Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернулося до Чернігівського районного суду Чернігівської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором № 76385161 від 15 грудня 2023 року в розмірі 31 402 гривні 50 копійок та понесених судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 грудня 2023 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено Договір позики № 76385161 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 7 900 гривень строком на 29 днів, базова процентна ставка становить 2,5% на день. Первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав, надав позичальнику грошові кошти шляхом перерахування на картку позичальника [NUMBER] , яку позичальник вказав при оформленні позики. Відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання, чим допустив істотні порушення договору, не повернувши кошти, не сплативши відсотки за користування позикою, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 22 травня 2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладений Договір факторингу № 01.02-14/24, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до вказаного договору факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло грошової вимоги до відповідача за Договором позики № 76385161. Заборгованість відповідача за Договором позики від 15 грудня 2023 року № 76385161 складає 31 402 гривні 50 копійок, з яких: заборгованість за тілом кредиту 7 900 гривень, заборгованість по відсотках 23 502 гривні 50 копійок. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 липня 2025 року справу передано Новозаводському районному суду міста Чернігова за територіальною юрисдикцією. Ухвалою судді від 22 серпня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 27 жовтня 2025 року відкладено розгляд справи, у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення відповідачу повідомлення про дату, час і місце судового засідання. 23 грудня 2025 року ухвалою суду розгляд справи відкладено у зв`язку з витребуванням у позивача нових доказів, проте станом на 20 лютого 2026 року ухвала суду не виконана. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, в тому числі шляхом розміщення на офіційному веб-порталі судової влади оголошення про виклик до суду, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 15 грудня 2023 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладений Договір позики № 76385161, згідно якого позичальник отримав кошти кредит у розмірі 7 900 гривень, строком на 29 днів, фіксована процентна ставка за день користування кредитом становить 2,5%. Договір підписаний [PERSON] з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором хRwNddPJp5 (а.с. 09-11). До договору від 15 грудня 2023 року № 76385161 надано паспорт споживчого кредиту, графік платежів, з якими [PERSON] ознайомився, підписавши аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора oVnVfrgY7z (а.с. 13-14). 22 травня 2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 01.02-14/24, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 28-39). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 01.02-93/24 від 22 травня 2024 року ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 31 402 гривні 50 копійок (а.с. 40). Згідно з наданим розрахунком заборгованості ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» заборгованість [PERSON] станом на 22 травня 2024 року становить 31 402 гривні 50 копійок (а.с. 25-27). ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідно до ч. 6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Приписами статей 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Вирішуючи даний спір, суд бере до уваги те, що позивачем до позовної заяви на підтвердження переходу до нього права вимоги за Договором позики № 76385161 від 15 грудня 2023 року надано копію Реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-14/24 від 22 травня 2024 року, а саме першу та останню сторінку вказаного Реєстру разом з засвідчувальним написом, що в цьому документі пронумеровано, прошито, скріплено 53 аркуша, разом з тим позивачем надано витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-93/24 від 22 травня 2024 року, тобто іншого договору, який не має жодного відношення до договору факторингу № 01.02-14/24 від 22 травня 2024 року. Крім того, матеріали позовної заяви не містять доказів переказу відповідачу грошових коштів у розмірі 7 900 гривень за договором позики № 76385161 від 15 грудня 2023 року. Ухвалу суду від 23 грудня 2025 року про витребування доказів, а саме належним чином завіреного витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-14/24 від 22 травня 2024 року позивачем не виконано. Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог та заперечень в цивільному процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять до предмету доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Враховуючи викладене, позивач не довів належними та допустимими доказами, що набув права вимоги на підставі Договору факторингу № 01.02-14/24 від 22 травня 2024 року до відповідача [PERSON] за Договором позики № 76385161 від 15 грудня 2023 року, а отже не має законних підстав вимагати від відповідача сплатити на його користь кредитну заборгованість. V. Розподіл судових витрат Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, тому понесені витрати позивачем по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed