Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

в квітні 2024 року адвокат Давиденко К.В. в інтересах позивача [PERSON] звернувся до Татарбунарського районного суду Одеської області з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить позбавити останньої батьківських прав стосовно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтував тим, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 11 червня 2020 року по справі №514/194/20 шлюб між ними по справі був розірваний. Відповідач по справі веде поганий спосіб життя, що і стало причиною розірвання шлюбу. Приблизно за рік до розірвання шлюбу, вони з відповідачем фактично припинили шлюбні відносини та дитина залишилась проживати разом з ним за місцем його фактичного мешкання [ADDRESS] , де вони мешкають і по нині. За період приблизно з середини 2019 року та по теперішній час відповідач по справі не спілкувалась з дитиною, жодного разу не поцікавилась життям їхнього сина, успіхами в школі та за її межами, не поцікавилась його здоров`ям та життям. Син [PERSON] в свою чергу вже забув як виглядає матір, та як звучить її голос. Син [PERSON] проживає з позивачем, та знаходиться на його утриманні. Згідно характеристики Красненського ліцею Тарутинської селищної ради Одеської області від 16 лютого 2024 року син позитивно характеризується та класний керівник відмічає, що позивач самостійно приймає участь у шкільному житті сина. На думку позивача, ухилення від виконання юридичного обов`язку по вихованню своєї дитини - завжди акт свідомої поведінки, оскільки [PERSON] має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Адже вона зовсім не цікавиться сином, не спілкується з ним, не проявляє щодо нього щонайменшої материнської турботи, хоча має таку можливість. У зв`язку з тим, що позивач піклується за долю сина, щоб у майбутньому відповідач мав можливість пред`явити до нього будь-які претензії майнового характеру, тому в інтересах сина звертається до суду з даним позовом. Розпорядженням в.о. голови Татарбунарського районного суду Одеської області від 19 квітня 2024 року зазначена цивільна справа передана на розгляд Саратського районного суду Одеської області. Ухвалою судді Саратського районного суду Одеської області від 06 червня 2024 року цивільну справу прийнято до провадження, визначено розглядати справу у загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання. 01 жовтня 2024 року до суду від Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області надійшла відповідь від 26 вересня 2024 року №1994/01-13, відповідно до якої [PERSON] не є мешканкою Тарутинської громади, провести з нею бесіду для з`ясування її думки щодо позбавлення батьківських прав, здійснити перевірку умов її проживання, з`ясувати обставини, які підтверджують або спростовують факт ухилення від виконання батьківських обов`язків не можливо, у зв`язку із чим орган опіки та піклування Тарутинської селищної ради Одеської області не можуть надати висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 06 листопада 2024 року зобов`язано Тарутинську селищну раду Болградського району Одеської області, як орган опіки та піклування, надати висновок про доцільність або недоцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . 16 січня 2025 року від Бессарабської селищної ради Болградського району Одеської області надійшов висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 29 січня 2025 року до участі у справі залучено [INFO] , як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 04 березня 2025 року закрито підготовче судове засідання та справа призначена до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Давиденко К.В. у судове засідання не з`явилися, від представника позивача адвоката Давиденка К.В. надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позов підтримали, просили його задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] повідомлялася шляхом надіслання їй судової повістки за місцем її реєстрації: [ADDRESS] , але до суду не з`явилася, не повідомила суд про причину своєї неявки. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Тарутинська селищна рада Болградського району Одеської області, як орган опіки та піклування, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового розгляду до суду не з`явився, не повідомив суд про причину своєї неявки. Представник третьої особи [INFO] будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового розгляду до суду не з`явився, не повідомив суд про причину своєї неявки. Жодних заяв та клопотань не надав. Згідно з пунктом 4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Окрім того, за правилами ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив не надала, клопотань про відкладення розгляду справи від останньої не надходило. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи письмову згоду позивача на заочний розгляд справи, з урахуванням положень ст. 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В судовому засіданні 12 червня 2025 року позивач [PERSON] та його представник адвокат Давденко К.В. позов підтримали з підстав викладених у ньому. Разом з тим позивач [PERSON] пояснив, що з двох років відповідач [PERSON] покинула дитину, і сім років не цікавилася нею, не телефонувала, не приймала участі у вихованні дитини. Останній раз бачились сім років тому, не зізвонювались, вона на цікавилася як там дитина. Мати відповідача померла, а з батьком вона не спілкується. Разом з відповідачем він прожив три роки, в один день вона уїхала, пропала, зв`язку з нею не було. Після цього не спілкувались. Родичі з м. Татарбунари бачили її живою. До дитини вона не приходила. Ніяких подарунків, одягу, продуктів харчування для дитини від неї не було, за сім років жодного разу не виявила бажання побачитися з дитиною. Дитиною повністю опікується він. У дитини є сімейний лікар [PERSON] . Йому не відомо, чи притягувалася відповідач [PERSON] до адміністративної чи кримінальної відповідальності. Також йому не відомо про які небуть фізичні вади у неї. В судовому засіданні 12 червня 2025 року судом була заслухана думка дитини [PERSON] в присутності психолога [PERSON] , де дитини пояснила, що він живе з татом, мамою і братом. Маму звати [PERSON]. Тато купує продукти, коли він хворіє, з ним завжди поряд тато. Тато його не сварить і не б`є. Братику п`ять років, у нього з ним дружні стосунки. З днем народження його вітають тато, мама, дві сестрички, бабусі. На запитання: « Як звати твою маму ?», дитина відповідає: « [PERSON] ». [PERSON] йому не телефонує, і хто така ця [PERSON] , він не знає. Життя до мами [PERSON], він не пам`ятає. У судовому засіданні 27 жовтня 2025 року начальник служби у справах дітей Бессарабської сільської ради Тануркова Л.М. пояснила, що [PERSON] є мешканцем с. Красне, з часу народження дитини він постійно проживав з дитиною, з самого її народження. Тільки батько здійснює і забезпечує дитині всі належні умови для проживання та розвитку дитини, мати була відсутня взагалі в житті дитини з самого народження і до цього часу, не цікавилася ані життям, ані здоров`ям дитини. Батько дитини на території старостинського округу характеризується добре, скарг від жителів громади до нього не надходило. Хлопчик наразі є учнем третього класу Краснінського ліцею, батько завжди відвідує батьківськи збори, взагалі що стосується навчання дитини, це тільки батько, мати жодного разу не відвідала школу, не телефонувала класному керівнику, не телефонувала і не вітала дитину зі святами, з днем народження. Дитина навіть не знає свою матір, мамою він вважає другу дружину [PERSON] - [PERSON]. Вони розглядали питання на комісії з захисту та прав дитини, де одностайно було прийнято рішення про надання висновку про доцільність її позбавлення батьківських прав відносно дитини [PERSON] . Їм відомо, що в Татарбунарському районному суді перебуває цивільна справа про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її доньки [PERSON] . [PERSON] лише являється юридично матір`ю своїх дітей, але де їх народить, там їх і покидає. На території їхньої громади їй не відомі факти притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за невиконання нею своїх батьківських обов`язків, так як на території села її не має, місце її знаходження їм не відоме. Служба у справах дітей не зверталася з цим питанням до поліції, оскільки на території села її не має. Їм відомо, що [PERSON] зареєстрована в м. Татарбунари, але й там не проживає. Точно, всі в Тарутинській громаді знають, що вона тільки зветься матір`ю, а участі в житті дитини жодного разу не приймала. З моменту народження дитини, їм займається виключно батько. Всі виплати які були пов`язані з дитиною, були оформлені на батька. [PERSON] порушила ст. 150, ст. 180 Сімейного кодексу України, навіть продовжує порушувати права дитини у тому, що реєстрація дитини, зняття її з реєстрації, потребують згоду обох батьків, в даному випадку батько є, а матері не має. З захисту майнових прав дитини, батько нічого не може зробити. Свідок [PERSON] у судовому засіданні 27 жовтня 2025 року пояснив, що позивач є його сусідом. Батько дитини веде правильне життя, дбає та піклується про дитину, дитина завжди сита, нагодована, одягнута, охайна. Хлопчик ще з самого початку називає матір`ю [PERSON] . Про свою рідну матір хлопчик навіть не згадує, оскільки її не знає взагалі. Маму [PERSON] він бачив приблизно у 2017-2018 році, точне не пам`ятає, коли вони ще всі разом мешкали в с. Красне. Фактів насильства з боку позивача до відповідача не було. Психологічного насильства до дитини не було. Мати [PERSON] випивала, та палила. Свідок [PERSON] у судовому засіданні 27 жовтня 2025 року пояснив, що він працює з [PERSON] , знає його як гарного батька та співробітника. Першу його дружину ніколи не бачив, чому вона поїхала, йому не відомо. Коли [PERSON] проживав разом із першою дружиною, він його ще не знав. Іноді заходить до [PERSON] до дому на каву. В будинку завжди прибрано, чисто, затишно, діти чистенькі, охайні. Син [PERSON] називає мамою [PERSON] . При ньому [PERSON] жодного разу не говорив про свою рідну маму, та не запитував де вона. [PERSON] чудовий батько, ще де кому в нього слід повчитися. Заслухавши пояснення та думку позивача, його представника, дитини, яка надавала пояснення в присутності психолога, свідків, дослідивши та оцінивши докази, суд дійшов до висновку про задоволенню позову з таких підстав. Частиною 1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст. 9 Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. У абзаці 4 ст.1 Закону України "Про охорону дитинства" № 2402-III від 26 квітня 2001 року визначено, що забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Відповідно до ст. 12 цього ж Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 8 ст.7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно положень ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. У рішенні від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України" (заява № 2091/13), та в п. 100 рішення від 16 липня 2015 року "Мамчур проти України" (заява № 10383/09) ЄСПЛ наголосив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. Статтею 51 Конституції України та ст. ст.151, 180 СК України встановлюють для батьків обов`язок виховувати та утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 25 квітня 2017 року. Рішенням Тарутинського районного суду від 11 червня 2020 року шлюб між ними розірвано. Рішення набрало законної сили 07 серпня 2020 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28 травня 2016 року Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] . З акту обстеження умов проживання, складеного виконавчим комітетом Тарутинської селищної ради Одеської області 07 березня 2024 року за адресою: [ADDRESS] , за місцем фактичного проживання позивача [PERSON] , встановлено, що в будинку за цією адресою проживають: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - пасинок. [PERSON] проживає на квартирі, загальна площа 43,9 м. кв., житлова 29,1 м. кв. В будинку є три житлові кімнати, кухня, санвузол, коридор, які знаходяться в належному стані: прибрано, тепло та затишно. Діти мають свою кімнату, яка обладнана двуярусним ліжком, на письмовому столі ноутбук, багато іграшок. Батьки мають окрему спальню, зі всіма необхідними предметами побуту. К вітальні диван, телевізор, шаф-купе. На кухні газова плита, є мультиварка, електродуховка, мікрохвильова піч, холодильник з продуктами. В наявності усі необхідні продукти харчування: крупи, овочі, цукор, рослинна олія. Санвузол обладнаний: електричний болер, пральна-машина автомат. Дрова заготовлені у повному обсязі. Усе необхідне для дітей та предмети особистої гігієни є. Комісія вважає, що для дітей створені всі умови для виховання та розвиту. Відповідно до довідки № 03/91-266 від 25 січня 2019 року виданої Управлінням соціального захисту населення Татарбунарської районної державної адміністрації, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , про те, що він перебуває на обліку в управлінні та отримує допомогу при народженні дитини на [PERSON] , [INFO] , з 01 травня 2016 року по [INFO] . Згідно довідки № 81/17/5-22 від 12 лютого 2024 року виданої Красненським старостинним округом Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області, [PERSON] , [INFO] мешкає на території старостинського округу без реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] . І дійсно його син - [PERSON] , [INFO] перебуває на утриманні батька [PERSON] . Як вбачається з довідки № 107/17/5-22 від 07 березня 2024 року виданої Красненським старостинним округом Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області, [PERSON] , [INFO] мешкає на території старостинського округу без реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] . І дійсно склад його сім`ї наступний: дружина - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , пасинок - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до характеристики (з місця проживання) виданої виконавчим комітетом Тарутинської селищної ради Одеської області від 07 березня 2024 року за № 109/17/5-22, [PERSON] , [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] , мешкає на території старостинського округу без реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою. Реєстрація місця проживання [PERSON] значиться за адресою: [ADDRESS] . За місцем проживання [PERSON] характеризується з позитивного боку. Одружений. Проживає з родиною, до складу якої входять: дружина та двоє малолітніх дітей. Родина веде здоровий спосіб життя. [PERSON] працює без укладання трудового договору. Разом з дружиною виховує двох хлопців: свого сина та пасинка. Син - [PERSON] - учень 1 класу Красненського ліцею, пасинок - [PERSON] - віддвідує дитячий садок. До виконання своїх батьківських обов`язків [PERSON] ставиться відповідально. Діти завжди доглянуті і охайні. За характером [PERSON] спокійний, врівноважений, розсудливий. В спілкуванні ввічливий і тактовний. З сусідами та мешканцями села підтримує доброзичливі відносини. Спиртними напоями не зловживає. В створенні конфліктних ситуацій не помічений. За період проживання скарг, заяв, вимог у відношенні [PERSON] як в письмовій, так і в усній формі не надходило. Згідно характеристики наданої Красненським ліцеєм Тарутинської селищної ради Одеської області на учня 1 класу [PERSON] , [INFO] , з 1 вересня 2023 року навчається у ліцеї. У навчальній діяльності виявляє повні можливості. Читає словами, чітко відповідає на питання вчителя. Виразно розповідає вірші. Пише під диктовку, списує з дошки та за зразком. Самостійно розв`язує приклади в межах 10, розрізняє геометричні фігури. Під час виконання самостійної роботи хлопчик не потребує постійної допомоги дорослих. Хлопчик сумлінно виконує доручення, самостійно доводить до кінця почате. Відрізняється дуже хорошими фізичними здібностями. Дружить із багатьма однокласниками. [PERSON] зарекомендував себе як добрий, чуйний, відповідальний. Вихованням хлопчика займається тато. Батько відвідує батьківські збори та часто цікавиться успіхами сина. Відповідно до письмового висновку Бессарабської селищної ради Болградського району Одеської області № 74/01-13 від 15 січня 2025 року про доцільність позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклуванні Бессарабської селищної ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно сина [PERSON] , [INFO] . Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї складеного виконавчим комітетом Бессарабської селищної ради Одеської області від 29 липня 2025 року за адресою: [ADDRESS] , родини [PERSON] , в родині проживають окрім нього, дружина [PERSON] , син [PERSON] та пасинок [PERSON] . [PERSON] проживає на квартирі. Загальна площа 43,9 кв. м., житлова 29,1 кв. м. Разом з ним мешкає його дружина [PERSON] та дві неповнолітні дитини: [PERSON] , [INFO] - учень другого класу Красненського ліцею, та [PERSON] [INFO] , відвідує дитячий садок. В квартирі [PERSON] три житлові кімнати, кухня, санвузол, коридор, які знаходяться у належному стані, прибрано, тепло і затишно. Діти мають свою кімнату, яка обладнана двоспальним ліжком, на письмову столі ноутбук, багато іграшок. Батьки мають окрему спальню зі всіма необхідними предметами побуту. У вітальні диван, телевізор, шаф-купе. На кухні газова плита, є мультиварка, електродуховка, мікрохвильова піч, холодильник з продуктами. В наявності усі необхідні продукти харчування: крупи, овочі, цукор, рослинна олія. Санвузол обладнаний: бойлер, пральна машинка. Уся необхідна одежа для дітей та предмети особистої гігієни є в наявності. Комісія вважає, що для дітей створені усі умови для виховання, розвитку та проживання дітей. Згідно копії постанови Татарбунарського районного суду Одеської області від 07 липня 2022 року, [PERSON] була визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, та було накладене адміністративне стягнення у вигляді попередження. Згідно постанови, 24 червня 2022 року близько 16:00 [PERSON] за місцем проживання ухилилася від виконання батьківських обов`язків, передбачених ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України, відносно своєї доньки [PERSON] , 2021 року народження, яку 04 червня 2022 року залишила без догляду на свекруху і до теперішнього часу не повернулася, життям дитини не цікавиться. Судом встановлено, що відповідач не піклується про дитину більше 7 років, не цікавиться його долею, ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини [PERSON] , [INFO] , свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Відповідач мала усвідомлювати, що таке тривале і повне розставання з дитиною з 2019 року, враховуючи її вік станом на 2019 рік, коли їх контакт припинився, може призвести до значного ослаблення, якщо не повного розриву, зв`язку між ними. Судом вживались заходи щодо встановлення місця перебування відповідача, і 26 листопада 2025 року до суду надійшла заява відповідача про ознайомлення з матеріалами справи, однак жодного разу відповідач у судове засідання не з`явилась, хоча була обізнана про час та місце розгляду справи. Навіть з того часу, поведінка відповідача не змінилася, вона жодного разу не зателефонувала дитині, не поцікавилась її життям. Дитина навіть не знає відповідача, мамою вважає другу дружину [PERSON] - [PERSON]. Така поведінка відповідача призвела до того, що був втрачений зв`язок між нею та дитиною. Дитина вважає своєю мамою іншу жінку, і саме дружину [PERSON] - [PERSON], дитина називає її мамою. Враховуючи відсутність будь-яких особистих відносин між дітиною та відповідачем, що є найважливішою складовою поняття «сімейне життя», протягом семи років, коли дитина потребувала набільшої уваги та підтримки з боку відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позову. За обставин цієї справи позбавлення відповідача батьківських прав здійснено згідно із законом (пункт 2 частини першої статті 164 СК України), спрямоване на захист прав та інтересів дітини, отже, має законну мету і втручання в права відповідача є пропорційним меті позбавлення її батьківських прав. Суд зазначає, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Згідно ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 гривень.

Outcome: approved