Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] помер її батько, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] від 21.03.2022 про смерть [PERSON] , [INFO] , виданого Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 224. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 13.03.2008, за змістом якого усе належне йому майно, де б воно на знаходилось та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день його смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, заповідає [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивачка набула права власності за заповітом на земельні ділянки: площею 0,25 га кадастровий номер 2321585600:04:004:0063 із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] ; площею 0,09 га кадастровий номер 2321585600:04:004:0061 із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, за адресою: [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 23.08.2023 № 812/02-31, відмовлено позивачці у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] , який проживав за адресою: [ADDRESS] , так як спадкоємицею документи, що посвідчують право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , не надано. Позивачка стверджує, що за життя [PERSON] не встиг оформити належним чином право власності на будинок загальною площею 60,7 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Просить визнати право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 26.09.2024 відкрито провадження у вказаній у цивільній справі у порядку загального позовного провадження. 19.12.2024 до суду надійшов лист державного нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Євграфової О.М. про розгляд справи за відсутності третьої особи. 05.02.2025, 21.10.2025 надійшли клопотання виконавчого комітету Вільнянської міської ради Запорізької області від 05.02.2025 № 02-02-12/156, про розгляд справи за відсутності представника відповідача, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Ухвалою суду від 25.04.2025 постановлено витребувати з виконавчого комітету Вільнянської міської ради Запорізького району Запорізької області інформацію щодо будь-яких рішень, які приймалися відносно будинку [ADDRESS] з 1965 року по 2025 рік, чи змінювалась нумерація будинку 42,43 та хто проживав за цими адресами. Залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] , [INFO] у цивільній справі за позовом [PERSON] до Виконавчого комітету Вільнянської міської ради, третя особа: державний нотаріус Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Євграфова Олена Миколаївна, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. У судове засідання третя особа- [PERSON] не з`явилась, причин неявки не повідомила. Про розгляд справи повідомлялась належним чином. У судовому засіданні представник позивачки адвокат Балковий Р.Л. на задоволенні позову наполягав на тих підставах, що у ньому зазначені. Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивачки суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17.06.1969 Новогупалівською сільської радою Вільнянського району Запорізької області [INFO] народилась [PERSON] , батьком якої вказаний « [PERSON] », матір`ю вказана « [PERSON] ». Згідно свідоцтва серії [NUMBER] , виданого 03.06.1989 громадянка « [PERSON] » (російською мовою) та громадянин « [PERSON] » (російською мовою) 03.06.1989 уклали шлюб, про що зроблено актовий запис № 6. Після реєстрації шлюбу позивачкою взято прізвище чоловіка « [PERSON] ». Згідно заповіту [PERSON] , [INFO] , посвідченого 13.03.2008, за змістом якого усе належне йому майно, де б воно на знаходилось та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день його смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, заповідає [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; Згідно свідоцтва про смерть 18.03.2022 [PERSON] , [INFO] , виданого 21.03.2022 Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро); Згідно довідки виконавчого комітету Вільнянської міської ради від 09.09.2022 № 167 встановлено, що померлий [INFO] [PERSON] був зареєстрований один у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] із 01.09.1999 по день смерті. У матеріалах справи наявні свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки: площею 0,25 га кадастровий номер 2321585600:04:004:0063 із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] ; площею 0,09 га кадастровий номер 2321585600:04:004:0061 із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, за адресою: [ADDRESS] . Матеріали справи містять «Технический паспорт на жилой дом индивидуального жилищного фонда [PERSON] , адрес: [ADDRESS] » (російською мовою). Постановою державного нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 23.08.2023 № 812/02-31 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] , який проживав за адресою: [ADDRESS] , так як спадкоємицею документи, що посвідчують право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , не надано. Згідно листа виконавчого комітету Вільнянської міської ради від 19.01.2026 № 02.02-12/55, до 2020 року Новогупалівська сільська рада була окремим органом місцевого самоврядування у Вільнянському районі Запорізької області. Відповідно до Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад», тобто з 2020 року, територія Новогупалівської сільської ради входить до складу Запорізького району в межах нової об`єднаної громади та є частиною Вільнянської міської громади в Запорізькому районі Запорізької області. Інформація щодо прийняття рішення, які приймались відносно будинку [ADDRESS] або [ADDRESS] із 1965 по 2020 роки відсутня. За даними довідки старости Вільнянської міської територіальної громади від 15.01.2026 № 02.20-19/08, згідно рішення виконавчого комітету Новогупалівської сільської ради народних депутатів Вільнянського району Запорізької області від 10.03.1992 № 50 «Об изменении в нумерации домов в с. Новогупаловка» (російською мовою), була затверджена наступна нумерація будинку: старий номер-42, новий номер-43, власник [PERSON] ; старий номер-43, новий номер-45, власник [PERSON] . Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. ч. 4,5 ст. 1268 ЦК України). Суд не може не врахувати положення ст. 1268 ЦК України, за якою спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти при цьому спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Зміст ст. ст. 1223, 1275 ЦК України, свідчить що якщо від прийняття спадщини відмовився або не прийняв один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівно. Матеріали справи не містять доказів, які б містили намір [PERSON] прийняти спадщину. Натомість, у зв`язку із відсутністю належного правовстановлюючого документу позивачка [PERSON] змушена звернутися за встановленням права на спадщину у судовому порядку. Згідно положень п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності може бути проведена на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Через відсутність необхідного правовстановлюючого документу на спадкове майно позивачка позбавлена можливості оформити спадщину за заповітом у регламентованому порядку. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до положень п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). Відповідно до ст. 16 ЦК України, визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Враховуючи встановлені по справі обставини, оцінюючи належність, допустимість, достатність, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до беззаперечного висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved