Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

ТОВ «Коллект Центр» в особі представника звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №4782352 від 10.08.2021 року у розмірі 116298,00 грн. А також понесені судові витрати: зі сплати судового збору в сумі - 2422, 40 грн.; та на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000, 00 грн. Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 10.02.2026 в задоволенні позовних вимог позивача відмовлено в повному обсязі. 16.02.2026 через систему «Електронний суд» (сформовано в системі 15.02.2026) до суду надійшло клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Канікаєва Ю.О. про ухвалення додаткового рішення у даній справі про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн, яку мотивує тим, що в провадженні Київського районного суду м.Одеси перебувала цивільна справа за позовом ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором? в якій 10.02.2026 ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову . 22.12.2025 між адвокатом та [PERSON] було укладено Договір про надання правничої допомоги №979/25 та додаток №1 до нього за яким погоджено фіксована плата адвоката Канікаєва Ю.О. за ведення справи в сумі 25000,00 грн.. Оплата витрат на правову допомогу в сумі 25000,00 грн , підтверджено Актом приймання-передачі наданих послуг №1 від 11.02.2026, тому просить стягнути на користь [PERSON] понесені витрати. 17.02.2026 через систему «Електронний суд» (сформовано в системі 17.02.2026) від представника ТОВ «Коллект-Центр» до суду надійшло заперечення проти клопотання відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу. В обґрунтування заперечень позивач зазначає, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження витрат, а саме не долучено договору про надання правничої допомоги №979/25 від 22.12.2025 , на який посилається сторона, а тому вважають не доведеним факт виникнення обов`язку зі сплати гонорару, реальність понесених відповідачем витрат , а також обґрунтованість їх заявленого розміру. Також зазначають , що заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 25.000,00 грн. є неспівмірними зі складністю справи , розміром позовних вимог та позицією у відзиві на позовну заву, а також з обставинами справи , а тому прохають відмовити у задоволенні клопотання про стягнення судових витрат на правову допомогу. 18.02.2026 через систему «Електронний суд» (сформовано в системі 18.02.2026) до суду надійшли додаткові пояснення адвоката Канікаєва Ю.О., в яких він наполягає на задоволенні клопотання та стягнення на користь відповідача [PERSON] судових витрат на правову допомогу в сумі 25000,00 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу , суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (п.3). Згідно з ч.1, п.1, п.4 ч. 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.1-5 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Аналогічні висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.10.2021 № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 17.01.2024 у справі №910/2158/23. Як встановлено судом, рішенням Київського районного суду міста Одеси від 10.02.2026 в задоволенні позовних вимог ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. При ухваленні рішення судом не вирішувалось питання про відшкодування відповідачу витрат на правничу допомогу. В судовому засіданні до закінчення судових дебатів представник відповідача адвокат Канікаєв Ю.О. повідомив, що докази на підтвердження витрат на правову допомогу будуть надані суду після ухвалення рішення у встановлений законом строк. Враховуючи, що рішенням суду в задоволенні позову відмовлено , суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для відшкодування відповідачу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката. При цьому вирішуючи питання про стягнення з позивача на користь відповідача понесених витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що в межах цієї справи відповідач отримувала правову допомогу від адвоката Канікаєва Ю.О. Участь адвоката, який представляє інтереси відповідача у справі і факт надання правової допомоги підтверджено: довіреністю від 23.12.2025, ордером про надання правничої допомоги № 1537979 від 22.12.2025, Свідоцтвом про зайняття адвокатською діяльністю серії ОД №002999, Додатком №1 до Договору про надання правничої допомоги №979/25 від 22.12.2025 , в якому сторони ( адвокат Канікаєв Ю.О. та [PERSON] ) погодили, встановити фіксований гонорар в сумі 25000,00 грн. за всі дії , направлені на ведення справи в суді першої інстанції, Актом приймання-передачі наданих послуг допомоги №1 до Договору про надання правничої допомоги №979/25 від 22.12.2025 , за яким станом на 11.02.2026 року адвокат надав , а клієнт прийняв послуги і узгоджена сторонами і прийнята клієнтом вартість наданої допомоги адвоката складає 25000,00 грн. Разом з тим, вказані докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у визначеному розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Крім того, як вже зазначалось, представником позивача подана заява з посиланням на те, що витрати на правову допомогу адвоката заявлені відповідачем є необґрунтовано завищеними, тобто не є співмірними із складністю справи, фактично витраченим адвокатом часом та обсягом відповідних послуг. Оцінюючи пропорційність та співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації спірних правовідносин, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, враховуючи критерій реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, принципи верховенства права, справедливості та пропорційності, суд вважає, що заявлений відповідачем розмір витрат на правничу допомогу 25000,00 грн. є завищеним та неспівмірними зі складністю справи, законодавство та судова практика щодо якої є усталеною, з обсягом наданих адвокатом послуг та витраченим на це часом. В даному випадку відповідачем та представником не доведено, що заявлений ними до стягнення розмір витрат на правничу допомогу повною мірою відповідає принципам розумності та співмірності. Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах відповідних договірних відносин. Зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату гонорару адвокату, не є обов`язковими для суду у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Отже, з урахуванням вищевикладених мотивів, виходячи з предмету спору, складності справи та значення справи для сторін, критеріїв реальності адвокатських послуг, їх обсягу з урахуванням часу здійснення представництва, розумності їх розміру, суд не знаходить підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу в заявленому розмірі і вважає, що цей розмір необхідно зменшити до 3000,00 грн, що забезпечить баланс рівноваги між інтересами сторін у справі, відповідатиме принципу розумності та співмірності, визначеного одним з основних критеріїв стягнення таких витрат. Відповідно до ст.270 ЦПК України суд вважає необхідним ухвалити з цього питання додаткове рішення.

Outcome: partial