Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за навчання (освітню послугу), зазначивши, що 25.08.2023 між Житомирським державним університетом імені Івана Франка та [PERSON] укладено договір № 621 про отримання освітньої послуги з 01.09.2023 по 30.06.2027 року. Відповідач був зарахований до університету наказом №280К-(ос) від 25.08.2023 та з 01.09.2023 року приступив до навчання згідно навчального плану університету. Відповідно п. 4.3.1 договору № 621, вартість за період навчання 2023-2024 р.р. становить 24240,00 грн., за період навчання 2024-2025 плата за навчання становить 24240,00 грн., за період навчання 2025-2026 плата за навчання становить 24240,00 грн., за період навчання 2026-2027 плата за навчання становить 24240,00 грн.. Згідно пункту 4.4. вищевказаного договору відповідач повинен був здійснювати щомісячну оплату не пізніше ніж до 25-го числа включно місяця, що передує місяцю за який здійснюється оплата. 04.03.2024 року за порушення умов договору відповідач був відрахований наказом № 65-К(ос). З цього часу дію договору, відповідно до п. 6.3.5 розірвано. Фактично [PERSON] навчався в університеті з 01.09.2023 по 04.03.2024 р., за вказаний період відповідачу, згідно умов договору, нараховано 17338,86 грн. плати за навчання. З нарахованої суми відповідачем сплачено 14665,72 грн, що спричинило утворення заборгованості перед університетом в розмірі 2673,14 грн.. Просить стягнути вказану заборгованість, 516,84 грн. інфляційних збитків, 141,75 грн. 3% річних та понесені судові витрати. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином за зареєстрованми місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади, відзив на позовну заяву не подав. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 25.08.2023 між Житомирським державним університетом імені Івана Франка та [PERSON] укладено договір №621 про отримання освітньої послуги з 01.09.2023 по 30.06.2027 року. Відповідно п. 4.3.1 договору № 621, вартість за період навчання 2023-2024 р.р. становить 24240,00 грн., за період навчання 2024-2025 плата за навчання становить 24240,00 грн., за період навчання 2025-2026 плата за навчання становить 24240,00 грн., за період навчання 2026-2027 плата за навчання становить 24240,00 грн.. Згідно пункту 4.4. вищевказаного договору відповідачка повинна була здійснювати щомісячну оплату не пізніше ніж до 25-го числа включно місяця, що передує місяцю за який здійснюється оплата. Пунктом 6.3., 6.3.5 передбачено, що договір розривається у разі відрахування Здобувача за невиконання індивідуального навчального плану. [PERSON] був зарахований до університету наказом №280К-(ос) від 25.08.2023, а з 01.09.2023 року приступив до навчання згідно навчального плану університету. Наказом №65-К(ос) від 04.03.2024 [PERSON] було відраховано за порушення умов договору та невиконання індивідуального навчального плану. Згідно довідки заборгованість [PERSON] становить 2673,14 грн, оскільки він сплатив лише 14665,72 грн. (а.с.16). Позивач звертався до відповідача з вимогою погасити вищевказаний борг, що вбачається з копій листів, однак вимоги залишились без реагування з боку відповідача. Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628, 629 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як визначено ч.1 ст.627 ЦК, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 638 ЦК встановлено, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.625 ЦК, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, позовні вимоги підтверджуються належними і допустимими доказами, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved