Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

[PERSON] , від імені якого на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат Кравчук В.М., звернувся до суду з заявою про визнання свого рідного брата [PERSON] , [INFO] , недієздатним, встановлення опіки та призначення його опікуном. В обґрунтування заявлених вимог вказав, що брат має інвалідність з дитинства першої А групи, діагноз МСЕК F06, за рівнем обмеження життєдіяльності: обмеження самообслуговування; обмеження здатності до спілкування; обмеження здатності контролювати свою поведінку. Він потребує стороннього догляду та нагляду. Їх мати [PERSON] проживає разом із ним, однак по віку, так як являється пенсіонером, а також по стану здоров`я, оскільки має ряд захворювань, їй важко самій доглядати хворого сина. Заявник здійснює догляд за рідним братом та може бути його опікуном. Окрім нього, інших осіб, які б могли здійснювати догляд за [PERSON] немає. В судовому засіданні представник заявника відмовився від вимог про призначення опікуном хворого [PERSON] його брата і відповідно заявника [PERSON] , зіславшись на те, що останній по службі змінив місце проживання. При цьому підтримав вимоги про визнання [PERSON] недієздатним з огляду на висновок судово-психіатричного експерта та призначення його опікуном орган опіки та піклування місцевого органу самоврядування, оскільки вже кілька місяців останньому не виплачується пенсія по інвалідності. Представник [PERSON] адвокат Гіппіус О.Б. заперечив проти задоволення уточнених вимог, мотивуючи тим, що без конкретно визначеного опікуна права та законні інтереси [PERSON] не будуть належно забезпечуватися. Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, при вирішення справи поклалась на розсуд суду. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 травня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито окреме провадження у справі, а також призначено [PERSON] адвоката для надання безоплатної правничої допомоги. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24 червня 2025 року по справі призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 вересня 2025 року поновлено провадження у справі. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23 лютого 2026 року закрито провадження по справі в частині вимог про призначення [PERSON] опікуном [PERSON] . Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наступне. Судом встановлено, що згідно виписки із акта огляду МСЕК серії ХМ №226817 від 17 січня 2022 року [PERSON] встановлена перша А група інвалідності з дитинства довічно, діагноз МСЕК F-06, потребує стороннього догляду та нагляду. Зареєстрований та проживає разом із матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] (витяги з реєстру територіальної громади, надані виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради Хмелницької області від 14 вересня 2023 року за №2023/007372120 та від 23 квітня 2024 року за №2024/004062045). У відповідності до висновку судово-психіатричного експерта №572, проведеного Хмельницької філією СЕ ДУ «ІСП МОЗ України» 04 серпня 2025 року [PERSON] , [INFO] , страждає на стійкий хронічний психічний розлад розлади особистості та поведінки внаслідок епілепсії з вираженими змінами, не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними, за своїм психічним станом не може особисто надавати пояснення по суті справи. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як між сином та матір`ю підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 29 грудня 1984 року Сербинівською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області. Відповідно до ч.1 ст. 39, ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Системний аналіз законодавства України дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод. Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації. Як встановлено висновком судово-психіатричної експертизи [PERSON] страждає на стійкий хронічний психічний розлад у вигляді розладів особистості та поведінки внаслідок епілепсії з вираженими змінами, не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними. За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість визнання [PERSON] недієздатним. Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка (ч. 1 ст. 41 ЦК України). Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (ст. 55 ЦК України). Відповідно до ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (ч. 1 ст. 60 ЦК України). Інститут опіки та піклування має комплексний характер, він створений для захисту особистих немайнових і майнових прав повнолітніх осіб, що за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки, а також для піклування про створення їм необхідних побутових умов, здійснення за ними догляду, забезпечення їх виховання, навчання та розвитку, а у необхідних випадках і лікування. Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (ч. 1 ст. 300 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 (провадження №61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №736/1508/17 (провадження №61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі №751/9572/19 (провадження №61-3053св21), від 28 лютого 2024 року у справі №372/3474/21 (провадження №61-16349св23), від 24 липня 2024 року у справі №727/597/24 (провадження №61-6720св24). Отже, можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Тому за наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном певної особи суд зобов`язаний лише перевірити відповідність цього висновку вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, зокрема, чи складений такий висновок на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27 листопада 2024 року у справі №341/1526/23, провадження №61-6358св24, де також вказав, що законодавством України не запроваджено особливого порядку для встановлення опіки під час воєнного стану та не встановлено імперативної заборони щодо призначення мобілізованого військовослужбовця опікуном над недієздатною фізичною особою. Станом на сьогоднішній день саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку, та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном. Стороною заявника не надано подання органу опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про встановлення опіки над [PERSON] , крім того заявник відмовився від вимоги про призначення його опікуном брата та ухвалою суду в цій частині вимог провадження закрито. З огляду на викладене, до встановлення опіки і призначення опікуна над недієздатним [PERSON] , орган опіки та піклування виконавчого комітету Старокостянтинівського району Хмельницької області, відповідно до ст. 67 ЦК України, зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням; зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. З врахуванням обставин справи, характеру психічного розладу [PERSON] , суд вважає, що строк дії рішення слід визначити тривалістю два роки з моменту набрання ним законної сили. На підставі викладеного, суд вважає вимога про визнання [PERSON] підлягає до задоволення з врахуванням норм чинного законодавства про визнання фізичних осіб недієздатними.

Outcome: approved