Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. 1.1 ТзОВ "Коллект Центр»" в особі директора М.Ткаченко звернулося у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 16.07.2019 між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] укладено Договір позики №0501306831, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в розмірі 4000 грн. Строк користування кредитом - 30 днів, строк дії Договору - 3 роки, відсоткова ставка - 1,75% за один день користування кредитом. Товариство належним чином виконало умови Договору надавши позичальнику грошові кошти. 14.07.2021 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт-Капітал було укладено Договір факторингу №14-07\\21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників, у тому числі за Договором позики від №0501306831 щодо відповідача. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023/01 від 10.01.2023, в тому числі і кредитним договором щодо відповідача. Позивач зазначає, посилаючись на вимоги чинного законодавства, що у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань утворилася заборгованість у розмірі 53 769,28 грн., яку і просив стягнути з відповідача, а також судові витрати у справі. 2.1 Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не скористався. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 07.11.2025 ухвалено розглядати справу без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач ухвалу про відкриття провадження отримав 03.02.2026, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відзив на позовну заяву не подав, заяв та клопотань від нього не надходило. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За вказаних обставин, з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 3.1. Судом встановлено, що 16.07.2019 ТОВ «Інфінанс» уклало з [PERSON] договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0501306831. Відповідно до вказаного договору ТОВ «Інфінанс» зобов`язалося надати та надало відповідачу кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним розміром у 20 000 грн. 00 коп. зі строком дії договору протягом 36 місяців та строком користування кожним окремим траншем, який визначається сторонами окремо, однак не може перевищувати 30 календарних днів, а відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,75 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом. Згідно п. 1.2 договору, кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії Договору - 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов Договору. 3.2. 22.01.2020 [PERSON] подав до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» Заявку-анкету на отримання наступного четвертого траншу (а.с.9). Цього ж дня [PERSON] отримав та акцептував пропозицію Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» укласти Договір про надання позики в розмірі 4000 гривень. Строк користування кредитом 30 днів, строк дії Договору 3 роки. Номінальна відсоткова ставка складає 1,75% за один день користування кредитом за умови належного виконання умов Договору (а.с.19-20). 3.3. Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення Договору позики шляхом введення коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного Договору. В подальшому кредитодавцем було перераховано відповідачу грошові кошти в сумі 4000 грн. Підписанням Договору позики Відповідач, також підтвердив, що він повністю ознайомився з усіма його умовами, в тому числі з Правилами та йому було надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. 3.4. З наданої суду довідки ТОВ «Онлайн Платежі» вбачається, що ТОВ «Інфінанс» свої зобов`язання за Договором позики виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 4000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , зазначену відповідачем у Заяві-Анкеті на отримання кредиту (а.с.26). 3.5. Відповідно до наданого первісним кредитором ТОВ «Інфінанс» розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 14.07.2021 заборгованість відповідача за кредитом складає 41 799,28 грн., з яких 4000 грн. - основний бог та 37 799,28 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.28-30). 3.6. Також, судом встановлено, що 14.07.2021 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт-Капітал було укладено Договір факторингу №14-07/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників, у тому числі за Договором позики №0501306831 щодо відповідача (а.с.40-44). Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому - передачі Реєстру боржників від 14.07.2021, підтверджує факт переходу від ТОВ «Інфінанс» до ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною Договору факторингу (а.с46). На виконання умов договору факторингу ТОВ «Вердикт Каптал» сплатило ТОВ «Інфінанс» грошові кошти в розмірі 1 561 454,09 грн. (а.с.45). 3.7. Відповідно до Витягу реєстру боржників від 14.07.2021 до Договору факторингу, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 41 799,28 грн., з яких 4000 грн. - основний бог та 37 799,28 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.51). 3.8. Разом з тим, згідно наданого ТОВ «Вердикт Капітал» розрахунку заборгованості за Договором №0501306831 за період з 14.07.2021 по 15.07.2022 заборгованість відповідача становить 63 489,28 грн., з яких 4000 грн. - заборгованість по основній сумі кредиту, 37799,28 грн. - сума заборгованості за відсотками та 25 690,00 грн. (а.с.38). 3.9. Крім того, 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023 (а.с.54-56). 3.10. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому - передачі Реєстру боржників від 10.01.2023, підтверджує факт переходу від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект Центр» права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною Договору факторингу (а.с.61). 3.11. Відповідно до Реєстру боржників від 10.01.2023 до Договору факторингу, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 67 489,28 грн., з яких: 4000 грн. - сума виданого кредиту; 63 489,28 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.63-66). Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 53 769,28 грн. з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 4000 грн.; заборгованість за відсотками - 49 769,28 грн. IV. Норми права, які застосував суд. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Частиною першою ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Положеннями ч.1, ч.2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом ч. 1ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положеньст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно зі ст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.627ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Крім того, ч.2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно правового висновку Великої Палатою Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1 Суд робить висновок, що між ТОВ «Інфінанс» та виникли договірні правовідносини у зв`язку з укладенням Договору про надання кредиту. [PERSON] , будучи вільним в укладенні вказаного кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписав електронним одноразовим ідентифікатором кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Даний договір укладено в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний сторонами, відповідно до вимог ст.12 вказаного Закону. [PERSON] отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. Кошти було надано у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки [NUMBER] , реквізити якої надані споживачем, що також підтверджується матеріалами справи. ТОВ «Коллект-Центр» є правонаступником первісного кредитора, що свідчить про належні правові підстави для переходу права вимоги до [PERSON] і товариство вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті, тому суд дійшов висновку про наявність заборгованості відповідача за основним тілом кредиту. 5.2 Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення суми заборгованості за відсотками суд зазначає наступне. Згідно п.п. 1.2, 1.6 кредитного договору, строк користування кожним траншем, який визначається сторонами окремо, не може перевищувати 30 календарних днів, що вказує на встановлення сторонами кредитного договору строку кредитування щодо кожного окремого траншу. Строк дії користування відповідним траншем продовжується за умови повної сплати відсотків на час закінчення відповідного строку. З матеріалів справи не вбачається, що строк дії користування четвертим траншем позики продовжувався. Разом з тим, відповідно до пропозиції надання 4 траншу та акцепту оферти на отримання 4 траншу, відповідачу надано кредит в розмірі 4000 грн., строк користування кредитом 30 днів, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом. Позивачем не надано відповідних доказів на підтвердження тих обставин, що строк повернення позичених коштів за Акцептом оферти від 22.01.2020 перевищує 30 днів. Отже, нарахування процентів слід проводити із відсоткової ставки 1,75%, яка обмежується 30 днями та їх загальний розмір становить 2100 грн. (4000 грн. х 1,75% х 30 днів). Стягнення процентів за користування грошима за період після визначеного сторонами договору строку кредитування не ґрунтуються на нормах матеріального права. 5.3 В підсумку суд задовольняє позовні вимоги частково. 5.4 Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то і розмір судових витрат в цій справі зі сплати судового збору та на правову допомогу суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно згідно ст. 131, 141 ЦПК України. Судом встановлено, що понесені ТОВ «Коллект Центр» витрати на правничу допомогу в розмірі 16000 грн., підтверджуються матеріалами справи: Договором про надання правничої допомоги 01-07/2024 від 01.07.2024; Заявкою на надання юридичної допомоги від 01.09.2025; Витягом з Акту прийому - передачі наданих послуг від 30.09.2025 (а.с.14-18). Позовні вимоги задоволено судом на 11%, тому з відповідача підлягає стягненню пропорційні сума судового збору в розмірі 266,46 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 1760,00 грн.

Outcome: partial