивачка несе витрати за гуртожиток. Відповідач працює на ФОП [PERSON] оператором на автоматичних та напівавтоматичних лініях у деревообробленні з окладом 8500-9000 грн. та отримує заробітну плату, у зв`язку з чим має змогу утримувати їх спільну доньку. Ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 09.02.2026 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином, відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Згідно зістаттею 1 Закону України "Про охорону дитинства"дитинство - період розвитку людини до досягнення повноліття. Тобто до 18 років особа вважається такою, що в силу свого віку та не до кінця сформованого світосприйняття не здатна, зокрема і без шкоди самій собі, реалізовувати права і свободи, у зв`язку із чим потребує патронату. В той же час для вступу у доросле та самостійне життя необхідна певна соціальна адаптація, складовою якої є право на отримання спеціальної чи вищої освіти для подальшого працевлаштування. Реалізація права на освіту не є обов`язком, проте якщо особа до повноліття чи з настанням повноліття почала навчання на денній формі навчання, це значно обмежує її у можливостях на отримання доходів, які мають забезпечити покриття її необхідних побутових витрат. Згідно зі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Враховуючи правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6?1296цс15, при визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Згідно з п. 20постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до положень частини третьої статті12, частини першої статті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другійстатті 89 ЦПК Українивизначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року, справа № 199/9339/16-ц, провадження № 61-32330св18. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Встановлено, що [PERSON] досяг повноліття і навчається в Державному навчальному закладі "Електрорадіотехнічний ліцей м. Полтави", форма навчання денна, термін навчання з 08.09.2025 по 30.01.2027, що підтверджується довідкою № 7 від 19.01.2026, виданою директором ДНЗ "ЕРТЛ м. Полтави" (а.с. 9). Згідно з Договором найму жилого приміщення в гуртожитку Полтавського фахового коледжу транспортного будівництва від 10.09.2025 [PERSON] винаймає ліжко-місце у кімнаті гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , плата за проживання складає 600,00 грн (а.с. 12-17). Відповідно до довідки, наданої ФОП [PERSON] , відповідач [PERSON] працює на ФОП [PERSON] оператором на автоматичних та напівавтоматичних лініях у деревообробленні з окладом 8500-9000 грн згідно штатного розпису. Встановлено, що у зв`язку з навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги, так як форма навчання денна, через денну форму навчання він не може влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, жодних доходів не отримує, у нього відсутні власні кошти на навчання та проживання, оплату проживання в гуртожитку, забезпечення себе продуктами харчування та речами. Батько [PERSON] - [PERSON] працює та має офіційний стабільний дохід, тому має можливість утримувати сина. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до змісту ч.2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків на повнолітніх дочку, сина, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як передбачено частиною 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність направі власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи ту обставину, що повнолітій [PERSON] навчається на денній формі навчання, через денну форму навчання ніде не працює, власного доходу не має, та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, з урахуванням необхідності здійснення ним грошових витрат на оплату харчування, одяг, придбання навчальних приналежностей, оплату проживання в гуртожитку, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини заробітку відповідача щомісяця на весь період навчання сина, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. На думку суду, такий розмір аліментів буде розумним, достатнім, справедливим і відповідатиме інтересам повнолітнього сина, який навчається, при цьому не порушуватиме прав та інтересів відповідача. Щодо вимоги позивачки про стягнення аліментів у розмірі не меншому 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно суд зазначає наступне. Згідно з ч. 2 ст.182СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За приписами ч. 1 ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. З аналізу приведених правових норм вбачається, що чинним законодавством України передбачено мінімальний гарантований розмір аліментів для дітей відповідного віку і не передбачено мінімального гарантованого розміру аліментів для інших соціальних і демографічних груп, які мають право на одержання аліментів. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] є повнолітньою особою, який продовжує навчання і має право на одержання аліментів до його закінчення, але не більше ніж до досягнення ним двадцятитрирічного віку, позовні вимоги в частині встановлення для нього мінімального гарантованого розміру аліментів задоволенню не підлягають. Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 12 березня 2018 року у справі № 569/8960/17-ц. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина 2 статті 133 ЦПК України). Розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства (частина 8 статті 6 Закону України «Про судовий збір»). За приписами п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1331,20 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 182, 191, 199, 200, 201 СК України,

Outcome: partial