Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

07 січня 2026 року до Баришівського районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 січня 2026 року головуючою суддею у даній справі визначено суддю Баришівського районного суду Київської області Цирулевську М. В. З метою визначення територіальної підсудності справи судом направлено запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. З відповіді № 2221905 від 08.01.2026 встановлені дані щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, що відноситься до територіальної юрисдикції Баришівського районного суду Київської області. У поданій позовній заяві позивачка, [PERSON] , просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, [PERSON] . Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 09 червня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, за актовим записом №179, зареєстровано шлюб з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилось не вдалим, сім`я розпалася, відповідач покинув родину та сворив нову сім`ю. подружні стосунки не підтримують, разом не проживають. Збереження сім`ї є неможливим та суперечить її інтересам. На розірванні шлюбу наполягає, без надання строку на примирення, оскільки сім`ї не існує, а подальше формальне збереження суперечитиме їх інтересам. У позовній заяві [PERSON] просить розгляд справи проводити у її відсутність. Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 15.01.2026 відкрито провадження у цій цивільній справі, постановлено здійснювати розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Перше судове засідання призначено на 16.02.2026 (а.с. 12-13). 20.01.2026, через канцелярію суду відповідач, [PERSON] , подав заяву за вхідним №637 про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає повністю, проти задоволення позову не заперечує. У судове засідання 16.02.2026 сторони не з`явилися, інших заяв та/або клопотань до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, враховуючи належне повідомлення учасників справи, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає та виснує таке. Судом встановлено, що 09 червня 2012 року між сторонами зареєстровано шлюб (актовий запис № 179), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09.06.2012, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с. 5). У шлюбі народилися діти [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 16.02.2015, видане Виконавчим комітетом Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 26.12.2019, видане Баришівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області) (а.с. 6-7). Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 2 ст. 36 Сімейного кодексу України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя про його розірвання на підставі рішення суду (ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України). Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, що не суперечить завданням держави по охороні сім`ї, передбаченим ст. 51 Конституції України. Як вбачається із матеріалів справи, сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що спільне проживання з відповідачем є неможливим. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли спільне піклування дружини та чоловіка про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинилось, подальше збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України (надалі також ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Встановивши, що між сторонами шлюбно-сімейні відносини припинені, шлюб носить формальний характер, сторони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, відповідач створив нову сім`ю, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд доходить висновку про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя, враховуючи наявність на те законних підстав, та ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, в порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1331 гривня 20 копійок, який був сплачений позивачкою при зверненні до суду з позовними вимогами про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved