Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

25 грудня 2025 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (далі - ТОВ «СВЕА ФІНАНС») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 05 квітня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі «Позикодавець») та [PERSON] (далі «Позичальник») було укладено Договір про надання споживчого кредиту №3582084, за умовами якого Позикодавець надав Позичальнику фінансовий кредит в розмірі 3 000 грн строком на 360 днів зі сплатою процентів. Договір підписаний електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису: Р648, що був надісланий Позикодавцем на вказаний Позичальником номер телефону). Позикодавець на виконання умов Договору про надання споживчого кредиту №3582084 від 05 квітня 2023 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав Позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 3 000 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника № [NUMBER] хх-хххх-8229, який Позичальник вказав при оформленні кредиту. 28 листопада 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УРКАЇНА» було укладено договір факторингу №01.02-77/23, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УРКАЇНА» право грошової вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №3582084 від 05.04.2023 року. Згідно з рішенням СВЕА ЕКОНОМІ ЕІПР ЛІМІТЕД єдиного учасника ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» від 25.03.2024 року яким вирішено змінити назву товариства з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС», яким також затверджено статут ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» та надано повноваження директору Товариства вчиняти всі дії, визначені чинним законодавством, пов`язані із державною реєстрацією нової редакції статут Товариства та прийнятих рішень. Станом на дату подання позову до суду заборгованість за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3582084 від 05 квітня 2023 року відповідачем [PERSON] не погашається, проценти за користування кредитом не сплачуються, у зв`язку із чим утворилась заборгованість. Посилаючись на наведені обставини, позивач ТОВ «СВЕА ФІНАНС» просить стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3582084 від 05 квітня 2023 року у розмірі 15 540 грн, яка складається з: 3 000 грн заборгованості за сумою кредиту); 12 540 грн заборгованості по відсотках, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 29 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але у позовній заяві заявлено клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить оголошення розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.67), про причини неявки суду не повідомила, відзиву не подала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить такого висновку. Матеріалами справи встановлено, що 05 квітня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3582084, який позичальник підписала електронним підписом, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису) Р648. Так, за умовами Договору [PERSON] отримала від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» кредит в сумі 3 000 грн шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок позичальника, строком на 360 днів, процентна ставка визначена як: стандартна 2,00% в день (застосовується у межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.3 цього Договору), знижена процентна ставка 0,60% в день застосовується у разі якщо споживач до 05 травня 2023 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти, не менше суми першого платежу, визначеного Графіком платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, отримує як учасник програми лояльності знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою; строк кредиту відповідно до пункту 1.3 Договору - 360 днів. Відповідно до п.2.1. Договору кошти кредиту надаються ТОВ «ЛУНЕУРА УКРАЇНА» у безготівковій формі шляхом їх перерахування з використанням реквізитів платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом Товариству з метою отримання кредиту у випадку не можливості зарахування платежу на зазначену платіжну картку з будь-яких причин, які не залежать від Товариства. Сторонами погоджено та підписано Графік платежів, який є Додатком №1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3582094 від 05 квітня 2023 року, згідно якого Позичальник здійснює повернення суми позики до 30.03.2024. На підтвердження укладення Договору про надання споживчого кредиту №3582094 від 05 квітня 2023 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надано Паспорт споживчого кредиту (а.с.17-19), який 05 квітня 2023 року був підписаний відповідачкою [PERSON] одноразовим ідентифікатором Р648, та в якому міститься основні умови кредитування, інформація щодо процентних ставок, порядок повернення кредиту, що є свідченням того, що Позичальник особисто та свідомо уклала вищезазначений Договір. На виконання даного договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», в цей же день позичальнику [PERSON] , було надано кредит, шляхом перерахування ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» номер транзакції 11а69аа4-9f20f-43f9-8dcf-58d3e49bfac7, номер транзакції в системі ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» - 35820841680678161, сума 3 000 грн, дата прийняття 05.04.2023 10:02:43, номер картки [NUMBER] . Отже, [PERSON] здійснила дії, спрямовані на укладення кредитного договору, який є предметом позову, в установленому законом порядку вказаний договір недійсним не визнавався і є чинним. Свої зобов`язання за кредитним договором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачці [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором 3 000 грн. Відповідачка [PERSON] зобов`язання за Договором про надання споживчого кредиту №3582084 від 05 квітня 2023 року не виконала, заборгованість, у строк, обумовлений договором не погасила, проценти за користування кредитними коштами не сплатила. 28 листопада 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» укладено Договір факторингу №01.02-77/23, за умовами якого позивач набув права грошової вимоги до боржників, у тому числі до відповідачки [PERSON] за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3582084 від 05 квітня 2023 року. Відповідно до Витягу з реєстру боржників №1 до Договору факторингу №01.02-77/23 від 28 листопада 2023 року ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» набуло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] в сумі 15 540 грн, з яких: 3 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу (тіло кредиту), 12 540 грн - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3582084 від 05 квітня 2023 року, станом на 28 листопада 2023 року, заборгованість [PERSON] складає 15 540 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 3 000 грн; заборгованість за відсотками по кредиту 12 540 грн. Згідно до рішення СВЕА ЕКОНОМІ ЕІПР ЛІМІТЕД єдиного учасника ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» від 25.03.2024 року яким вирішено змінити назву товариства з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС», яким також затверджено статут ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» та надано повноваження директору Товариства вчиняти всі дії, визначені чинним законодавством, пов`язані із державною реєстрацією нової редакції статут Товариства та прийнятих рішень. Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Як свідчать матеріали справи, договір укладено сторонами в електронній формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 Закону). Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з приписами ст.12, ч.1, 5-7 ст.81, ч.1 ст.89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як встановлено матеріалами справи Договір про надання коштів на умоваї споживчого кредиту №3582094 від 05 квітня 2023 року укладено між сторонами в електронній формі, підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора та відправлення товариству електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти Договір. Установивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем Договір не був би укладений сторонами, суд доходить висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Таким чином, суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним Договором. У Договорі сторонами погоджено всі його істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, умови кредитування. За інформацією ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА», викладеною у листі від 04 березня 2024 року за вих.№20240304-5972, ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» відповідно до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3582094 від 05 квітня 2023 року здійснено наступний переказ коштів: 05.04.2023 10:02:43 3 000 грн на платіжну картку клієнта: [NUMBER] , номер транзакції [NUMBER] . Отже, у суду відсутні підстави для сумніву, що [PERSON] було перераховано визначену умовами договору позику, що підтверджується вищенаведеними доказами, та не спростовано відповідачем, яка будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору не заявляла. Відповідач не надала власного розрахунку заборгованості за кредитом на спростування розрахунку позивача. Таким чином, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст.629 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом положень ст.ст.512-514, 516 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Доказів виконання обов`язку попередньому кредитору, зокрема і після надходження справи до суду, відповідач не надав. Положеннями ст.18 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит допускається фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу. Суд вважає, що позивачем, при зверненні до суду з цим позовом, було надано достатні та допустимі докази щодо перерахування відповідачеві кредитних коштів на картковий рахунок, що був зазначений особисто ним у Договорі про надання споживчого кредиту №3582094 від 05 квітня 2023 року. За таких обставин, суд приходе висновку про те, що з відповідачки [PERSON] слід стягнути на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС», заборгованість за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3582094 від 05 квітня 2023 року у розмірі 15 540 грн, яка складається із: заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3 000 грн та заборгованості за відсотками 12 540 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Згідно ч.1 та ч.2 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовна заява подана ТОВ «СВЕА ФІНАНС» до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», тому у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» застосовується понижуючий коефіцієнт для обчислення судового збору. При звернені до суду ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було сплачено 2422 грн 40 коп. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією кредитного переказу коштів №593 від 23 грудня 2025 року. Враховуючи те, що позовні вимоги ТОВ «СВЕА ФІНАНС» задоволено, у зв`язку із чим, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідачки [PERSON] на користь позивача ТОВ «СВЕА ФІНАНС» підлягає стягненню судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved