Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

Заступник керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури звернувся з позовом в інтересах держави до Слобідсько-Кульчиєвецької сільської ради, [PERSON] , [PERSON] , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог Басейнове управління водних ресурсів річок Прут та Сірет, Державна екологічна інспекція у Хмельницькій області про визнання незаконним та скасування рішення Устянської сільської ради, витребування земельної ділянки. В суді змінивши позовні вимоги, зазначає, що рішенням Устянської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області №7 від 19.03.2015 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки гр. [PERSON] », останньому затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність земельну ділянку, площею 0,0600 га, для ведення садівництва, що розташована в межах населеногопункту с. Устя Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. Кадастровий номер земельної ділянки: 6822489100:01:001:0106. На підставі зазначеного рішення Устянської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області [PERSON] отримав свідоцтво про право власності № [NUMBER] від 10.04.2015, видане Реєстраційною службою Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області на земельну ділянку, площею 0,0600 га, для ведення садівництва, що розташована в межах населеного пункту с. Устя Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.06.2020, який посвідчений приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Хмельницької області Цвіляк А.О. та зареєстрований в реєстрі за №529, [PERSON] передав у власність (продав) [PERSON] земельну ділянку, площею 0,0600 га, для ведення садівництва, що розташована в межах населеного пункту с. Устя, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області. За результатами опрацювання даних із Публічної кадастрової карти України, співвставлення план-схеми проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для [PERSON] , експлікації земель за ф.6 ЗЕМ, плану-схеми розташування земельних ділянок, з Проектом водоохоронної зони лівого берега водосховища Дністровської ГЕС встановлено, що ділянка з кадастровим номером 6822489100:01:001:0106 знаходиться в межах прибережної захисної смуги Дністровського водосховища. Так, Актом обстеження земельної ділянки № 42/01 від 24.06.2021 р., складеного за результатами перервірки, проведеної 24.06.2021 р. Державною екологічною інспекцією у Хмельницькій області за участі першого заступника сільського голови Слобідсько-Кульчиєвецької сільської ради, встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 6822489100:01:001:0106, всупереч вимогам ст. 60, 61, 84 ЗК України та ст. 88 ВК України знаходиться в межах Дністровського водосховища, а також наявні факти підсипання грунту. Також 23.07.2021 р. державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель в Хмельницькій області - Івасишеною О.Ю. проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту земельної ділянки з кадастровим номером 6822489100:01:001:0106. За результатами проведеної перервірки встановлено, що вказана земельна ділянка вільна від забудови та розташована в межах прибережної захисної смуги. Акт перервірки від 23.07.2021 р. №325-ДК/283/АП/09/01-21. Пунктами 1,4, 5 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 р. №486, визначено, що розміри і межі водоохоронних зон визначається проектом на основі нормативно-технічної документації, яка узгоджується з Мінприроди, Держводагенством і територіальними органами Держземагенства. Відсутність такого проекту та не визначення відповідними органами державної влади на території межі прибережної захисної смуги в натурі не може трактуватися як відсутність самої прибережної захисної смуги та правомірність передачі у приватну власність ділянки, розташованої у пормативно визначеній смузі від урізу води. Таким чином, спірна земельна ділянка передана в приватну власність для [PERSON] в порушення вимог ст.ст. 59, 60, 61, 84 Земельного кодексу України та ст.ст. 85, 88 Водного кодексу України, оскільки надання земель прибережної захисної смуги у приватну власність законодавством не передбачено. З огляду на викладене, Устянська сільська рада, як орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, прийняла незаконне рішення та в порушення вимог земельного та водного законодавства передала у приватну власність спірну земельну ділянку комунальної власності, що належить до земель водного фонду, а тому рішення Устянської сільської ради №7 від 19.03.2015 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки гр. [PERSON] » суперечить вимогам законодавства, порушує цивільні права та інтереси, що згідно зі ст. 21 ЦК України, ст. 152 ЗК України є підставою для визнання його незаконним та скасуванню. Отже, з огляду на незаконність передачі спірної земельної ділянки у приватну власність [PERSON] , належним способом захисту інтересів держави вважає витребування у [PERSON] у комунальну власність земельну ділянку із кадастровим номером 6822489100:01:001:0106, ресстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 617152768224. Внаслідок реорганізації Устянської сільської ради, остання увійшла до складу Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради. Отже, слід вважати Слобідсько-Кульчієвецьку сільську раду правонаступником всіх майнових прав та обов`язків Устянської сільської ради. Враховуючи те, що на даний час Слобідсько-Кульчієвецька сільська рада позбавлена можливості користування та розпорядження спірною земельною ділянкою у зв`язку з незаконністю вибуття даної землі із комунальної власності, зазначений позов пред`являється прокурором в інтересах держави. Просить визнати незаконним та скасувати рішення Устянської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області № 7 від 19.03.2015 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки гр. [PERSON] » на підставі якого [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність земельну ділянку, площею 0,0600 га, для ведення садівництва, що розташована в межах населеного пункту с. Устя, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області, кадастровий номер земельної ділянки: 6822489100:01:001:0106; Витребувати у [PERSON] в комунальну власність територіальної громади Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради (ЄДРПОУ: 04407276) земельну ділянку площею 0,0600 га, що розташована в межах населенного пункту с. Устя, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області, кадастровий номер: 6822489100:01:001:0106; Стягнути з відповідачів сплачені позивачем суми судового збору в розмірі 4540 гривень за подання двох позовних вимог та 1135 гривень за подання заяви про забезпечення позову на користь держави та зарахувати на рахунок прокуратури Хмельницької області (ЄДРПОУ 3345916017, Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, рахунок UA188201720343120002000002814, код класифікації видатків бюджету 2800). Рух справи. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24.12.2021 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 29.06.2022 року призначено судову земельно-технічну експертизу. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28.09.2022 року провадження відновлено та призначено підготовче засідання. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26.12.2022 року зобов`язано Головне Управління Держгеокадастру у Хмельницькій області надати копію обмінного файла в електронному вигляді (в форматі XML), які містяться в державному земельному кадастрі на земельну ділянку із кадастровим номером: 6822489100:01:001:0106, право власності на яку, відповідно до свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 10.04.2015 року, оформлено на [PERSON] . Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06.02.2023 року надано судовому експерту ТОВ «Незалежна судова експертиза і оцінка» Арашину Олександру Леонідовичу дозвіл на залучення фахівця, сертифікованого інженера геодезиста по даній експертизі та направлено справу для продовження проведення судової земельної-технічної експертизи, згідно ухвали суду від 29.06.2022 року. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06.12.2024 року провадження відновлено та призначено підготовче засідання. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 02.07.2025 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.10.2025 року здійснено повернення при розгляді цивільної справи №676/6903/21 на стадію підготовчого засідання та призначити підготовче засідання. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18.11.2025 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду. В суді прокурор позов підтримала, просить задовольнити. В суді представник відповідча [PERSON] адвокат Цвігун Т.С., заперечила проти позову, надала відзив на позов. Заперечення обгрунтовує тим, що позивач не надав доказів, що станом на 19.03.2015 р., дату прийняття рішення Устянською сільською радою, було встановлено межі пребержної захисної смуги в містобудівній документації, а надана [PERSON] земельна ділянка розташована в межах населенного пункту с. Устя; не надано доказів щодо обліку та розташування земельних ділянок, які перебували в Устянській сільській раді станом на 19.03.2015 р.; не надано доказів, що р.Дністер по своїм координатними даними із врахуванням розташування її устя та прибережних смуг не змінила своїх характеристик в порівнянні з 1986 р., з 2015 р., та з 2021 р.; не надано доказів, що р. Смотрич має будь-яке відношення до воосховища Дністровської ГЕС., а також позивачем не зазначено розмір (ширину) та конфігурацію прибережної захисної смуги саме р. Смотрич. Просить відмовити в задоволенні позову. В суді представник відповідача [PERSON] адвокат Савченко О.Є. позов не визнала, заперечила проти його задоволення, подала відзив на позов. Заперерчення на позов обгрунтовує тим, що прокурором жодним чином не доведено наявність порушенного права держави; прокурором не доведено наявність будь-яких порушень зі сторони [PERSON] ; [PERSON] спростовано доводи та припущення прокурора про те, що [PERSON] будь-яким чином порушує права держави; [PERSON] є добросовсним набувачем права власності на земельну ділянку. Задоволення позову прокурора призведе до порушення критерію «пропорційності», оскільки порушення допущено державним органом, а не відповідачкою, ризик будь-якої помилки державного органу, у разі доведення її існування, повинен покладатись на саму державу, а помилки не можуть виправлятись за рахунок осіб, яких вони стосуються. Просить відмовити в задоволенні позову. Представник Басейнового управління водних ресурсів річок Прут та Сірет в судове засдіання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, надав пояснення на позов. Погоджується з позовом прокурора з тих підстав, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 6822489100:01:001:0106 за результатами співставлення місця її розташування з інтернет-ресурсом «Публічна кадастрова карта України» та з Проектом водоохоронної зони лівого берега водосховища Дністровської ГЕС орієнтовно розташована на відстані 10 м від урізу води. Нормальний підпірний рівень Дністровського водосховища становить 121 мБс, який вважається внутрішньою межею прибережної захисної смуги Дністровського водосховища (1986 р. затоплення водосховища до відмітки 121 мБс). Прибережна захисна смуга річки Дністер, яка належить до великих річок, складає 100 м. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що рішенням тридцять четвертої сесії УІ скликання Устянської сліьської ради № 15 від 12 вересня 2014 р. наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щоо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0600 га для ведення садівництва в с. Устя [PERSON] . Рішенням сорокової сесії УІ скликання Устянської сільської ради № 7 від 19 березня 2015 р. затверджений проект земелустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0600 га [PERSON] для ведення садівництва, кадастровий номер 6822489100:01:001:0106, яка розташована в с. Устя, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області. Передано [PERSON] у власність дану земельну ділянку, площею 0,0600 га для ведення садівництва, яка розташована в с. Устя, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області. Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 280826574 від 23.10.2021 р. земельна ділянка з кадастровим номером 6822489100:01:001:0106, площею 0,0600 га, цільове призначення для індивідулаьного садівництва, розташована в с. Устя, Кам`янець-Подільського району, зареєстрована на праві власності за [PERSON] (номер запису про право власності 9348599 від 24.06.2020 р. На підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 529, виданий 24.06.2020 р. приватним нотаріусом Цвіляк А.О., право власності [PERSON] припинено, земельна ділянка зареєстрвоана за [PERSON] (номер запису про право власності 37033276 від 24.06.2020 р. Звертаючись з позовом до суду прокурор зазначила, що зібраними у справі доказами підтверджується, що спірна земельна ділянка перебуває в прибережній захисній смузі. Норми права, застосовані судом, мотиви суду. Відповідно до статті 2 Закону України «Про охорону земель» об`єктом особливої охорони держави є всі землі в межах території України. Статтею 19 ЗК України передбачено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, зокрема на землі історико-культурного призначення, землі водного фонду. Згідно із частиною першою статті 58 ЗК України та статтею 4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів. Таким чином, до земель водного фонду України відносяться, зокрема, землі, на яких хоча й не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню й належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції. Чинним законодавством установлено особливий правовий режим використання земель водного фонду. Відтак, змістом статті 59 ЗК України передбачено обмеження щодо набуття таких земель у приватну власність та встановлено можливість використання таких земель для визначених цілей на умовах оренди. Відповідно до частини четвертої статті 84 ЗК України землі водного фонду не можуть передаватись у приватну власність, крім випадків, передбачених законодавством. Випадки передачі земель водного фонду до приватної власності, зокрема громадян, передбачені змістом частини другої статті 59 ЗК України. Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту (частина четверта статті 59 ЗК України). Відтак, землі під водними об`єктами загальнодержавного значення, зокрема зайняті поверхневими водами: водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки) і каналами; іншими водними об`єктами; підземними водами та джерелами; внутрішніми морськими водами та територіальним морем, як землі, зайняті водним фондом України, а також прибережні захисні смуги вздовж річок (у тому числі струмків та потічків), морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм не можуть передаватись у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України. Крім того, за положеннями статті 60 ЗК України та статті 88 ВК України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Правовий режим прибережних смуг визначається статтями 60-62 ЗК України та статтями 1, 88-90 ВК України. Відповідно до статті 60 ЗК України, статті 88 ВК України прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. Прибережна захисна смуга - частина водоохоронної зони відповідної ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій установлено більш суворий режим господарської діяльності, ніж на решті території водоохоронної зони. Згідно зі статтею 61 ЗК України, статтею 89 ВК України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. Зокрема, у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; влаштування літніх таборів для худоби; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів тощо. Об`єкти, що знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватись, якщо при цьому не порушується її режим. Не придатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають встановленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг. Відтак, прибережна захисна смуга - це частина водоохоронної зони визначеної законодавством ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено особливий режим. Постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1996 року № 486 затверджено Порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них (далі - Порядок № 486). Відповідно до пункту 1 Порядку № 486, цей Порядок встановлює єдиний правовий механізм визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них. Пунктами 4, 5 Порядку № 486 визначено, що у межах водоохоронних зон виділяються землі прибережних захисних смуг та смуги відведення з особливим режимом їх використання відповідно до статей 88 - 91 ВК України. Розміри і межі водоохоронних зон визначаються проектом на основі нормативно-технічної документації. Проекти цих зон розробляються на замовлення фізичних та юридичних осіб, узгоджуються з власниками землі, землекористувачами, Мінприроди, Держводагентством та територіальними органами Держземагентства, а на території Автономної Республіки Крим - з органами виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань екології та природних ресурсів, водного господарства та земельних ресурсів і затверджуються відповідними місцевими органами виконавчої влади або виконавчими комітетами рад. Відповідно до правового висновку, викладеного у змісті постанов Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 469/1393/16-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц, від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14, при наданні земельної ділянки за відсутності проєкту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги, необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон. Відповідно інформації Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області № 34160.1 від 25.06.2021 р., посадовою особою Державної екологічної інспекції в ході перевірки зверенння [PERSON] обстежено прибережну захисну смугу р. Смотрич на території Слобідко-Кульчиєвецької сільської ради, про що складено Акт № 42/01 від 24.06.2021 р. Під час обстеження встановлено факти підсипання грунту на прибережній захисній смузі р. Смотрич, в межах земельної ділянки з кадастровим номером 6822489100:01:001:0106 до урізу води та безпосередньо у воді, чим обмежено доступ до води. Згідно Акту обстеження земельної ділянки № 42/01 від 24.06.2021 р., складеного державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Хмельницької області Попиком Є.Є. відповідно ст. 20-3 Закону «Про охорону навколишнього природного середовища, положення про Державну екологічну інспекцію у Хмельницькій області проведено обстеження земельних ділянок, встановлено, що на прибережній захисній смузі річки Смотрич в межах сіл Устя поруч з водолазно-рятувльним відділенням № 4 виявлено насип землі до урізу води та у воді р. Смотрич, чим обмежно доступ громадян до річки. Окрім того в ході обстеження встановлено, що земельна ділянка з кадастровими номерами: 6822489100:01:001:0106 перебуває в межах прибережної захисної смуги р. Смотрич. Басейнове управління водних ресурсів річок Прут та Сірет надало інформацію № 804/06/2021, що за результатами співставлення місця розташування земельних ділянок з використанням інтернет-ресурсу «Публічна кадастрова карта України» з Проектом водоохоронної зони лівого берега водосховища Дністровської ГЕС встановлено: земельна ділянка з кадастровим номером 6822489100:01:001:0106 знаходиться в межах ПЗС водосховища. Проектна окументація водоохоронної зони Дністровського водосховища Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, розроблена інститутом «Укрдіпроводгосп» та затверджена в 1986 р. є чинною. Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту земельної ділянки № 325-ДК/283/АП/09/01/-21 від 23 липня 2021 р. державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Хмельницькій області відповідно до вимог ст.ст. 6 і 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» проведена перевірка з питання додержання вимог земельного законодавства України під час використання земельної ділянки. Перевіркою виявлено, що земельна ділянка з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, приватної форми власності, за кадастровим номером 6822489100:01:001:0106 площею 0,06 га знаходиться на території Слобідсько-Кульчиєвецької ОТГ Кам`янець-Подільського району в межах с. Устя. На час проведення перевірки земельна ділянка вільна від забудови, вкрита трав`янистою та чагарниковою рослинністю. В ході проведення перевірки здійснювались геодезичні роботи ТОВ «Джафар». Згідно план-схеми земельних ділянок, розробленої ТОВ «Джафар», земельна ділянка за кадастровим номером 6822489100:01:001:0106 знаходиться на відстані 15,33 м. від урізу води. Згідно інформації Басейнового управління водних ресурсів річок Прут та Сірет № 1336 від 13.08.2021 р., №515 від 28.04.2022 р. с. Устя, Кам`янець-Подільського району розташоване на лівому березі нижньої течії р. Смотрич, яка на даний час є частиною Дністровського водосховища, та на лівому березі Дністровського водосховища. Прибережні захисні смуги в межах населених пунктів встановлюються згідно з комплексними планами просторового розвитку територій територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, а в разі іх відсутності або якщо містобудівною документацією межі таких смуг не встановлені, вони визначаються згідно з ч. 2 ст. 88 ВК України. Згідно інформації Слобідсько-Кульчиєвецької сільської ради №1372/02-20 від 10.10.2022 р. інформація про встановлену відстань прибережної захисної смуги річки Смотрич та Дністровського водосховища в межах земельної ділянки за кадастровим номером 6822489100:01:001:0106 в сільській раді відсутня. Відповідно інформації Регіонального офісу водних ресурсів у Хмельницькій області № 1351 від 20.10.2022 р. річка Смотрич є малою річкою. Згідно висновку експерта за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи № 133/10.7/2024 від 15.11.2024 р. спів вставляючи розташування берегової лінії вздовж урізу води, встановлену за результатами геодезичної зйомки, та межі земельної ділянки за даними електронного документа, встановлено, що відстань від точки, яка знаходиться посередині межі земельної ділянки (верх схилу), що є найближчою до точки урізу води (низ схилу), становить 61,85 м. Враховуючи характеристику та класифікацію водного об`єкта, земельна ділянка з кадастровим номером 6822489100:01:001:0106 на дату огляду знаходиться поза межами прибережної захисної смуги до водного об`єкта, а саме річки Смотрич, відповідно до положень ст. 88 Водного кодексу України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 (провадження № 14-400цс19) наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях В судовому засіданні експерт [PERSON] пояснив, що співвставляючи розташування берегової лінії вздовж урізу води р. Смотрич та межі спірної земельної ділянки встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 6822489100:01:001:0106 на дату огляду знаходиться поза межами прибережної захисної смуги до водного об`єкта, а саме річки Смотрич. Інформація Басейнового управління водних ресурсів річок Прут та Сірет про те, що р.Смотрич є частиною Дністровського водосховища експертом не було взято до уваги, так як інформація щодо акваторії Дністровського водосховища в справі відсутня, р.Смотрич не втратила свої ознаки як окремого водного об`єкта. Дослідження спірної земельної ділянки по відношенню до Дністровського водосховища як водного об`єкта не проводилось, так як таке питання відсутнє. Спірні правовідносини у справі, яка є предметом розгляду, виникли щодо належності спірної земельної ділянки до земель водного фонду. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України). При вирішенні справи суд має з`ясувати, у зв`язку із чим між сторонами виник спір та якими обставинами кожна із сторін конфлікту доводить обґрунтованість своєї позиції. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачі, на спростування посилань прокурора, посилаються на висновки земельно-технічної експертизи, призначеної ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 29.06.2022 р. у вказаній справі. Суд відхиляє висновок експерта, оскільки на вирішення експерта були надані матеріали, які містили інформацію Басейнового управління водних ресурсів річок Прут та Сірет про те, що спірна земельна ділянка перебуває в межах прибережної захисної смуги Дністровського водосховища. Разом з тим експерт не навів мотиви її відхилення, провів співставлення меж спірної земельної ділнки до лінії урізу води р. Смотрич. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що відповідачі не надали належних та допустимих доказів, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 6822489100:01:001:0106 не перебуває в межах земельної ділянки водного фонду Дністровського водосховища. Враховуючи нормативні розміри прибережних захисних смуг, установлені ст. 88 ВК України, та інформацію Басейнового управління водних ресурсів річок Прут та Сірет № 804/06/2021, № 1336 від 13.08.2021 р., №515 від 28.04.2022 р., картографічні матеріали, надані ТОВ «Джафар», суд приходить до висновку про накладення спірної земельної ділянки на землі водного фонду. Мотиви прокурора щодо визнання висновку експерта не допустими доказом суд визнає необґрунтованими, порушення правил ст.ст. 78, 86 ЦПК України не наведені і не підтверджуються. Перелік способів захисту земельних прав викладений у частині третій статті 152 ЗК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, зокрема визначеним зазначеною частиною, або ж іншим способом, який передбачений законом. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України). Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду всупереч вимогам ЗК України (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього Кодексу Відповідно ст. 388 ЦК України право власника на витребування майна від добросовісного набувача якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. 2. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо: 1) воно було продане або передане у власність у порядку, встановленому для виконання судових рішень; 2) воно було продане такому набувачеві на електронному аукціоні у порядку, встановленому для приватизації державного та комунального майна. 3. Держава, територіальна громада, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті, також не може витребувати майно від добросовісного набувача на свою користь, якщо: 1) з моменту реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності першого набувача на нерухоме майно, передане такому набувачеві з державної або комунальної власності у приватну власність, незалежно від виду такого майна, минуло більше десяти років; 2) з дати передачі першому набувачеві з державної або комунальної власності у приватну власність нерухомого майна, щодо якого на момент такої передачі законодавством не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності, минуло більше десяти років. Зміна першого та подальших набувачів не змінює порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування майна, передбаченого цією частиною. Дія положень цієї частини не поширюється на випадки, якщо майно на момент вибуття з володіння держави або територіальної громади належало: а) до об`єктів критичної інфраструктури; б) до об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави; в) до об`єктів та земель оборони; г) до об`єктів або територій природно-заповідного фонду, за умови наявності підтвердних документів про статус таких об`єктів (територій) на момент вибуття з володіння; ґ) до гідротехнічних споруд, за умови наявності підтвердних документів про статус таких об`єктів на момент вибуття з володіння; д) до пам`яток культурної спадщини, які не підлягали приватизації. 4. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках». З урахуванням наведеної редакції ст. 388 ЦК України відсутні підстави вважати [PERSON] добросовісним набувачем. Щодо правомірності та пропорційності втручання держави у право власності відповідача на мирне володіння земельною ділянкою суд зазначає наступне. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції). Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право: - втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу в національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними; - якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, легітимна мета такого втручання може полягати в контролі за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або в забезпеченні сплати податків, інших зборів або штрафів; - втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними із цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Суд враховує, що позов прокурора спрямований на захист суспільного інтересу та відновленні становища, яке існувало до порушення права держави на землю, яка входить до прибережної захисної смуги Дністровського водосховища. Спірна земельна ділянка знаходяться у межах прибережної захисної смуги Дністровського водосховища, тобто відноситься до земель водного фонду і не могла бути передана у приватну власність відповідно до вимог чинного законодавства України. Повернення державі земельної ділянки, незаконно відчуженої [PERSON] . Устянською сільською радою переслідує легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів у тому, щоб таке використання відбувалося за цільовим призначенням. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим статусом земельної ділянки - належністю її до земель водного фонду. Відтак, задоволення позову у справі жодним чином не порушує прав відповідачів в контексті положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Щодо представництва прокурором інтересів держави. Згідно з частинами третьою, четвертою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Приписи ст. 131-1 Конституції України, ст. 56 ЦПК України, ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» наділяють прокурора повноваженнями на представництво в суді інтересів держави у виключних випадках, а саме: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу. У цій справі прокурор зазначав, що підставою для представництва інтересів держави є те, що земельна ділянка з кадастровим номером 6822489100:01:001:0106, яка перебуває у власності [PERSON] , всупереч вимогам ст. 60, 61, 84 ЗК України та ст. 88 ВК України знаходиться в межах Дністровського водосховища. Таким чином, позивачем у справі повинна бути Слобідсько-Кульчієвецька сільська рада, проте прийнявши незаконне рішення та в порушення вимог чинного законодавства передала у власність земельну ділянку комунальної власності, що належать до земель водного фонду, а тому виступає в якості відповідача у спірних правовідносинах. Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п. 54 рішення). Незаконне набуття відповідачем права власності на спірну земельну ділянку позбавляє Український народ загалом (ст. 13 Конституції України) правомочностей власника землі, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, правовідносини, пов?язані з вибуттям земель прибережної захисної сиуги із державної чи комунальної власності, становлять суспільний, публічний інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) набуття права власності відповідачем на земельні ділянки, такому суспільному інтересу не відповідає. Суспільний інтерес полягає у відновленні правового порядку в частині визначення меж компетенції органів державної влади, відновлення становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю, захист такого порушеного права шляхом повернення в комунальну власність земель, що незаконно вибули з такої власності. Звернення прокурора до суду у цих спірних правовідносинах спрямовано на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про повернення у комунальну власність земельних ділянок, які розташовані у прибережній захисній смузі річки загальнодержавного значення. Вимоги щодо визнати незаконним та скасувати рішення Устянської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області № 7 від 19.03.2015 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу у власність земельної ділянки гр. [PERSON] » на підставі якого [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність земельну ділянку, площею 0,0600 га, для ведення садівництва, що розташована в межах населеного пункту с. Устя, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області, кадастровий номер земельної ділянки: 6822489100:01:001:0106 задоволенню не підлягаються, оскільки задоволення цих вимог не призведе до відновлення порушеного права так як рішення, що оспорюються, і з своєю реалізацією втратило юридичну силу. Велика Палата Верховного Суду, неодноразово звертала увагу, що пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, не є необхідним для ефективного відновлення його права (Постанова ВП ВС від 07.11.2018 р. у справі №488/5027/14-ц). Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у сукупності суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial