Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

адвокат Вовчак Р.Я., діючи в інтересах [PERSON] на підставі ордеру серії ВС №1383211 від 15 липня 2025 року, звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просить визнати за [PERSON] право власності на частину будинковолодіння [ADDRESS] , загальною площею 56,0 кв.м, житловою площею - 38,5 кв.м, та надвірні споруди, а саме: сарай - літера «Б», сарай - літера «В», гараж - літера «Д», вбиральня - літера «Г», в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] від 26 липня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Винниківської державної нотаріальної контори Львівської області. Позов мотивує тим, що 26 липня 2007 року [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті все своє майно заповіла своїй доньці [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем останньої, однак постановою державного нотаріуса Четвертої державної нотаріальної контори Мельник Г.Я. від 24 квітня 2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, оскільки нотаріусу не може бути представлений новий правовстановлюючий документ на житловий будинок, що знаходиться на [ADDRESS] , який належить померлій. Зазначає, що згідно з рішенням виконавчого комітету Винниківської міської ради №231 від 23 червня 2006 року погоджено самочинне будівництво, затверджено акт про готовність до введення в експлуатацію житлового будинку після реконструкції, загальною площею 149,7 кв.м., будинковолодіння розділено на два окремих будинки [ADDRESS] (площею 56,0 кв.м.) та [ADDRESS] (площею 93,2 кв.м.), присвоєно їм окремі поштові адреси, пунктом 5 вищевказаного рішення співвласником рекомендовано звернутись до обласного КП ЛОР «БТІ та ЕО» про внесення змін у технічну документацію будинковолодіння та оформлення свідоцтва про право власності. Відповідно до довідки ОКП «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 16 вересня 2019 року станом на 29 грудня 2012 року житловий будинок [ADDRESS] належав на праві приватної спільної часткової власності по частині [PERSON] та [PERSON] , загальна площа будинку змінилась з 52,3 кв.м. на 56 кв.м., а житлова площа з 27 кв.м. на 38,5 кв.м. в результаті добудови санвузла 1-6/3,3 та переобладнання кухні у житлову кімнату 1-3/11,6 та роз`єднання житлового будинку на дві окремі адреси. При цьому у вказаній довідці зазначено, що пункт 5 вищенаведеного рішення не виконано і свідоцтва про право власності на будинковолодіння [ADDRESS] в цілому за [PERSON] загальною площею - 56,0 кв.м., житловою площею - 38,5 м.кв. не оформлено. Вказує, що у 2020 році позивач звернулась в Личаківський районний суд м. Львова із позовною заявою до Винниківської міської ради, третя особа: Четверта Львівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування на частину будинковолодіння та рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2020 року у справі №463/6340/20 визнано за [PERSON] право власності на частину будинковолодіння [ADDRESS] , загальною площею 56 кв.м, житловою площею - 38,5 кв.м, та надвірні споруди, а саме: сарай - літера «Б», сарай - літера «В», гараж - літера «Д», вбиральня літера «Г», в порядку спадкування за заповітом [PERSON] від 26 липня 2007 року, посвідченого державним нотаріусам Винниківської державної нотаріальної контори Львівської області. 16 серпня 2024 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень внесено відомості про державну реєстрацію права власності на частину вищезгаданого житлового будинку за [PERSON] . Відтак вказує, що оскільки позивач у справі №463/6340/20 просила визнати за нею право власності тільки на половину житлового будинку, то інша половина будинку на цей момент і далі входить до складу спадкового майна та на неї не оформлено право власності, у зв`язку з чим позивач як єдиний спадкоємець звертається до суду із позовом про визнання права власності на частину будинковолодіння. При цьому вказує, що у зв`язку з прийняттям рішення виконавчого комітету Винниківської міської ради №231 від 23 червня 2006 року «Про погодження самочинного будівництва та затвердження Акту державної приймальної комісії про готовність до введення в експлуатацію житлового будинку після реконструкції з розширенням по [ADDRESS] , присвоєння окремої поштової адреси та оформлення свідоцтва про право власності» утворилось 2 окремі будинковолодіння. Матір позивачки мала б оформити на своє ім`я та отримати свідоцтво про право власності на будинковолодіння [ADDRESS] в цілому, однак не зробила цього за життя, позивач як єдиний спадкоємець за заповітом має право на спадкування після смерті її матері, однак позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок, а у справі №463/6340/20 за позивачкою визнано право власності тільки на половину житлового будинку, оскільки такими були позовні вимоги. Як на правову підставу своїх вимог посилається на положення ст.ст. 16, 321, 328, 392, 1216, 1217, 1218 ЦК України. Матеріали позову надійшли до Личаківського районного суду м. Львова через систему «Електронний суд» 24 липня 2025 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких визначено суддю Стрепка Н.Л. Ухвалою суду від 25 липня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розпочато підготовче провадження у такій; витребувано у Четвертої Львівської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи №132/2013, заведеної 29 травня 2013 року після смерті [PERSON] , у тому числі інформацію про спадкоємців, склад спадкового майна. 31 липня 2025 року на адресу суду з Четвертої Львівської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи №132/2013 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 1 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено таку до судового розгляду по суті. 22 жовтня 2025 року представник позивача адвокат Вовчак Р.Я. в судовому засіданні позов підтримала з мотивів викладених в ньому, просила вимоги такого задовольнити. Представник відповідача Попович Я.Д. в цьому ж судовому засіданні пояснив, що права позивача були порушені, рішення про право власності не було зареєстровано, що зумовлює неможливість зареєструвати право власності на даний час за позивачем. В судовому засіданні 12 грудня 2025 року представник позивача [PERSON] подала заяву, у якій додатково вказала, що пунктом 5 рішення виконавчого комітету Винниківської міської ради №231 від 23 червня 2006 року було в тому числі рекомендовано звернутись до обласного КП ЛОР «БТІ та ЕО» про внесення змін у технічну документацію будинковолодіння [ADDRESS] та оформлення свідоцтва про право власності на будинковолодіння [ADDRESS] в цілому за громадянином [PERSON] . Згідно з інформаційною довідкою №454770138 від 3 грудня 2025 року, яка містить архівні відомості щодо об`єктів нерухомого майна, [PERSON] оформив свідоцтво про право власності на будинковолодіння [ADDRESS] та зареєстрував право власності на підставі рішення Винниківської міської ради №231 від 23 червня 2006 року, згодом [PERSON] подарував житловий будинок [PERSON] . На даний момент власниками житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Зуєвою С.М. 25 липня 2018 року за №582. Також [PERSON] та [PERSON] є власниками земельної ділянки, що виділена для цього житлового будинку. Відтак вказує, що оскільки [PERSON] на підставі рішення Винниківської міської ради №231 від 23 червня 2006 року оформив свідоцтво про право власності на будинковолодіння [ADDRESS] та зареєстрував право власності, зазначений будинок є окремим об`єктом права власності. Протокольною ухвалою судового засідання 12 грудня 2025 року за клопотанням представника позивача залучено до участі у справі у якості третіх осіб [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні 16 лютого 2026 року представник позивача [PERSON] в судових дебатах позов підтримала та просила призначити справу до судового розгляду. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився через зайнятість в іншому судовому процесі, просив розгляд справи здійснювати буз участі представника відповідача. Належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання треті особи в таке 16 лютого 2026 року повторно не з`явились, про причини неявки не повідомили, письмових пояснень щодо позову, клопотання про відкладення розгляду справи чи будь-яких інших клопотань чи заяв до суду не подало. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання та завершити розгляд справи за відсутності представника відповідача та третіх осіб, відносно чого представник позивача не заперечила. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до наступного. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина перша, друга статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому у відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статей 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Так пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі визнання права. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 9 березня 1977 року та копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 30 травня 1998 року щодо зміни позивачем прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку з укладенням шлюбу. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29 травня 2013 року, мама позивача [PERSON] померла [INFO] . При цьому 26 липня 2007 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Винниківської державної нотаріальної контори Чорним І.О. та зареєстрований в реєстрі за №1319, згідно з яким остання на випадок своєї смерті зробила розпорядження, що все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідає своїй доньці [PERSON] . 12 вересня 2013 року позивач [PERSON] звернулась у Винниківську державну нотаріальну контору Львівської області з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , та яка склала на неї заповіт. При цьому згідно з довідкою ДП «Добробут» МКП «Винниківське» №0810 від 5 вересня 2013 року, мати [PERSON] - [PERSON] проживала і була постійно зареєстрована разом з нею за адресою: [ADDRESS] , по день смерті [INFO] . Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №35093379 від 12 вересня 2013 року після смерті [PERSON] Винниківською державною нотаріальною конторою Львівської області було відкрито спадкову справу №132, номер у реєстрі №54999370. Згідно з довідкою №834/02-14 від 5 червня 2020 року завідуючої Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, якій було передано вказану спадкову справу у зв`язку з припиненням Винниківської державної нотаріальної контори Львівської області, єдиним спадкоємцем [PERSON] за заповітом є її донька - позивач [PERSON] . Водночас, постановою державного нотаріуса Четвертої державної нотаріальної контори Мельник Г.Я. від 24 червня 2020 року було відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нотаріусу не може бути представлений новий правовстановлюючий документ на житловий будинок, що знаходиться на [ADDRESS] , який належить померлій [PERSON] . Заочним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2020 року у справі №463/6340/20, провадження №2/463/1152/20, було задоволено позов [PERSON] до Винниківської міської ради, третя особа: Четверта Львівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування; визнано за [PERSON] право власності на частину будинковолодіння [ADDRESS] , загальною площею 56,0 кв.м, житловою площею 38,5 кв.м, та надвірні споруди, а саме: сарай - літера «Б», сарай - літера «В», гараж - літера «Д», вбиральня літера «Г», в порядку спадкування за заповітом [PERSON] від 26 липня 2007 року, посвідченого державним нотаріусам Винниківської державної нотаріальної контори Львівської області. В ході розгляду вказаної справи суд встановив, що відповідно до довідки Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 16 вересня 2019 року станом на 29 грудня 2012 року житловий будинок [ADDRESS] належав на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] - частина та [PERSON] - частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою 8 лютого 1992 року за реєстраційним номером №1-961, зареєстрованого ЛМБТІ 29 січня 1996 року за реєстраційним номером №754. Станом на 9 вересня 2019 року житловий будинок літ. «А-1» в цілому складався з трьох житлових кімнат та кухні. Загальна площа будинку становить - 56 кв.м., житлова площа -38,5 кв.м. На земельній ділянці знаходяться житловий будинок літ. «А-1»; сарай - літера «Б», сарай - літера «В», вбиральня - літера «Г», колодязь - літера «К», ворота з хвірткою №1, огорожа №2. Станом на 8 лютого 1992 року житловий будинок літ. «А-1» в цілому складався з двох житлових кімнат, житловою площею 27 кв.м., та однієї кухні. До будинку відносилися: цегляний сарай - літера «В», цегляна вбиральня - літера «Г»: огорожа з металевої сітки; металевий гараж; металеві ворота; металева хвіртка; бетонна криниця; бетонне замощення. Загальна площа будинку змінилась з 52,3 кв.м. на 56,0 кв.м., а житлова площа - з 27 кв.м. на 38,5 кв.м. в результаті добудови санвузла 1-6/3,3 та переобладнання кухні у житлову кімнату 1-3/11,6 та роз`єднання житлового будинку на дві окремі адреси. Згідно з рішенням виконавчого комітету Винниківської міської ради №231 від 23 червня 2006 року «Про погодження самочинного будівництва та затвердження Акту державної приймальної комісії про готовність до введення в експлуатацію житлового будинку після реконструкції з розширенням по [ADDRESS] , присвоєння окремої поштової адреси та оформлення свідоцтва про право власності» будинковолодіння розділено на два окремих номери. Пунктом 5 вищевказаного рішення співвласником рекомендовано звернутись до обласного КП ЛОР «БТІ та ЕО» про внесення змін у технічну документацію будинковолодіння [ADDRESS] та оформлення свідоцтва про право власності на будинковолодіння [ADDRESS] в цілому за [PERSON] та оформити свідоцтво про право власності на будинковолодіння [ADDRESS] в цілому за громадянином [PERSON] згідно з даним рішенням. Разом з тим, згідно з інформацією, що міститься у довідці обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 16 вересня 2019 року - пункт 5 вищенаведеного рішення не виконано і свідоцтва про право власності на будинковолодіння [ADDRESS] в цілому за [PERSON] загальною площею - 56 кв.м., житловою площею - 38,5 м.кв. не оформлено. Враховуючи вищенаведене, оскільки судом було встановлено, що позивач як єдиний спадкоємець за заповітом має право на спадкування після смерті її матері [PERSON] , однак позбавлена можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на частину будинковолодіння [ADDRESS] , загальною площею 56,0 кв.м, житловою площею - 38,5 кв.м, та надвірні споруди, а саме: сарай - літера «Б», сарай - літера «В», гараж - літера «Д», вбиральня - літера «Г», в порядку спадкування за заповітом [PERSON] від 26 липня 2007 року, посвідченого державним нотаріусам Винниківської державної нотаріальної контори Львівської області, є підставними та підлягають до задоволення. При цьому з вказаного рішення вбачається, що таким було визнано за [PERSON] права власності на частину будинковолодіння [ADDRESS] , загальною площею 56,0 кв.м, житловою площею - 38,5 кв.м, та надвірні споруди, саме тому, що такими були позовні вимоги. Водночас, з вказаних вище обставин вбачається, що матері позивача [PERSON] на момент її смерті належало будинковолодіння [ADDRESS] , загальною площею 56,0 кв.м, житловою площею - 38,5 кв.м, та надвірні споруди до такого в цілому у зв`язку з присвоєнням іншій частині будинковолодіння іншої поштової адреси, однак останньою не було за життя у встановленому законом порядку оформлено свідоцтво про право власності на такі. Так зокрема пунктом 1 вказаного вище рішення виконавчого комітету Винниківської міської ради №231 від 23 червня 2006 року «Про погодження самочинного будівництва та затвердження Акту державної приймальної комісії про готовність до введення в експлуатацію житлового будинку після реконструкції з розширенням по [ADDRESS] , присвоєння окремої поштової адреси та оформлення свідоцтва про право власності» було погоджено самочинне будівництво та затверджено висновок міжвідомчої комісії (протокол №7 §4 від 21 червня 2006 року) про те, що технічно можливо експлуатувати житловий будинок після реконструкцій з розширенням шляхом надбудови та будівництва сараю розміром 5,70х3,52 м, та переобладнання приміщень 1-3 - житлова, 1-3 - ванна по [ADDRESS] . Пунктом 2 рішення затверджено акт державної приймальної комісії від 21 червня 2006 року про готовність до введення в експлуатацію житлового будинку після реконструкції з розширенням на [ADDRESS] . Зазначено, що будинок складається з 6-ти житлових кімнат, загальна площа - 149,7 кв.м., житлова площа -97,4 кв.м. Надвірні споруди: гараж «Г». Присвоєно частині будинку на [ADDRESS] , а саме приміщенням: 1-1/5,5 - коридор; 1-2/8,7 - кухня; 1-3/12,1 житлова; 1-4/11,8 житлова; 1-5/15,1 житлова; 1-6/3,3 - ванна, окрему поштову адресу, а саме: [ADDRESS] , загальна площа - 56,5 кв.м., житлова 39 кв.м., надвірні споруди: сарай «Б», «В»; гараж «Д»: вбиральня «Г». Присвоєно частині будинку на [ADDRESS] окрему поштову адресу, а саме приміщенням: 2-1/5,9 -коридор; 2-2/1,1 - вбиральня; 2-3/2,7 - ванна; 2-4/9,9 - кухня; 2,5/33,7 - житлова; 2-6/7,3 сх. клітка; 2-7/11,1 - житлова; 2,8/7,9 коридор; 2,9/13,6 - житлова, окрему поштову адресу, а саме: [ADDRESS] , загальна площа 93,2 кв.м, житловою площею 58,4 кв.м. При цьому згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №454770138 від 3 грудня 2025 року, а саме з відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно, що містять архівні відомості щодо об?єкту нерухомого майна, 25 жовтня 2006 року [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на будинок [ADDRESS] , що складається з трьох житлових кімнат та кухні, загальною площею 93,2 кв.м, та житловою площею 58,4 кв.м. Свідоцтво про право власності видане на підставі рішення Винниківської міської ради №231 від 23 червня 2006 року. 2 лютого 2007 року право власності на будинок [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] на підставі договору дарування №1305 віл 12 грудня 2006 року, посвідченого Винниківською державною нотаріальною конторою. 25 липня 2018 року право власності на будинок [ADDRESS] , що складається з трьох житлових кімнат та кухні, загальною площею 93,2 кв.м, та житловою площею 58,4 кв.м., а також земельну ділянку для обслуговування такого, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку серія та номер №582, виданого 28 липня 2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Зуєвою С.М., було зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою №7 1-шої сесії 8-го скликання Львівської міської ради від 29 грудня 2020 року вирішено припинити шляхом приєднання до Львівської міської ради Винниківську міську раду. Встановлено, що Львівська міська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків вказаної місцевої ради (https://www8.city-adm.lviv.ua/inTEAM/Uhvaly.NSF/(SearchForWeb)/ECDDD99AD69D7D0FC225865300361620?OpenDocument). Також ухвалою №6 1-шої сесії 8-го скликання Львівської міської ради від 29 грудня 2020 року визначено Львівську міську територіальну громаду правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальних громад, територія яких включена до території Львівської міської територіальної громади, в тому числі Винниківської (https://www8.city-adm.lviv.ua/inTEAM/Uhvaly.nsf/(SearchForWeb)/007ED3718EB0122BC225864F00290F30?OpenDocument). Ухвалою 22-га сесії 8-го скликання Львівської міської ради №3964 від 2 листопада 2023 року «Про внесення в єдині та державні реєстри інформаційної мережі Міністерства юстиції України назв перейменованих вулиць у м. Винники та у с. Підбірці» було внесено в єдині та державні реєстри інформаційної мережі Міністерства юстиції України назву перейменованої вулиці у м. Винники з вул. Ломоносова на вул. Байди Вишневецького (https://www8.city-adm.lviv.ua/inteam/uhvaly.nsf/(SearchForWeb)/AE9A997BD9A62E01C2258A60004749AC?OpenDocument). Відтак, станом на день смерті [PERSON] 29 травня 2013 року відокремлена внаслідок реконструкції з розширенням частина будинку на [ADDRESS] , а саме приміщення: 2-1/5,9 -коридор; 2-2/1,1 - вбиральня; 2-3/2,7 - ванна; 2-4/9,9 - кухня; 2,5/33,7 - житлова; 2-6/7,3 сх. клітка; 2-7/11,1 - житлова; 2,8/7,9 коридор; 2,9/13,6 - житлова, які як житлового будинку до реконструкції належали [PERSON] , вже була зареєстрована як окремий об`єкт нерухомого майна з іншою поштовою адресою - [PERSON] , а відтак будинковолодіння за адресою [ADDRESS] в цілому мало загальну площу - 56,5 кв.м., житлову 39 кв.м., та до нього входили приміщення: 1-1/5,5 - коридор; 1-2/8,7 - кухня; 1-3/12,1 житлова; 1-4/11,8 житлова; 1-5/15,1 житлова; 1-6/3,3 - ванна, а також надвірні споруди: сарай «Б», «В»; гараж «Д»: вбиральня «Г», та вказаний об`єкт в такому складі входив до складу спадкового майна. При цьому з інформацій з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №454767653 від 3 грудня 2025 року вбачається, що наданий час за позивачем [PERSON] було зареєстровано права власності лише на частину будинковолодіння [ADDRESS] , загальною площею 56 кв.м, житловою площею - 38,5 кв.м., хоч вона є спадкоємцем всього майна померлої, у зв`язку з чим нею пред`явлено даний позов. Так, відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ст.ст. 1218, 1220, 1221 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Згідно із частиною першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Як передбачено частинами 1-3 статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, та лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. При цьому право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Окрім того, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третя статті 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Як встановлено судом, єдиним спадкоємцем за заповітом до всього майна померлої [PERSON] є її донька - позивач у даній справі [PERSON] . Позивач виконала усі умови, передбачені законом, для прийняття спадщини, однак позбавлена можливості отримати свідоцтва про право на спадкове майно, а саме на частину будинковолодіння [ADDRESS] , загальною площею 56,0 кв.м, житловою площею - 38,5 кв.м, та надвірні споруди, через причини, які від неї не залежать. Положеннями статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вже зазначалось судом вище, одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (стаття 41 Конституції України). Згідно із статтею 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Власник майна відповідно до ст. 392 ЦК України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При цьому згідно з роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вбачається з роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих у п.6 постанови від 7 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. При цьому, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Водночас, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним із юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності не має. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права (наприклад, постанови від 7 квітня 2020 року у справі №916/2791/13, від 23 червня 2020 року у справі №680/214/16-ц). Враховуючи вищенаведене, оскільки судом встановлено, що позивач як єдиний спадкоємець за заповітом успадкувала після смерті її матері будинковолодіння [ADDRESS] , загальною площею 56,0 кв.м, житловою площею - 38,5 кв.м, та надвірні споруди, однак на даний час оформила право власності лише на частину такого та позбавлена можливості оформити свої спадкові права на іншу частину в позасудовому порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Ухвалюючи рішення у справі суд у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України вирішує питання судових витрат. Так згідно з ч.ч. 1, 2 вказаної статті Кодексу судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так суд прийшов до переконання про задоволення позову, однак оскільки позивач в позовній заяві не просить стягнути понесені ним судові витрати з відповідача, питання щодо стягнення таких судом не вирішується.

Outcome: approved