Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 116 545,17 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15.09.2023 ТОВ «Селфі Кредит» та відповідач уклали договір про надання споживчого кредиту № 1001613, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 17 400,00 грн строком на 360 днів, за стандартною процентною ставкою 803 % річних (2,2 % в день). 21.06.2024 ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «КредитКапітал» уклали договір факторингу № 21062024, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 1001613 від 15.09.2023. Внаслідок не виконання відповідачкою зобов`язань за кредитним договором, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за тілом кредиту в сумі 17 399,97 грн та за процентами за користування кредитними коштами в сумі 99 145,20 грн. Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 28.10.2025 вищезазначену цивільну справу було передано за підсудністю до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області. Ухвалою суду від 01.12.2025 відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у тому числі через оголошення на сайті Судової влади України, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов таких висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. 15.09.2023 [PERSON] звернулася до ТОВ «Селфі Кредит» на отримання коштів на умовах споживчого кредиту, та уклав договір про надання споживчого кредиту № 1001613, підписавши також паспорт споживчого кредиту, отримала кредит у розмірі 17 400,00 грн строком на 360 днів, зі сплатою процентів 803 % річних (2,20 % в день), знижена процентна ставка 1,1 % в день, застосовується в разі якщо споживач до 25.09.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить суму коштів не менше суми першого платежу. Відповідно довідки про ідентифікацію [PERSON] підтвердила та підписала договір про надання споживчого кредиту № 1001613 від 15.09.2023 одноразовим ідентифікатором Н137. Відповідно до інформації АТ "Універсал Банк" наданої на виконання ухвали суду від 19.01.2026, на ім`я [PERSON] було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . 15.09.2023 на зазначену платіжну картку було здійснено транзакцію у сумі 17 400 грн. Згідно з копією договору факторингу № 21062024 від 21.06.2024, ТОВ «Селфі Кредит» відступає, а ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» набуває права грошової вимоги, зокрема і за договором кредиту № 1001613. Згідно з копією витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 21062024 від 21.06.2024, заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 116 545,17 грн. Відповідно до вимоги №23682928 від 14.10.2025 [PERSON] повідомлялася про відступлення права вимоги від первісного кредитора ТОВ «Селфі Кредит» до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» та про існуючу суму заборгованості в сумі 116 545,17 грн. Згідно з розрахунком заборгованості, складеним позивачем, позичальник [PERSON] за кредитним договором № 1001613 від 15.09.2023 зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 21.06.2024 наявна заборгованість за тілом кредиту в сумі 17 399,97 грн та 99 145,20 грн за процентами за користування кредитними коштами в сумі 116 545,17 грн. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. За статтями 526, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, що передбачено ч. 1 ст. 625 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист (ст. ст. 3, 12, 13, 20 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44 ЦПК України). Розпоряджаючись своїми цивільними та процесуальними правами на свій розсуд, відповідач у судове засідання суду не з`явився, не заперечував факти укладання кредитного договору, отримання кредиту, не спростовував розрахунку та розміру боргу, не подав своїх доказів на заперечення відповідних доводів позивача. Отже, відповідачем не доведено відсутності вини у порушенні зобов`язання, не спростовано підстав позову. На підставі наведеного, суд вважає встановленим факт порушення відповідачкою умов договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 116 545,17 грн, з яких: 17 399,00 грн за тілом кредиту, 99 145,20 грн за відсотками, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За приписами частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частинами 3, 4 ст. 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем додано договір про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025 та акт наданих послуг № 589 від 08.10.2025, відповідно до якого позивачу надано послуги правової допомоги на загальну суму 8 000,00 грн. У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved