Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

ТОВ «ІННОВА-НОВА» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №7839560425 від 16.04.2025 року в розмірі 20960 грн. та 2422,40 грн. та витрат по сплаті судового збору. В обґрунтування позову зазначив, що 16.04.2025 раку між сторонами - ТОВ «ІННОВА-НОВА» та [PERSON] , був укладений Договір надання грошових коштів у позику №7839560425, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу позику у розмірі 8000 грн. на визначених умовах на строк 360 днів, а відповідач зобов`язалася повернути позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою. Однак, відповідач взяті на себе за договором зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого станом на дату звернення до суду у неї виникла заборгованість в сумі 20960,00 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 20960 грн., з яких: 8000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 11760 грн. заборгованість за відсотками, 1200 грн. комісія. Ухвалою від 31.10.2025 року відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до позову просить справу розглядати без участі представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно ч. 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, який належним чином повідомлений, але до суду не з`явився без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 16.04.2025 року між сторонами відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», укладений Договір надання грошових коштів у позику №7839560425, за умовами якого відповідачу була надана позика в сумі 8000 грн. на строк кредитування - 360 днів, із встановленням стандартної процентної ставки 1% в день, 0,87% за кожний день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня з дати укладення цього договору і до закінчення строку дії цього договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, комісія за надання кредиту становить 15% від суми наданого кредиту та нараховується на суму виданого за цим договором кредиту у день надання кредиту, шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки, вказаної відповідачем під час укладання договору, що підтверджується довідкою про перерахування коштів виданою ТОВ ФК «Контрактовий Дім». Підписавши вказаний Договір, а також додаток №1 до нього у виді Графіку платежів із використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора 5359, а також Паспорт споживчого кредиту із використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора 1922, відповідач взяла на себе зобов`язання одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені договором. Відповідно до клопотання представника позивача ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31.10.2025 року, витребувано від АТ «Універсалбанк» письмові докази, які становлять банківську таємницю. На виконання вказаної ухвали, від АТ «Універсалбанк» надійшла відповідь, відповідно до якої, вбачається, що в установі АТ «Універсалбанк» на ім`я [PERSON] емітовано банківську картку [NUMBER] . Також зазначено, що на ім`я [PERSON] на банківську картку № [NUMBER] було здійснено зарахування переказу через інтернет-еквайринг EasyPay від 16.04.2025 року в розмірі 8000 грн. призначення платежу: «кредитні кошти від ТОВ «ІННОВА ФІНАНС»» поповнення картки. Із розрахунку заборгованості за договором №7839560425від 16.04.2025 року вбачається, що заборгованість відповідачки перед ТОВ «ІННОВА-НОВА» становить 20960,00 грн., з яких: 8000 грн. заборгованості за кредитом, 11760 грн. заборгованість за процентами, 1200 грн. комісія за надання кредиту. Відповідно дост.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зіст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч.5ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до п.6 ч.1ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. У силу положень ст.ст.525,526,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до вимог ст.ст.1048-1052,1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно з нормамист.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до вимогст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Згідно з ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. У свою чергу відповідач, яка відзиву на позов не подав, не надав суду доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань, взятих на себе за договором та які б спростовували суму заборгованості перед позивачем. Враховуючи, вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в розмірі 20960,00 грн., з яких: 8000 грн. заборгованості за кредитом, 11760 грн. заборгованість за процентами, 1200 грн. комісія за надання кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved