Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

ТОВ «Споживчий Центр» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 10.01.2025-100002238 від 10.01.2025 року у розмірі 8540,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до умов Договору [PERSON] надано кредит у розмірі 4 000 грн. строком на 155 днів. Дата повернення (виплати) кредиту 13.06.2025. Своїм підписом на договорі відповідач також підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, комісії та неустойки у разі їх наявності, розуміє та зобов`язується їх виконувати. [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість у розмірі 8540,00 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4 000,00 грн., по процентам в розмірі - 2480 грн., додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) 360,00 грн., неустойки 1700,00 грн., та понесені судові витрати. Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05.12.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб, ухвалу надіслано відповідачу [PERSON] на адресу реєстрації. Відповідачем [PERSON] 04.02.2026 року подано до суду відзив, в якому він зазначив, що позов визнає частково, лише тіло кредиту. Також просить суд відмовити в стягненні нарахованих відсотків ув`язку з проходженням служби в Національній гвардії України, відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відмовити в стягненні Додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості 360 грн., так як умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, тобто дії, які банк здійснює на власну користь є несправедливими, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, і що суперечить моральним засадам суспільства, відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 06.09.2017 року у справі №6-2071 цс 16 послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Також просить суд відмовити в стягнення неустойки у сумі 1700 грн, так як у відповідності до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Просить суд враховуючи критерій розумності розміру, виходячи з конкретних обставин справи, віднесення справи до категорії малозначних, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), ціну позову та значення справи для сторін, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, з огляду на розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, зменшити витрати на правничу допомогу до 1000 грн. Станом на день подачі зазначеної заяви у нього немає можливості надати довідку про проходження військової служби у зв`язку з виконанням своїх посадових обов`язків. 13.02.2026 відповідачем надано суду копію посвідчення, виданого ВЧ [NUMBER] НГУ, згідно якого [PERSON] перебуває на службі в ВЧ [NUMBER] з 17.02.2023 р. (а.с.42-43). Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 10.01.2025 між ТОВ «Споживчий Центр» та відповідачем укладено кредитний договір (кредитної лінії) (оферти) № 10.01.2025-100002238, який підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Е592 (а.с.21). Пунктом 2.1. передбачено, що електронний кредитний договір, частиною якого є дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається Кредитодавцем та Позичальником у порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на веб-сайті Кредитодавця у загальному доступі, а також в особистому кабінеті позичальника на веб-сайті Кредитодавця; заявка, сформована на сайті Кредитодавця після ідентифікації Позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення Кредитодавцем; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті Кредитодавця, та підписана Позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого Позичальником в повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті (п.2.2). Згідно до п. 4.1. Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-75XX-XXXX-4038. Відповідно до умов кредитного договору № 10.01.2025-100002238 від 10.01.2025 р Позичальнику надається Кредит на наступних умовах : 1. Дата надання/видачі кредиту 10.01.2025; 2. Сума Кредиту: 4000 грн. 00 коп. 3. Строк, на який надається Кредит 155 днів з дати його надання; 4. Дата повернення (виплати) кредиту 13.06.2025. Тип кредиту кредитна лінія. Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 0.97%. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі "Комісія", економічна сутність плата за надання Кредиту) 9% від суми Кредиту та дорівнює 360 грн. 00 коп. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно графіку платежів. Також договором передбачено нарахування комісії за обслуговування кредиту у розмірі 360 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів. Також договір містить графік платежів, в якому зазначено розміри платежів та дати платежів погашення кредиту. Додатком №2 є інформаційне повідомлення, в якому відповідач підтверджує достовірність інформації, вказаній в цьому повідомленні (а.с.14-22). Відповідно до довідки від 20.11.2025 р., наданої ТОВ «Універсальні платіжні рішення», між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «Споживчий Центр» укладено договір на переказ коштів ФК-П-2024\\01-2. Згідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 10.01.2025 р. 19:02:54 год. на суму 4000 грн., номер картки [NUMBER] , призначення платежу: видача за договором кредиту № 10.01.2025-100002238 (а.с.13). Відповідно до наданої довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 10.01.2025-100002238 від 10.01.2025 р. складає 8540,00 грн., з яких: основний борг - 4000,00 грн., по процентам -2480,00 грн., додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) - 360 грн., неустойки - 1700 грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 10.01.2025 по 13.06.25 р.(а.с.13). Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором-дані в електронній форміу вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту)укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.3 статті 11 цього Закону Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. За правиламич.8ст.11Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно доч.1ст.12ЗаконуУкраїни«Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг"та«Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно із статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах 1 та 2 статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини 1 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина 1 статті 642 ЦК України). З наданих суду доказів вбачається щодо укладення Кредитного договору № 10.01.2025-100002238 від 10.01.2025 року в електронному вигляді, який підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором та згідно якого, сторони погодили суму кредиту, тип кредиту, строк кредитування, розмір відсотків та порядок їх сплати, розмір комісії, права та обов`язки кредитодавця та позичальника; відповідальність сторін та інші істоті умови. Відповідач в своєму відзиві не заперечує щодо отримання кредитних коштів, зазначаючи про визнання позовних вимог в частині стягнення тілу кредиту. Що стосується інших позовних вимог, то суд вважає наступне. Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2024 року у справі №426/4264/19 (провадження № 61-7310св24). У відзиві на позовну заяву, відповідач посилався на те, що він є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі в Національній Гвардії України, надавши суду копію посвідчення серії [NUMBER] від 10.07.2023 року, виданого ВЧ [NUMBER] НГУ, згідно якого [PERSON] перебуває на військовій службі в Національній Гвардії України, а саме ВЧ [NUMBER] з 17.02.2023 р. (а.с.42-43). У зв`язку з викладеним, оскільки відповідач є військовослужбовцем Національній Гвардії України, а саме ВЧ [NUMBER] , на нього поширюються положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у тому числі, положення п. 15 ст. 14 вказаного Закону. За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача проценти в сумі 2480,00 грн., а також неустойки в сумі 1700 грн. задоволенню не підлягають. Також суд в даному випадку враховує положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно яких у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Кредитні відносини між сторонами у справі виникли 10.01.2025, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги в частині стягнення неустойки в сумі 1700 грн. також такими, що не підлягають задоволенню. Що стосується стягнення комісії в сумі 360 грн., то вказані вимоги суд вважає за необхідне задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Аналізуючи умови кредитного договору № 10.01.2025-100002238 від 10.01.2025 року, суд приходить до висновку про правомірність дій позивача щодо нарахування відповідачу заборгованості у вигляді комісії за обслуговування кредиту, оскільки укладеним між сторонами кредитним договором, зокрема п. 9, передбачено нарахування комісії за обслуговування кредиту у розмірі 360 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, який в подальшому підтримувався Верховним Судом, зокрема, в постанові від 24 травня 2024 року в справі № 461/2735/23 (провадження № 61-16948св23). Договір, в якому зазначено, в тому числі, щодо сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості, був підписаний сторонами, ними не оскаржувався, а отже є обов`язковим до виконання, у зв`язку з чим сума комісії в розмірі 360 грн. підлягає стягненню. Таким чином, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 4360,00грн (тіло кредиту 4000 грн + додаткова комісія 360 грн). У задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача процентів в сумі 2480,00 та неустойки в сумі 1700 грн. на користь позивача слід відмовити за необґрунтованістю. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд, у разі часткового задоволення позову, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, пропорційно до задоволених позовних вимог (51,05 %) з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий Центр» підлягає стягненню 1236 грн 65 коп (2 422,4*51,05 %) судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви.

Outcome: partial