Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Позивач подав позов до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказує, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 травня 2016 року. Від шлюбу народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього часу стосунки між сторонами розладились, через різні погляди на життя, цінності та ведення спільного господарства та побуту. Вже тривалий час відповідач живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування, а шлюб розпадається. У зв`язку з тим, що спільне подружнє життя не склалося, шлюб між сторонами існує лише формально. Вважає, що примирення не дасть бажаних результатів враховуючи несумісність характерів та поглядів на сімейне життя. Перебування в шлюбі суперечить їх інтересам. Збереження сім`ї стало неможливим, у зв`язку з чим позивач просить шлюб розірвати. Позивач подав письмову заяву, згідно якої позов підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце судового засідання була належним чином повідомлена відповідності до ст.128-130 ЦПК України, про причини неявки від відповідачки повідомлення не надійшло. Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України у відсутності відповідача, який не з`явився в судове засідання. Суд вважає, що відповідно до положень ст. 112 СК України позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно положень ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 Постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21.12.07 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку за умови встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно свідоцтва про шлюб сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 травня 2016 року. У зв`язку з тим, що відносини між подружжям унеможливлюють подальше спільне проживання, сторони не ведуть спільне господарство, з часу звернення до суду позивач не змінив свого бажання розірвати шлюб, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. З урахуванням наведеного вище, суд не вважає за можливе в подальшому сім`ю сторін зберегти міцною та здоровою та вважає за необхідне їх шлюб розірвати.

Outcome: approved