Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення завданої шкоди в порядку регресу в розмірі 101 518,22 грн, а також сплаченого судового збору - 3 028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог МТСБУ зазначило, що 01 листопада 2024 року о 17.40 год. по вул. Гарматна, 22/32, у м. Києві, перед поворотом праворуч на вул. Машинобудівна, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «VOLVO» державний номерний знак [NUMBER] , з напівпричепом «Schmitz», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та «MAZDA», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 14 січня 2025 року у справі № 760/28470/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Отож, оскільки на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з метою відшкодування збитків та на виконання вимог ст. 35, п. 41 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 02 листопада 2024 року потерпілий звернувся до позивача із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 02 листопада 2024 року та Заявою про виплату страхового відшкодування від 02 листопада 2024 року. Позивач відшкодував завдані [PERSON] збитки внаслідок ДТП у розмірі 99 518 (дев`яносто дев`ять тисяч п`ятсот вісімнадцять) грн 22 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 3662 від 14 лютого 2025 року; в розмірі 2000 (дві тисячі) грн 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 106515 від 03 січня 2025 року. Таким чином, до МТСБУ у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від [PERSON] компенсації у повному обсязі регламентної виплати - матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «MAZDA», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 01 листопада 2024 року о 17.40 год. по вул. Гарматна, 22/32, у м. Києві. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 вересня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди; постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. [PERSON] своїм правом на відзив, що передбачено ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) не скористався. Представник МТСБУ в судове засідання не з`явився, однак подав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Карапетян Е. Т. в судове засідання не з`явилися, проте представником була подана заява про розгляд справи у відсутності сторони відповідача, щодо задоволення позовних вимог не заперечив. У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступне. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 14 січня 2024 року, справі №760/28470/24, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн. Суд встановив, що [PERSON] 01 листопада 2024 року, о 17.40 год., керуючи автомобілем «Volvo», д.н.з. [NUMBER] , з напівпричіпом «Schmitz», д.н.з. [NUMBER] , по вул. Гарматна, 22/32, у м. Києві, перед поворотом праворуч на вул. Машинобудівна, не врахував дорожню обстановку, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Mazda», д.н.з. [NUMBER] . Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. п. 2.3 (б), 10.4 ПДР України. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За змістом інформації з довідки МТСБУ, поліс на ТЗ № [NUMBER] станом на 01 листопада 2024 року не знайдено. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Mazda», д.н.з. [NUMBER] , серія [NUMBER] , його власником є [PERSON] . У зв`язку з відсутністю чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів МТСБУ прийняло рішення здійснити регламентну виплату на користь потерпілої особи в сумі 99 518,22 грн, що підтверджується наказом позивача № 3.1/4204 від 13 лютого 2025 року у справі №110075. Регламентна виплата на вищевказану суму була здійснена МТСБУ на підставі заяви від 02 листопада 2024 року від [PERSON] , який звертався до МТСБУ про виплату відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП, та повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 02 листопада 2024 року. Транспортний засіб «Mazda», д.н.з. [NUMBER] , був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ «НАСК» ОРАНТА», № 224419271. Відповідно до Звіту про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, завданого власнику колісного транспортного засобу вих. № 4342 від 28 листопада 2024 року, проведеного оцінювачем колісних транспортних засобів, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ «Mazda», д.н.з. [NUMBER] , з врахування ПДВ на запасні частини, але без врахування ВТВ складає: 99 518,22 грн. Отож, сума регламентної виплати була здійснена позивачем на користь ТОВ «Віді-Скай», що підтверджується платіжною інструкцією № 3662 від 14 лютого 2025 року на суму 99 518,22 грн, вказавши в призначені платежу виплати по справі № 110075 згідно наказу № 3.1/4204 від 13 лютого 2025 року. Згідно платіжної інструкції № 106515 від 03 січня 2025 року МТСБУ переказало на рахунок ФОП [PERSON] 2 000,00 грн, призначення платежу: оплата послуг аваркома (експерта) по справі № 110075, згідно рах. № 4342 від 01 лютого 2024 року. За вказаних обставин до правовідносин, що виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Відповідно до положень статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), чинного на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі статтею 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно п.п. 38.2.1. п. 38.2. ст. 38 Закону № 1961-IV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України). Первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно. Закон № 1961-IV, який був чинним на час настання дорожньо-транспортної пригоди, є спеціальним та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто в силу презумпції завдавача шкоди відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, а позивач доводить інші обов`язкові складові цивільно-правової відповідальності, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправність поведінки, в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Вина [PERSON] доводиться постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 14 січня 2025 року у справі № 760/28470/24, якою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн, стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн. Це рішення суду є чинним, і у зв`язку з чимМТСБУ, в силу вимог статті 41 Закону № 1961-IV у лютому 2025 року здійснило регламентну виплату власнику автомобіля потерпілого у ДТП. Отож, вина [PERSON] була доведена, а тому МТСБУ здійснило у лютому 2025 року регламентну виплату у сумі 99 518,22 грн, яка спрямована на відшкодування матеріальних збитків внаслідок ДТП, яке трапилося 01 листопада 2024 року, що підтверджується платіжною інструкцією № 3662 від 14 лютого 2025 року на суму 99 518,22 грн. Згідно статті 3 Закону № 1961-IV, обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньотранспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, МТСБУ має право зворотної вимоги у порядку частини першої статті 1191 ЦК України. До подібних правових висновків дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах: від 05 червня 2019 року у справі №466/4412/15-ц (провадження №61-37654св18); від 15 серпня 2019 року у справі №756/16649/13-ц (провадження №61-26702св18); від 02 жовтня 2019 року у справі №447/2438/16-ц (провадження №61-26195св18); від 11 грудня 2019 року у справі №601/1304/15-ц (провадження №61-33216св18), від 03 червня 2020 року у справі №345/3335/17 (провадження №61-22598св18), від 07 жовтня 2020 року у справі №742/637/19 (провадження №61-320св20). Враховуючи викладене, суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих позивачем, врахувавши вищенаведені положення законодавства, дійшов висновку про те, що позов МТСБУ до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, підлягає задоволенню частково, на суму 99 518,22 грн. Також позивач покликається на те, що з метою встановлення розміру заподіяння шкоди МТСБУ залучило ФОП [PERSON] , котрим було виконано Звіт по справі № 110075 про оцінку автомобіля ««Mazda», д.н.з. [NUMBER] , від 28 листопада 2024 року, вартість цих послуг склала 2 000,00 грн, які просить стягнути з відповідача. Суд відхиляє такі доводи сторони позивача з огляду на наступне. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону № 1961-IV при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з положеннями ст. 29 Закону № 1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Положеннями пунктів 34.2., 34.4. ст. 34, п. 40.3. ст. 40 Закону № 1961-IV, які регулюють повноваження МТСБУ щодо залучення аварійних комісарів, експертів та юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, а також інші норми вказаного Закону, не передбачають право МТСБУ на відшкодування з боку винної особи витрат, пов`язаних із залученням вказаних вище осіб. Крім того, залучення аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, замість власних працівників для вирішення питань, пов`язаних із страховим відшкодуванням, є правом, а не обов`язком МТСБУ. Нормами Закону № 1961-IV, а саме п. 34.3, передбачено лише обов`язок страховика (МТСБУ) відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) в разі, якщо потерпілий самостійно обирає аварійного комісара або експерта. Будь-яких інших випадків, коли витрати на аварійного комісара, експерта або юридичну особу, у штаті якої аварійні комісари чи експерти, підлягають відшкодуванню, цим Законом не передбачено. Як вбачається зі змісту ст. ст. 28, 29 Закону № 1961-IV, до складу витрат, що відшкодовуються страховиком (МТСБУ) та які можуть бути стягнуті в порядку регресу, витрати на аварійного комісара, експерта або оплату послуг юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, також не входять. Отже, чинним законодавством не передбачено право страховика вимагати стягнення витрат на збір документів та визначення шкоди, у зв`язку з тим, що такі витрати страховика не є страховим відшкодуванням, а спрямовані на визначення розміру збитків. Ці витрати складають господарську діяльність страховика і не підлягають стягненню з особи, яка відповідальна за спричинену шкоду, а тому суд не вбачає підстав для відшкодування за рахунок відповідача вартості послуг зі складання звіту, збору документів в сумі 2 000,00 грн. Відповідно до частини 1 пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки МТСБУ при зверненні до суду сплатило судовий збір в розмірі 3 028,00 грн, а відтак на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 2 968,35 грн (99 518,22* 3 028,00 : 101 518,22), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial