Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

15 січня 2026 року АТ КБ «Приватбанк», в інтересах якого діє представник за довіреністю Меркулова Валерія Валеріївна, через підсистему «Електронний суд», звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 230825,60 грн та витрати на сплату судового збору (вхідний №1707, а.с.1-4). Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 05.08.2024 відповідач ознайомився з умовами кредитування та підписав Паспорт кредиту. Також 05.08.2024 відповідач підписав власноручно Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (надалі - Договір) та погодив наступні умови: 1) тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200 000 грн. (п.9.2. Договору); 2) тип кредитної карти: картка «Універсальна»; 3) строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.9.2. Договору); 4) процентна ставка, відсотків річних: 42,0% (п.9.3 Договору); 5) кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.9.4. Договору); 6) розмір мінімального обов`язкового платежу: 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.9.4. Договору); 7) проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п.9.5. та п. 2.1.1.2.12. Договору). Як стверджує позивач у мотивувальній частині позову, заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України. На підставі укладеного Договору відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку номер № [NUMBER] , строк дії - 09/28, тип -Універсальна, що підтверджується випискою по рахунку. Також позивач у позові зазначає, що відповідач користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку, вчиняв операції згідно до Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджене Постановою НБУ №164 від 29.07.2022. У цьому контексті позивач звертає увагу суду, що саме відповідач є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком. Як стверджує позивач у мотивувальній частині позову, відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив сплачувати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою за рахунком. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач, станом на 22.12.2025, має заборгованість в розмірі 230825,60 грн, що складається з: 182854,40 грн - заборгованість за тілом кредиту, 49971,20 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Підсумовуючи викладене позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.08.2024, станом на 22.12.2025, у розмірі 230825,60 грн, що складається з: 182854,40 грн - заборгованість за тілом кредиту, 49971,20 грн - заборгованість за простроченими відсотками, а також судовий збір у розмірі 2769.91 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 січня 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 08 год 50 хв 20 лютого 2026 року в приміщенні Придніпровського районного суду м.Черкаси (а.с.58-59). У визначений судом день та час позивач АТ КБ «Приватбанк» явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, однак про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а саме: шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронного кабінету позивача та його представника Меркулової В.В. у підсистемі «Електронний суд», що були отримані цими учасниками справи 28.01.2026 о 09 год 11 хв 11 сек (а.с.61 зворот, 62 зворот). Пунктом 2 ч.4 ст.128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи. Водночас, 20.02.2026 від представника позивача Толюпи О.В., до суду надійшла заява, в якій останній виявив волю на розгляд справи у відсутність представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечив (вхідний №7271, а.с.68). Відповідач [PERSON] у судове засідання 20 лютого 2026 року о 08 год 50 хв не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про місце, день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без його участі до суду не подав, відзиву до суду не направив (відповідно до вимог ч.8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами). У зв`язку з цим 20 лютого 2026 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.. Оскільки справа слухалась у відсутність всіх учасників справи, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 05 серпня 2024 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк». Згідно заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (далі Заява), що безпосередньою досліджена судом, суд встановив, що 05 серпня 2024 року АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] погодили істотні та інші умови договору «Кредитні картки», зокрема: тип кредиту, сума/ліміт кредиту, строк кредитування, мета отримання кредиту, спосіб та строк надання кредиту (п.9.2 п.1 Заяви), процентну ставку, реальну річну процентну ставку, тип процентної ставки, зокрема, процентна ставка відсотків річних для карт Універсальна становить 42,0%, а для карт Універсальна Gold 40,8% (п.п.9.3 п.1 Заяви), а також погодили порядок повернення кредиту (п.п.9.4 п.1 Заяви). Водночас із цього засобу доказування суд встановив, що Заява підписана відповідачем 05.08.2024 о 20 год50 хв (а.с.23-36). Також судом встановлено, що між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 05.08.2024 було підписано паспорт споживчого кредиту, що містить інформацію та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахувань побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядку повернення кредиту, тощо . Водночас із цього засобу доказування суд встановив, що паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем 05.08.2024 о 20 год 50 хв (а.с.39-43). Із довідки АТ КБ «Приватбанк» №0000005083029083 від 05.08.2024 суд встановив, що у зв`язку із укладенням між сторонами 05.08.2024 кредитного договору шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», означеною банківською установо було надано відповідачу кредитну картку «Універсальна», номер картки: [NUMBER] , термін дії: 09/28 (а.с.22). Як встановлено судом із розрахунку заборгованості за договором б/н від 05.08.2024, укладеного між позивачем та відповідачем, станом на 22.12.2025, заборгованість відповідача перед позивачем за тілом кредиту складає 182854,40 грн, а за нарахованими відсотками 47971,20 грн (а.с.17-18). Водночас із означеного розрахунку заборгованості, що судом був безпосередньо досліджений у судовому засідання, встановлено, що нарахування відсотків, обумовлених Заявою, було позивачем здійснено, починаючи з 07.08.2024, в розмірі 208,32 грн з призми відсоткової ставки 42% річних (а.с.17). Із дослідженого розрахунку заборгованості, станом на 22.12.2025, судом також встановлено, що заборгованість за простроченими відсотками у відповідача перед позивачем, згідно умов кредитного договору б/н від 05.08.2024, виникла у період, який минув після погодження та підписання відповідачем Заяви, що мало місце 05.08.2025, і якою регламентовано як відсоткову ставку за користування кредитними коштами (42% річних), так і обов`язок повернення кредит у порядку та строки, передбачені п.п.9.3 п.1 Заяви (а.с.17-18). Із виписки за договором б/н, за період з 05.08.2024 до 24.12.2025, судом встановлено, що за цей час позивачем отримано кредитних коштів на загальну суму 343 961,75 грн, баланс на початок періоду 0 грн, а повернуто в рахунок сплати 113 136,15 грн, тобто різниця складає 280 825,60 грн, що відповідає ціні позову (а.с.19). За змістом ст. 626, 628 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст.634 ЦК України). Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст.1048 ЦК України встановлено, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Частинами 1,2 ст.1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Проте, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду жодних доказів своєчасного та в повному обсязі виконання умов кредитного договору б/н від 05.08.2024 з врахуванням умов Заяви, що погоджена та підписана відповідачем 05.08.2024, а також свого контррозрахунку заборгованості по означеному вище кредитному договору. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] не виконав належним чином зобов`язання за кредитним договором б/н від 05.08.2024 згідно умов Заяви, що погоджені та підписані відповідачем 05.08.2024, тому суд дійшов висновку, що у такому разі порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення із відповідача заборгованості як за тілом кредиту, так і за простроченими відсотками, що, станом на 22.12.2025, сукупно становить 280 825,60 грн. У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором є обгрунтованими і вмотивованими, а відповідно такими, що підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає про таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із дослідженої платіжної інструкції №ZZ426B2GEW від 06.01.2026 (а.с.54) судом встановлено, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору із застосуванням понижуючого коефіцієнта в розмірі 0,8 ставки в сумі 2 769,91 грн, які, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Водночас суд, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору, також зважає на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази тому юридичному факту, що відповідач [PERSON] звільнений від сплати судового збору згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved