Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , у якому просив зобов`язати відповідача спростувати недостовірні відомості, які були поширені нею у скарзі до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 12 грудня 2024 року щодо адвоката [PERSON]., шляхом письмового повідомлення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області про неправдивість наступної інформації: 1)«адвокат [PERSON] не полінувався написати і подзвонити експерту ( [PERSON] ) особисто, вимагаючи відізвати свій Висновок, погрожуючи при цьому скаргами до контролюючого органу - Мінюсту України»; 2)«З метою дискредитації поданих [PERSON] доказів у цивільних справах № 753/7590/24 та № 755/19347/23 адвокат [PERSON] вирішив створити фейкові докази та ініціювати кримінальну справу проти неї. Для цього на свій же адвокатський запит ним (адвокатом [PERSON]) була створена і роздрукована на принтері відповідь і надана на підпис [PERSON] ». На обґрунтування позову зазначив, що позивач здійснює адвокатську діяльність, починаючи з 2023 року надає правничу допомогу [PERSON] у цивільних справах № 755/19347/23 та № 753/7590/24 про поділ об`єктів спільної сумісної власності між колишнім подружжям [PERSON] і [PERSON] , які перебувають у провадженні Дніпровського районного суду міста Києва та Дарницького районного суду міста Києва. Заперечуючи проти позовних вимог [PERSON] надала до суду копію висновку від 05 квітня 2024 року № 05-04/24 про результати проведення судово-економічної експертизи, складеного судовим експертом [PERSON]. Крім того, позивач надавав правничу допомогу [PERSON] в ході проведення Дніпровським УП ГУНП у м. Києві дізнання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 12024105040000821 від 30 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 358 КК України. У грудні 2024 року [PERSON] звернулася до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області зі скаргою від 12 грудня 2024 року про нібито вчинення позивачем дисциплінарних порушень, де, серед інших неправдивих та видуманих відомостей щодо нібито неправомірних дій та поведінки позивача, вказала таку інформацію: «адвокат [PERSON] не просто надіслав адвокатський запит щодо питань і даних, які і так були розкриті у Висновку, але й не полінувався написати і подзвонити експерту особисто, вимагаючи відізвати свій Висновок, погрожуючи при цьому скаргами до контролюючого органу - Мінюсту України. Інформація отримана позивачем безпосередньо від [PERSON] ». Таким чином, відповідач фактично прямо звинуватила позивача у здійсненні незаконного тиску на експерта [PERSON] у зв`язку із її професійною діяльністю, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 386 КК України. Однак, позивач вказані обставини заперечує. Крім того, [PERSON] у своїй скарзі до КДКА зазначила: «З метою дискредитації поданих мною доказів у цивільних справах № 753/7590/24 та № 755/19347/23 адвокат [PERSON] вирішив створити фейкові докази та ініціювати кримінальну справу проти мене. Для цього на свій же адвокатський запит ним була створена і роздрукована на принтері відповідь і надана на підпис [PERSON] . ...» Дана інформація нібито було взята [PERSON] із письмового пояснення [PERSON] на ім`я дізнавача [PERSON] від 30 вересня 2024 року. Отже, [PERSON] навмисно поширила стверджувальні факти про те, що позивач, діючи як адвокат, умисно, маючи за мету незаконно притягнути її до кримінальної відповідальності, вирішив сфальсифікувати певні докази проти відповідача. На виконання свого наміру нібито склав і роздрукував на власному друкувальному пристрою відповідь від імені [PERSON] на свій же адвокатський запит, яку особисто надав їй для підпису 05 квітня 2024 року. Таким чином, [PERSON] фактично прямо звинуватила позивача у підробленні документів та фальсифікації доказів з метою безпідставного притягнення її до кримінальної відповідальності, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 358 КК України. Водночас, позивач вказані обставини заперечує. Рішенням КДКА Київської області від 01 квітня 2025 року було відмовлено у відкритті дисциплінарного провадження за скаргою [PERSON] , як необґрунтованою. Неправдива інформація, викладена відповідачем у скарзі, фактично була поширена серед необмеженого кола співробітників КДКА та членів її дисциплінарної палати. Відповідач, подавши необґрунтовану скаргу із неправдивою інформацію, діючи умисно, намагалася здійснити психологічний тиск на позивача з метою примушення відмовитися від надання правничої допомоги [PERSON] . Відтак, поширені [PERSON] відомості явно є недостовірними і такими, що порочать честь, гідність та ділову репутацію позивача. Крім того, відповідач, поширивши недостовірну інформацію, завдала значної шкоди моральному здоров`ю позивача. Відновлення попереднього стану потребувало багато зусиль та часу. З огляду на положення статті 24 Конституції України, статей 201, 297, 299, 302 ЦК України позов просив задовольнити та стягнути з відповідача судові витрати, що складаються із витрат на оплату судового збору. У порядку автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Хромовій О.О. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 16 травня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, сторонам роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено процесуальні строки. 22 травня 2025 року (вхід. від 23 травня 2025 року № 29506) представник відповідача [PERSON] - адвокат Солдаткін О.С., подав до суду відзив на позовну заяву, позов вважають необґрунтованим та незаконним, таким, що не підлягає задоволенню. Положеннями частини першої статті 36 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» регламентовано право на звернення кожного, кому відомі відповідні факти, до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності. Тобто, факт звернення [PERSON] до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) свідчить про реалізацію нею свого права, передбаченого частиною першою статті 36 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», та не є поширенням недостовірної інформації. [PERSON] , подаючи скаргу від 12 грудня 2024 року до КДКА Київської області, діяла виключно в межах реалізації свого законного права на звернення до контролюючого органу щодо поведінки адвоката, яка, на її переконання, могла свідчити про вчинення дисциплінарного проступку. Сам факт відмови у відкритті дисциплінарного провадження за скаргою [PERSON] , як необґрунтованою, не свідчить про поширення недостовірної інформації відповідачем, а лише підтверджує, що органом адвокатського самоврядування не було встановлено достатніх підстав для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності. У даному випадку відсутня така обов`язкова умова як «поширення» інформації, оскільки скарга була направлена до КДКА Київської області - органу, уповноваженому розглядати звернення щодо поведінки адвокатів, а не розповсюджувалась серед необмеженого кола осіб. Інформація, викладена у скарзі [PERSON] , була доступна виключно членам КДКА Київської області у межах виконання ними своїх професійних обов`язків та не була оприлюднена для загального доступу. Розгляд дисциплінарних скарг здійснюється уповноваженими особами виключно в рамках їх професійних обов`язків і не передбачає розголошення поданої інформації. У даному випадку відсутній сам факт порушення відповідачем прав позивача на повагу до його гідності, честі та ділової репутації. Твердження позивача про те, що відповідач [PERSON] подала скаргу з метою здійснення на нього психологічного тиску та примушення відмовитися від надання правничої допомоги [PERSON] , є суб`єктивною оцінкою позивача та не підтверджується жодними доказами. При цьому, метою звернення [PERSON] до КДКА Київської області було саме прагнення отримати оцінку дій адвоката з боку компетентного органу адвокатського самоврядування, а не завдання шкоди честі, гідності та діловій репутації позивача. Крім того, якби позов був задоволений, це призвело б до порушення прав відповідача на звернення до органів, уповноважених здійснювати розгляд скарг на дії адвокатів, що суперечить як нормам національного законодавства, так і міжнародним стандартам захисту прав людини. З огляду на викладене у задоволенні позову просила відмовити та стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. 27 травня 2025 року (вхід. від 28 травня 2025 року № 30442) позивач [PERSON] подав до суду відповідь на відзив та зазначив, що з доводами відповідача не погоджується. Відповідач жодним чином не заперечує проти доводів позивача щодо надуманості викладених у її скарзі відомостей і не спростовує той факт, що ці відомості стосуються подій та явищ, яких в дійсності не існували взагалі. Тобто повідомлені відповідачем на адресу КДКА відомості жодним чином не стосуються фактичної поведінки позивача, яка могла бути би оцінена на предмет її правомірності та етичності. Натомість, відповідач просить суд відмовити у захисті інтересів позивача лише з формальних підстав, оскільки фактично на її думку, звернення особи до відповідного наглядового або контролюючого органу із будь-якими недостовірними відомостями, навіть пов`язаними із обвинуваченнями у вчиненні кримінальних правопорушень, нібито ніяк не можуть зашкодити честі, гідності та ділової репутації відповідного суб`єкта оскарження. Також неспроможним є посилання відповідача на положення статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право кожного на свободу вираження поглядів, оскільки стаття 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Разом з цим, стаття 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Позивач не є публічною особою або державним службовцем, і тому на нього поширюються вимоги щодо підвищеного рівня критики. Формальний підхід до вирішення аналогічних справ призведе до свавілля і необмеженого звернення зацікавлених осіб до контролюючих та наглядових органів із завідомо надуманими, неправдивими та принижуючими відомостями і, відповідно, неможливістю захисту інтересів суб`єктів оскарження від неправомірних зазіхань. Крім того, рішенням КДКА від 01 квітня 2025 року відмовлено у відкритті дисциплінарного провадження за скаргою [PERSON] за відсутністю належних доказів неналежної поведінки позивача. При цьому, дисциплінарна колегія КДКА не перевіряла чи дійсно мали місце викладені у скарзі відповідачки події та явища. Тобто фактично дане рішення КДКА носить нереабілітуючий характер. Позивач позбавлений можливості в будь-який інший спосіб, ніж судовий, поновити свої порушені права та інтереси внаслідок завідомо неправдивих звинувачень відповідача у вчиненні протиправних (злочинних) дій. Також наведені у скарзі неправдиві відомості стали відомі не тільки членам дисциплінарної палати та голові КДКА, але і працівникам відділу документообігу КДКА. При цьому, вказаним особам достеменно невідомо, чи відповідають дійсності повідомлені відповідачкою стверджувальні факти відносно. Тобто діями відповідачки безумовно була завдана певна шкода честі та діловій репутації позивача. Позов підтримав та просив задовольнити. 27 травня 2025 року (вхід. від 28 травня 2025 року № 30450) позивач [PERSON] подав до суду заяву про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, у якій просив відмовити у задоволенні заяви [PERSON] про стягнення витрат на правову допомогу. Вказане клопотання відповідача вважає необґрунтованим. Відповідачем не наданий суду відповідний договір про надання правничої допомоги, укладений із адвокатом Солдаткіним О.С. Крім того, на підтвердження повноважень адвоката було надано електронну довіреність від 23 січня 2025 року, за змістом якої він був уповноважений відповідачем виключно як фізична особа, а не як адвокат. Також не зрозумілою до якого виду правової допомоги (послуг) відноситься послуга із «супроводження справи в суді», про що зазначено у наданому відповідачем акті приймання-передачі наданих послуг від 22 травня 2025 року № 2, яким чином така послуга була надана станом на 22 травня 2025 року у справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, і який час адвокатом витрачено саме на цю послугу. Крім того, акт приймання-передачі наданих послуг від 22 травня 2025 року № 2 підписано Солдаткіним О.С., як адвокатом, однак, копія рахунку на оплату від 20 травня 2025 року № 200525 та платіжна інструкція від 22 травня 2025 року стосуються оплати послуг на рахунок ФОП [PERSON] . Вказані рахунок та платіжну інструкцію вважає неналежними доказами сплати послуг правової допомоги адвоката оскільки, з огляду на положення статей 1, 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», пункту 14.1.226, пункту 65.9, пункту 291.3 Податкового Кодексу України, застосування спрощеної системи оподаткування фізичними особами, які здійснюють незалежну професійну діяльність, Податковим Кодексом України не передбачено. Поряд з цим, фізична особа-підприємець не може здійснювати адвокатську діяльність, та до доходів, отриманих від провадження адвокатської діяльності, не може бути застосовано спрощену систему оподаткування, обліку та звітності. 28 травня 2025 року (вхід. № 30665) від представника відповідача [PERSON] - адвоката Солдаткіна О.С., надійшли заперечення на відповідь на відзив. Вважають її необґрунтованою та незаконною, а позовну заяву про захист честі, гідності та ділової репутації такою, що не підлягає задоволенню. Позивач у відповіді на відзив наводить загальні формулювання щодо поняття честі, гідності та ділової репутації, однак ігнорує правову проблему справи - відсутність самого факту порушення цих прав. Відповідач не має обов`язку доводити недостовірність власних тверджень, тягар доказування покладається на позивача відповідно до статті 81 ЦПК України. Суть правової позиції Верховного Суду у справі № 680/195/17, стосується саме того, що реалізація особою права на звернення до уповноваженого органу не може розглядатися як поширення недостовірної інформації. Позивач також не надає доказів навмисності дій відповідача або завідомої неправдивості інформації. Твердження позивача є суперечливими, оскільки визнає, що дисциплінарна колегія КДКА не перевіряла чи дійсно мали місце викладені у скарзі відповідачки події та явища, але водночас стверджує про їх неправдивість. Позивач намагається розширити поняття «поширення» інформації, стверджуючи, що інформація стала відомою «працівникам відділу документообігу КДКА». Однак такий підхід є необґрунтованим. Службове ознайомлення уповноважених осіб з документами в рамках їх професійних обов`язків не є поширенням інформації у розумінні цивільного законодавства. Позивач односторонньо трактує принцип балансу прав, ігноруючи конституційне право відповідача на звернення до органів державної влади (стаття 40 Конституції України) та право на свободу вираження поглядів (стаття 34 Конституції України). КДКА не є судовим органом і не встановлює факти у спорі між сторонами. Її функція полягає у визначенні наявності ознак дисциплінарного проступку для відкриття провадження. Відмова у відкритті провадження означає відсутність підстав для дисциплінарної відповідальності, але не є встановленням недостовірності поданої інформації. Позивач не доводить конкретної шкоди, завданої його честі, гідності та діловій репутації. Загальні твердження про «завдану шкоду» без конкретизації характеру, обсягу та наслідків такої шкоди не можуть бути підставою для задоволення позову. Задоволення позову призвело б до обмеження конституційного права громадян на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також до відповідних органів контролю, у тому числі адвокатського самоврядування. Це порушило б принципи демократичного суспільства та верховенства права. У задоволенні позову просить відмовити повністю. Суд враховує, що заперечень проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у встановлений судом строк від сторін та їх представників не надходило. Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи,

Outcome: approved