Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

У липні 2025 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини- [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 11 квітня 2024 року позивач (дошлюбне прізвище [PERSON] ) зареєструвала шлюб з [PERSON] (надалі- Відповідач), про що Борівською селищною радою Ізюмського району Харківської області було зроблено актовий запис № 10 та видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] . [INFO] у подружжя народилася донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Борівською селищною радою Ізюмського району Харківської області від 09.09.2024 року, серія та номер свідоцтва про народження [NUMBER] . Позивач зазначає, що дитина повністю знаходиться на її утриманні та проживає разом з позивачем. Також позивач зауважує, що відповідач відмовляється надавати кошти на утримання дитини, витрачає грошові кошти на власні потреби, життям доньки не цікавиться, отже вона вимушена поставити питання про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі заробітку(доходу ) відповідача в судовому порядку. Ухвалою суду від 19 серпня 2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, та роз`яснено їм права. В судове засідання позивач не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Зважаючи на неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зважаючи на те, що судом були застосовані всі можливі заходи, передбачені законом, для забезпечення доказів у справі і їх витребуванні, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людинита основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно дост. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч.1ст. 13 ЦПК Українисуд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно дост. 150 СК Українибатьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно дост. 180 СК Українибатьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.1ст. 181 СК Україниспособи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно дост. 182 СК Українипри визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2ст. 182 СК Українирозмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.Відповідно дост. 8 Закону України «Про охорону дитинства»кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як вбачається з п. 17Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2ст. 183 Сімейного кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1ст. 191 Сімейного кодексу Україниаліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Борівською селищною радою Ізюмського району Харківської області від 09.09.2024 року, серія та номер свідоцтва про народження [NUMBER] . [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який11 квітня 2024 року зареєстровано Борівською селищною радою Ізюмського району Харківської області та зроблено актовий запис № 10, що підтверджує свідоцтво про шлюб [NUMBER] . Згідно із довідкою № 137 від 25.06.2025, виданої Ізюмською міською радою, [PERSON] разом із донькою [PERSON] , донькою [PERSON] , сином [PERSON] та чоловіком [PERSON] як внутрішньо-переміщені особи проживають за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] відповідно до довідки про отримання допомоги від 23.06.2025 № 205, перебуває на обліку у УСЗН Ізюмської міської ради та отримує допомогу з 01.12.2024 по 31.05.2025 року на дітей, які виховуються в багатодітних сім`ях, та соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям та допомогу на проживання ВПО. [PERSON] , [INFO] ,має у власності автомобіль KIA SPORTAGE, 2014 р.в., з датою реєстрації 02.03.2024, згідно із відомостями Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів (витяг від 01.07.2025). Також відповідно Витягу з Державного реєстру речових прав № 366267282 від 17.02.2024 відповідачу належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , та зобов`язаний утримувати її до досягнення нею повноліття, суд вважає за необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Суд враховуючи, що відповідач є працездатним, та суду не надано доказів того, що він не може сплачувати аліменти в такому розмірі, має на утриманні інших осіб, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положенняхСімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини,її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Згідно із п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК Українислід допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Згідно вимог п. 1 ч. 2ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивачем заявлено позовну вимогу майнового характеру (про стягнення аліментів на утримання дитини), судовий збір, при зверненні до суду з позовом не сплачувала, так як звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Суд враховує положення ст. 176 ЦПК України, згідно якої ціна позову у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог - загальною сумою всіх вимог. За цих підстав, суд вважає, що з відповідача слід стягнути в дохід держави судові витрати у виді судового збору в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved