Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Позивач ТОВ «Стар Файненс Груп» звернулось до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначили, що 10.04.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» та [PERSON] (далі - Відповідач/Позичальник) було укладено договір про надання фінансового кредиту № 23086-04/2025 (далі - Договір). Згідно п. 1.1. Кредитного договору Відповідач отримав кредит у розмірі 13000,00 гривень. У п. 1.2. Кредитного договору вказано, що кредит надається строком на 120 днів, а датою надання кредиту є 10.04.2025 року. Дата погашення кредиту 07.08.2025 року. Згідно з п. 1.4. Кредитного договору за користування кредитом Товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. У п. 1.4.1. Кредитного договору зазначена денна процентна ставка, яка становить 0.9% та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.2. цього Договору. Відповідно до п.1.6. Кредитного договору кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок Клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 4731 - 21xx - xxxx - 4253 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації Відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://starfin.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Факт перерахування коштів за договором №23086-04/2025 від 10.04.2025 року підтверджується квитанцією про зарахування №707150008 від 10.04.2025 року, з якої вбачається, що 10.04.2025 року через систему IPay платником ТОВ STARFINANCEGROUPLLC, Код ЄДРПОУ: 44022416 було перераховано 13000,00 грн. на картку 4731 - 21xx - xxxx - 4253. Таким чином, Кредитний договір №23086-04/2025 був підписаний 10.04.2025 шляхом введення одноразового ідентифікатора Y984 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://starfin.com.ua. Кредитні кошти були відправлені Відповідачу [PERSON] на платіжну картку 4731 - 21xx - xxxx - 4253, що підтверджується квитанцією про зарахування №707150008 від 10.04.2025 квітня року. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за Договором №23086-04/2025 становить 33202,00 гривень, яка складається з: 13000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 12402,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами; 6500,00 грн. - сума заборгованості за пенею (штрафами). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.08.2025 року визначено головуючим суддею суддю Хараджу Н.В. 01.09.2025 року ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін та задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів з АТ КБ «ПриватБанк». 10.10.2025 року надійшла інформація щодо витребування доказів з АТ КБ «ПриватБанк» 15 грудня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача Колеснікової І.О. надійшла заява про зміну предмету позову, в якій остання просить суд рахувати заявлені пунктом третім позовні вимоги у наступному викладенні: «3.Стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» заборгованість за Договором №23086-04/2025 від 10.04.2025 року у розмірі 33202 гривень, яка складається з: 13000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 12402,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами; 6500,00 грн. - сума заборгованості за пенею (штрафами), 1300,00 грн. - сума заборгованості за комісією». 06.01.2026 року ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області прийнято до розгляду заяву представника позивача Колеснікової Ірини Олександрівни про зміну предмета позову у справі № 686/24518/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» подана та підписана представником Колесніковою Іриною Олександрівною до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якій вона просить змінити предмет позову, виклавши вимоги в такому вигляді: стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Стар Файненс Груп» заборгованість за Договором №23086-04/2025 від 10.04.2025 у розмірі 33202 гривень, яка складається з: 13000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 12402,00 грн.- заборгованість за нарахованими процентами; 6500,00 грн.- сума заборгованості за пенею (штрафами); 1300,00 грн. сума заборгованості за комісією В судове засідання представник позивача не з`явилась, в позовній заяві просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Заяв про поважність неявки в судове засідання, відзиву, заперечень на позовну заяву не надала. Крім того, відповідач повідомлялась шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, про що свідчить скріншот наявний в матеріалах справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, зважаючи на те, що позивач не висловив своїх заперечень проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 10 квітня 2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» та [PERSON] (далі - Відповідач/Позичальник) було укладено договір про надання фінансового кредиту № 23086-04/2025 (далі - Договір). Згідно п. 1.1. Кредитного договору Відповідач отримав кредит у розмірі 13000,00 гривень. У п. 1.2. Кредитного договору вказано, що кредит надається строком на 120 днів, а датою надання кредиту є 10 квітня 2025 року. Дата погашення кредиту 07 серпня 2025 року. Згідно з п. 1.4. Кредитного договору за користування кредитом Товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Відповідно до п. 1.4.1. Кредитного договору зазначена денна процентна ставка, яка становить 0.9% та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.2. цього Договору. Відповідно до п. 1.6. Кредитного договору кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок Клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 4731 - 21xx - xxxx - 4253 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Відповідно до довідки iPay.ua № 3426_250728140709 від 28 липня 2025 року, 10.04.2025 року 16:05:04 були успішно перераховані кошти на суму 13000,00 грн., маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 707150008, призначення платежу: зарахування 13000 грн. на карту [NUMBER] . Що також підтверджується квитанцією про зарахування №707150008 від 10.04.2025 року. Судом був досліджений розрахунок заборгованості за кредитним договором 23086-04/2025 від 10.04.2025 року, [PERSON] . Доказів про погашення заборгованості матеріали справи не містять, тож відповідач належним чином не виконала свого обов`язку, а саме не сплатила кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами та комісією відповідно до умов договору. Відповідно до п.п. 3.1.-3.2. Договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом та комісія за видачу кредиту здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, в дату платежу, який є невід`ємною частиною цього Договору. У випадку, якщо Клієнт оплачує черговий платіж, в сумі такого платежу, раніше (до) дати платежу то така оплата зараховується в сумі нарахованих процентів на дату оплати та нарахованої комісії (у випадку передбачення в платежі комісії), а сума, яка залишається спрямовується на дострокове погашення тіла кредиту. Така норма застосовується і при достроковому погашенні в перший платіжний період, на який застосовується знижка. Клієнт підтверджує, що у випадку дострокового погашення чергового платежу, Клієнт не звільняється від обов`язку погасити нараховані проценти, після такого дострокового погашення, в дату платежу відповідно до Графіку платежу. Порядок нарахування платежів за прострочення Клієнтом виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за цим Договором передбачено в п.5.3. цього Договору. Сума кредиту, проценти за користування кредитом, комісія за видачу кредиту, нарахована неустойка (у разі наявності) складають заборгованість за Договором. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок Товариства у строк, встановлений Договором. За положеннями ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частин 1, 2 ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За положеннями ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію", згідно ст.3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону). Згідно із ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст.12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За нормою ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено. Щодо нарахування позивачем комісії суд зазначає таке. Відповідно до частини 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини 1статті 1 та частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Згідно із пунктом 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною у додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно із додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлювального у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. З матеріалів справи вбачається, що сторони дійшли згоди про стягнення з відповідача комісії з надання кредиту п. 1.4 Договору. Оскільки, укладеним між сторонами кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту, суд дійшов висновку про правомірність дій позивача щодо нарахування заборгованості за комісією у сумі 1300,00 грн. Щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 6500,00 грн., суд зазначає таке. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 №2120-ІХ, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань. Аналогічний правовий висновок, щодо аналізу п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12 червня 2024 року у справі№ 910/10901/23, який, відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, судом застосовується під час ухвалення судового рішення у подібній справі. Згідно правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження№ 61-8279св23), дія п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що хоч умовами Кредитного договору сторони і обумовили нарахування та сплату позичальником пені, проте відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позичальники, у період воєнного стану, звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), в тому числі, і в кредитних зобов`язаннях. У зв`язку із викладеним, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення пені в розмірі 6500 грн., слід відмовити. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує таке. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам у сумі 1948,16 грн. (26702 грн. / 33202 грн. * 2422,40 грн.). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги № 039-25 від 01 серпня 2025 року, Додаток № 1 до Договору про надання правової допомоги № 039-25 від 01 серпня 2025 року, Акт-прийому передачі надання послуг про надання правової допомоги № 039-25 від 01 серпня 2025 року, відповідно до якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» сплатило адвокату Колесніковій І.О. за підготовку позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] грошові кошти у розмірі 7000,00 грн; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 4441. Враховуючи викладене, з урахуванням складності справи, виконаної адвокатом роботи,

Outcome: partial