Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про збільшення розміру аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20 березня 2004 року між нею та відповідачем укладено шлюб. У шлюбі в подружжя народилися дві доньки: [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В зв`язку з тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, з припиненням фактичних шлюбних відносин, заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 14.07.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Через відмову відповідача добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання доньок, в 2018 році звернулась до суду з відповідною заявою. Судовим наказом Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.09.2018 року (справа № 398/1846//18) стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання двох доньок в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на одну дитину до досягнення найстаршою дитиною [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто із батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. З метою примусового виконання судового наказу вона звернулась до Шевченківського відділу ДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в провадженні якого перебуває виконавче провадження № 60099169. Відповідач не належним чином виконує свої зобов`язання по утриманню своїх дітей, аліменти сплачує не в повному розмірі, має заборгованість станом на 01.05.2024 року в сумі 105 700,53 грн. 24.03.2024 року їхній старшій доньці [PERSON] виповнилось 18 років, в зв`язку з чим право на стягнення аліментів на її утримання припинено. На даний час, на утримання меншої доньки [PERSON] , з урахуванням висновків судового наказу від 12.09.2018 року та ч. 3 ст. 183 СК України, позивачу нараховується 1/6 частина всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Вважає, такий розмір аліментів не достатнім для забезпечення всім необхідним доньку. Відповідач працездатний, місце роботи та рівень своїх доходів приховує. Вважає, відповідач має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі, проте в добровільному порядку відмовляється, тому змушена звернутись до суду з даним позовом. Просить суд ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів, присуджений за судовим наказом Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.09.2018 року по справі № 398/1846/18 р. Стягувати з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення нею повноліття, а саме до [INFO] . Відповідач подав до суду відзив, в якому зазначив, що проти позову заперечує. Позивач відповідь на відзив не подала. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.03.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 04.04.2025 о 08 год. 30 хв. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.09.2025 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 08.10.2025 року канцелярією суду зареєстрована заява [PERSON] про відвід судді Петренко С.Ю. у цивільній справі № 398/7162/24 (2/398/1051/25). Ухвалою судді Петренко С.Ю. від 09.10.2025 заявлений відвід визнано необґрунтованим, у зв`язку з чим заяву про відвід судді передано до канцелярії для визначення автоматизованою системою документообігу суду іншому судді для розгляду. Ухвалою судді Голосеніної Т.В. від 21.10.2025 в задоволенні заяви про відвід судді відмовлено. 10.11.2025 року канцелярією суду зареєстрована заява [PERSON] про відвід судді Петренко С.Ю. у цивільній справі № 398/7162/24 (2/398/1051/25). Ухвалою судді Петренко С.Ю. від 10.11.2025 заявлений відвід визнано необґрунтованим та у зв`язку з чим заяву про відвід передано до канцелярії для визначення автоматизованою системою документообігу суду іншому судді для розгляду. Ухвалою судді Орловського В.В. від 12.11.2025 в задоволенні заяви про відвід відмовлено. 20.11.2025 року через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» [PERSON] надіслав заяву про відвід судді Петренко С.Ю. Ухвалою від 26.11.2025 суддя Петренко С.Ю. заяву [PERSON] від 20.11.2025 про відвід судді залишила без розгляду. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.12.2025 року відмовлено відповідачу в задоволенні клопотання від 18.11.2025 про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Пенсійного фонду. Відмовлено відповідачу в задоволенні клопотання від 19.11.2025 про зупинення розгляду справи № 398/7162/24 до розгляду справи № 520/29175/25, яка розглядається у Харківському окружному адміністративному суді. Відмовлено відповідачу в задоволенні клопотання від 02.12.2025 про зупинення розгляду справи до закінчення дії в Україні воєнного стану. Закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідачем подано апеляційну скаргу на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.12.2025 року. Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 29.12.2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження. Відповідач оскаржив ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 29.12.2025 р. в касаційному порядку. Постановою КЦС у складі ВС від 11.02.2026 р. касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 29.12.2025 р. залишено без змін. Представник позивача [PERSON] - адвокат Боровський В.А. у судовому засіданні наполягав на задоволенні позову та просив позов задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у ньому. Окрім того, звернув увагу суду, що відповідачем надано довідку МСЕК про інвалідність, строк дії якої сплинув, а тому її не можна брати до уваги. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України та враховуючи, що розгляд справи було неодноразово відкладено за клопотанням відповідача, суд вважає, що відповідач безпідставно затягує розгляд справи та оскільки від нього не надходило клопотань про участь у справі в режимі відеоконференції, суд дійшов висновку про розгляд справи без участі відповідача. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У справі міститься пояснення, в яких зазначено, що відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] станом на 01.05.2024 становила 105 700,53 грн. 14.05.2024 державним виконавцем було направлено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника до Головного управління ПФУ в Харківській області, оскільки боржник отримує пенсійні виплати. Згідно з листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 2000-0406-8/141275 від 19.09.2025 утримання аліментів з [PERSON] припинено з 09.08.2025 у зв`язку із закінченням строку виплати пенсії по інвалідності. 04 листопада 2025 року державним виконавцем було складено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, відповідно до якого розмір заборгованості становить 125020,57 грн. Станом на дату надання пояснень виконавче провадження №60099169 залишається відкритим, заходи щодо примусового виконання тривають. Державним виконавцем здійснюється перевірка можливих джерел доходів боржника, в тому числі шляхом направлення запитів до податкових органів, банківських установ та органів соціального захисту населення, а також інші заходи примусового виконання, передбачені Законом України «Про виконавче провадження». Зазначив, щпитання щодо розгляду вказаної справи залишають на розсуд суду. Заслухавши представника позивача [PERSON] - [PERSON] , повно та всебічно дослідивши докази у їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного висновку. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 14.07.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.9). [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Ленінським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 05.03.2013 (а.с.7). Згідно з копією судового наказу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.09.2018, справа №398/1846/18, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на одну дитину до досягнення найстаршою дитиною [PERSON] , [INFO] , повноліття, тобто до [INFO] , починаючи з 01 червня 2018 року. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (а.с.10). З відомостей про склад сім`ї вих.№1182, виданої 26.06.2024 Управлінням дозвільно-погоджувальних процедур та адміністративних послуг ОМР вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Згідно з копією розрахунку складеного Шевченківським відділом Державної виконавчої служби у м. Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 31.05.2024 заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] на користь [PERSON] станом на 01.05.2024 становить 105700,53 грн (а.с.13-14). Та станом на 04 листопада 2025 року заборгованість [PERSON] становить 125020,57 грн, що підтверджується розрахунком державного виконавця (а.с.13,14). Згідно з копією виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №563 від 16.02.2021 [PERSON] переніс онкологічне захворювання. В якій зазначено обмеження фізичних навантажень (а.с.48,49). Відповідно до копії довідки до акту МСЕК серії 12ААБ № 747592, [PERSON] має другу групу інвалідності загального захворювання з 22.06.2021. Строк дії якої до 01.07.2022 року (а.с.39). З довідки про доходи [PERSON] , виданої 01.04.2025 Шевченківським об`єднаним управлінням ПФУ м. Харкова в Харківській області, вбачається, що за період з червня 2021 по березень 2025 року загальна сума його пенсії становила 68 338,05 грн (а.с.37-38). Відповідно до перерахунку пенсії позивачу призначено з 01.04.2025 по 08.08.2025 розмір пенсії щомісячно в розмірі 2558,02 грн (а.с.43). Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з положеннями частини 1 статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Законом України від 17 травня 2017 року № 037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін до статті 182 СК України - 30 %). Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі № 682/2454/22 (провадження № 61-10748 св 23). Зазначений висновок відповідає правовим позиціям, викладених в постановах Верховного Суду від 19 червня 2024 року, справа № 686/22677/23, від 10 жовтня 2023 року, справа № 682/2454/22-ц. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17 (провадження № 61-7584св18), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20). При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, позивач посилалась на те, що відповідач працездатний, місце роботи та рівень своїх доходів приховує, вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти у більшому розмірі. Приписами ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. З урахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів вбачається, що відповідач не працює, а його матеріальні можливості обмежені, оскільки єдиним джерелом доходу відповідно до довідки Шевченківського об`єднання управління ПФУ м. Харкова в Харківській області є пенсія, разом з тим виплата пенсії по інвалідності припинена. Водночас у Харківському окружному адміністративному суді знаходиться на розгляді справа № 520/29175/25 за позовом [PERSON] до Головного управління ПФУ в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов?язання вчинити певні дії (а.с.130). Також суд враховує стан здоров`я відповідача, який переніс онкологічне захворювання, що в свою чергу потребує додаткових витрат на лікування, має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 125 020,57 грн, що вказує на його тяжке матеріальне становище. Поряд з цим, позивачкою не надано жодних доказів, які підтверджували б інші джерела доходів відповідача; витрати, що перевищують його доходи або інших доказів щодо покращення його майнового стану чи здоров`я. Також позивачем не зазначено підстав для збільшення розміру аліментів, зокрема, щодо зміни її сімейного, майнового стану та жодними належними і допустимими доказами не доведені обставини про витрати, їх розмір, яких потребує дитина (на харчування, одяг, навчання, книги, розваги, відвідування секцій, репетиторів тощо). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову про збільшення розміру аліментів слід відмовити, оскільки позивачкою не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених вимог. Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Положеннями ч. 1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. У зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному, повне рішення складено у перший робочий день після виходу судді з лікарняного 18.02.2026 р.

Outcome: dismissed