Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Описова частина Короткий зміст заявлених вимог У січні 2026 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. В обґрунтування заяви заявник зазначала, що проживала однією сім`єю з [PERSON] як чоловік та жінка без укладання шлюбу з 2003 року. Вони проживали разом у будинку за адресою: [ADDRESS] . Під час спільного сумісного проживання вони вели господарство, мали спільний бюджет, робили ремонт, покращували благоустрій спільного проживання. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. Вона зверталася до Снігурівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, оскільки вона не є дружиною та роз`яснено, що для оформлення спадкових прав їй необхідно звернутися до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Посилаючись на викладені обставини та те, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу їй необхідно для оформлення спадкових прав, [PERSON] просила встановити факт, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з листопада 2003 року до [INFO] . Інші процесуальні дії у справі Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області своєю ухвалою від 15 січня 2026 року постановила: відкрити окреме провадження у вказаній справі; витребувати у Снігурівському відділі ДРАЦС у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) витяг про реєстрацію шлюбу [PERSON] та витяг про реєстрацію шлюбу [PERSON] ; витребувати зі Снігурівської державної нотаріальної контори спадкову справу, заведену після смерті [PERSON] /а.с.37/. Пояснення учасників справи Заявниця у судовому засіданні підтримали заяву, просили суд її задовольнити з підстав зазначених у заяві. Заявник пояснила, що з 2003 року проживала з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Вказаний будинок придбали разом, але оформили на чоловіка. [INFO] [PERSON] помер. Чоловік робив ремонт в будинку, в будинок придбали нові вікна. Вони разом працювали, мали спільний бюджет. Вона оплачувала комунальні послуги, хоча рахунки оформлені на чоловіка. В будинку проживали вдвох. У [PERSON] є повнолітні діти від першого шлюбу. На похорон діти не приїхали, з заявами про прийняття спадщини не зверталися. Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу їй необхідно для оформлення спадкових прав. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно. Представник заінтересованої особи надав заяву про розгляд справи у відсутність представника, не заперечують проти задоволення заяви. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Заслухавши заявницю, свідків, дослідивши матеріали справи, фотознімки, суд дійшов до таких висновків. Суд встановив, що 07.11.2003 [PERSON] прибав житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями, який знаходиться по [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Снігурівського районного нотаріального округу Шульгою Т.В. /а.с.9/. З державного акту про право власності на земельну ділянку слідує, що 07.11.2003 [PERSON] придбав земельну ділянку, що розташована за адресою [ADDRESS] /а.с.11/. З особової картки працівника [PERSON] слідує, що в графі родинний стан зазначена дружина [PERSON] , 1970 року народження /а.с.15/. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданим Снігурівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) /а.с.7/. 12.04.2024 [PERSON] зверталась до ТОВ «АФ «Благо», як дружина померлого працівника [PERSON] про виплату належних її покійному чоловікові розрахункових коштів від товариства, у зв`язку з його смертю /а.с.17/. З акту про фактичне місце проживання від 21.11.2025 вбачається, що [PERSON] зі слів сусідів фактично проживала за адресою: [ADDRESS] разом до смерті з [PERSON] до [INFO] /а.с.13/. Відповідно до довідки про фактичне місце проживання від 24.11.2025 №1626/01-300 [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] фактично проживала до дня смерті ( [INFO] ) разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] /а.с.14/. З довідки за реквізитами вбачається, що [PERSON] має номер рахунку для поповнення [NUMBER] , IBAN- [NUMBER] /а.с.22/. З платіжної інструкцій від 01.03.2023 слідує, що рахунок платника [NUMBER] здійснено платіж 298 грн, призначення платежу оплата послуг Кабельне/супутникове ТБ /а.с.23/. З платіжної інструкцій від 13.03.2023 слідує, що рахунок платника [NUMBER] здійснено платіж 18 грн, призначення платежу - оплата за комунальні послуги [PERSON] , адреса [ADDRESS] /а.с.24/. З платіжної інструкцій від 23.03.2023 слідує, що рахунок платника [NUMBER] здійснено платіж 111 грн, призначення платежу водопостачання і водовідведення [PERSON] /а.с.25/. З довідки за реквізитами вбачається, що [PERSON] має номер рахунку для поповнення [NUMBER] , IBAN- [NUMBER] /а.с.26/. З платіжної інструкцій від 08.06.2023 слідує, що рахунок платника [NUMBER] здійснено платіж 111 грн, призначення платежу водопостачання і водовідведення [PERSON] /а.с.27/. З платіжної інструкцій від 01.02.2024 слідує, що рахунок платника [NUMBER] здійснено платіж 139 грн, призначення платежу послуг плата за послугу Кабельне/супутникове ТБ /а.с.28/. З довідки Укртелеком вбачається, що особовий рахунок № [NUMBER] закріплено за буд.59, та за грудень 2024 року сплачено за послуги 361,00 грн /а.с.29/. З платіжної інструкцій від 16.04.2021 слідує, що рахунок платника [NUMBER] здійснено платіж 220 грн, призначення платежу за телекомун.послуги о/р [NUMBER] /а.с.30/. З платіжної інструкцій від 13.02.2023 слідує, що рахунок платника [NUMBER] здійснено платіж 281 грн, призначення платежу за телекомун.послуги о/р [NUMBER] /а.с.31/. З платіжної інструкцій від 13.02.2024 слідує, що рахунок платника [NUMBER] здійснено платіж 321 грн, призначення платежу за телекомун.послуги о/р [NUMBER] /а.с.32/. З квитанції до платіжної інструкції від 01.12.2023 вбачається, що 300 грн оплачено карткою [NUMBER] , призначення платежу: послуги ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія, о/р № [NUMBER] /а.с.33/. Відповідно до листа від 30.01.2026 №50/21.4-28 Снігурівського відділу ДРАЦС у Баштанському районі Миколаївської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в архіві відділу відсутній актовий запис про шлюб [PERSON] , [INFO] /а.с.48/. З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00056214505 слідує, що [PERSON] , [INFO] , перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , шлюб розірвано, актовий запис 84, дата складання 02 серпня 1999 року, орган, що склав актовий запис: Снігурівський ЗАГС Миколаївської області /а.с.49-51/. Отже судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не перебували в зареєстрованих шлюбах. Заявником надані спільні фотознімки з [PERSON] . Зі спадкової справи №171/2024 року вбачається, що 14.08.2024 [PERSON] звернулася до Снігурівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] /а.с.56/. Відповідно до довідки від 05.08.2024 №471 [PERSON] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , знятий з реєстрації місця проживання 05.08.2024, як померлий [INFO] . Разом з ним на день смерті за вищевказаною адресою ніхто не був зареєстрований. Окрім [PERSON] ніхто з заявою про прийняття спадщини не звернувся. Листом від 10.11.2025 №705/01-16 завідувача до Снігурівської державної нотаріальної контори Коваль Ю., [PERSON] з приводу оформлення спадкових прав за законом, після смерті [PERSON] роз`яснено, що остання може бути закликана до спадкоємців у порядку ст.1264 ЦК, як особа, яка проживала зі спадкоємцем однією сім`єю не менше як п`ять років /а.с.64/. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала показання про те, що [PERSON] є її кумою. У 1999 році [PERSON] почала зустрічатися з [PERSON] . Вони постійно були у двох, жили як чоловік та жінка. Подружжя придбало будинок. Під час тимчасової окупації [PERSON] виїхала разом з [PERSON] , вони разом також повернулися після деокупації. [PERSON] займалася похованням [PERSON] , дітей не було на похоронах. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала показання проте, що вона сусідка [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] проживали як чоловік та жінка. В них були теплі відносини, притаманні родині. Ходили разом до церкви. Вони разом святкували свята. Разом робили ремонт в будинку. [PERSON] допомагав [PERSON] по домогосподарству. Норми права та мотиви їх застосування судом Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Згідно зі ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. При застосуванні ст. 74 Сімейного кодексу України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. За приписами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Таким чином, предметом доказування у спорі про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є такі обставини, що мають матеріально-правове значення: чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків. Великою Палатою Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц зазначено, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. У постанові Верховного Суду від 03 листопада 2022 року у справі №361/4744/19 зазначено, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі №524/10054/16. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Іншими доказами проживання однією сім`єю може бути народження спільних дітей; спільне придбання рухомого та нерухомого майна; укладення чоловіком/жінкою договорів дарування, страхування, медичного та туристичного обслуговування, тощо на користь іншого; наявність спільних рахунків у банківських установах; спільна участь у питанні життєзабезпечення сім`ї, в оплаті комунальних послуг, купівлі продуктів харчування та інших необхідних товарів, техніки, здійснення ремонту, спільне проведення дозвілля; наявність спільних фотографій, дописів та іншої інформації в соціальних мережах та інших веб-сайтах; догляд один за одним під час хвороб, в тому числі понесення витрат на лікування, на організацію та проведення похорон, доглядом за місцем поховання, тощо. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати в сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08.12.2021 року в справі № 369/16486/18. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну "сімейне життя", вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі "Ельсхольц проти Німеччини" суд визначив, що "поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші "сімейні" de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом". Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі (постанова Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі № 362/3705/20). Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. Факт спільного проживання заявниці з [PERSON] у період з 2003 року по 27 березня 2024 року, однією сім`єю, як подружжя без реєстрації шлюбу, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні. Так, суд звертає увагу на те, що в особовій картці працівника, [PERSON] сам вказав про те, що в нього є дружина [PERSON] , 1970 року народження. Окрім, визнання самим [PERSON] того факту, що [PERSON] є його цивільною дружиною, надані докази, зокрема показання свідків, спільні фотознімки, платіжні інструкції, довідка, акт, заява заявниці до підприємства, підтверджують факт спільного проживання заявниці з [PERSON] , виникнення між ними взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, піклування чоловіка та жінки один про одного. З матеріалів справи не вбачається на етапі розгляду заяви про встановлення зазначеного юридичного факту, що існує спір про право. Таким чином, враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про встановлення факту того, що заявниця [PERSON] та [PERSON] проживали у період з 2003 року до 27 березня 2024 року однією сім`єю як чоловік та жінка, а тому заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved