Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Позивач [PERSON] подала до суду позов до [PERSON] (відповідач), в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 15 000 грн, починаючи з дати подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог щодо предмета спору покликається на те, що їхня дитина проживає з нею та зареєстрована за її адресою. Відповідач перебуває за кордоном з 20.02.2022 та не бере участі у забезпеченні дитини, добровільної фінансової допомоги не надає. Її витрати на дитини включають: оплату комунальних послуг, оплати, пов`язані зі школою, оплата шкільних екскурсій, виїздів та походів, оплата продуктів харчування, придбання сезонного одягу та взуття, оплата лікування та медикаментів, оплата таборів, оплата позашкільних занять. У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю з викладених у ньому мотивів. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоч повідомлений про дату, час і місце його проведення належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності не подав, правом на подання відзиву не скористався. Заяви та клопотання, подані учасниками справи. Позивачем подано заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю подачі додаткових доказів (а.с.23). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 04.12.2025 відмовлено у забезпеченні позову (а.с.11-12). Ухвалою від 08.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до відкритого судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.15-16). Ухвалою судового засідання від 12.01.2026 відкладено розгляд справи (а.с.24). Позиція суду. Суд, заслухавши пояснення позивача, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу позовних вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до свідоцтва про народження від 03.12.2025, виданого повторно, батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі (а.с.7). [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , про що свідчать відомості про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 03.12.2025 (а.с.8). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (батьком) обов`язку щодо утримання своєї дитини до досягнення нею повноліття. Норми права, які застосував суд. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України (далі СК України) та Закону України «Про охорону дитинства» (далі Закон №2402-III) Так, утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов`язком батьків (стаття 51 Конституції України та стаття 180 СК України) Відповідно до положень частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (частина 1 статті 182 СК України). Згідно з приписами частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини 1 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років (стаття 191 СК України). Крім цього, суд враховує норми статей 8, 11, 12 ЗУ «Про охорону дитинства» (26 квітня 2001 року № 2402-III), які передбачають право дітей на достатній життєвий рівень, рівність батьків у правах та обов`язках щодо дитини та права, обов`язки і відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини. Зважаючи на положення частини 2 статті 10 ЦПК України, суд також враховує норми статей 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Узагальнені фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю. Відповідач як батько належним чином не виконує обов`язок щодо утримання своєї дитини. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності підстав для часткового задоволення позову. Суд зазначає, що обов`язок щодо утримання та виховання дитини покладено на обох батьків і вони в рівній мірі зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] , а відповідач [PERSON] є його батьком і на нього покладено однаковий з [PERSON] обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення свого сина, тому суд доходить переконання про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] . Надавши оцінку аргументам позивача, суд зазначає, що визначений позивачем розмір аліментів на дитину (у твердій грошовій сумі 15 000,00 грн), який вона просить стягувати з відповідача щомісячно, з урахуванням встановлених судом обставин справи, є необґрунтованим, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у відповідача доходів, які б дозволяли йому сплачувати аліменти у зазначеному розмірі. Однак, водночас, суд зважає на вік відповідача, а також відсутність фактичних даних, які б вказували на незадовільний стан його здоров`я чи погане матеріальне становище, наявність у нього інших утриманців чи аліментних зобов`язань, тобто давали суду підстави дійти висновку про неспроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини. Визначаючи конкретний розмір аліментів у твердій грошовій сумі, суд зважає на законодавчо встановлені мінімальний гарантований та мінімальний рекомендований розміри аліментів на одну дитину як законодавчі орієнтири. При цьому враховує вік самого відповідача і відсутність фактичних даних неспороможності відповідача працювати та отримувати дохід, а, відтак, сплачувати аліменти. Також, суд зважає на вік дитини, її об`єктивні потреби та необхідність створення для дитини такого рівня життя, який був би достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Беручи до уваги реалістичні можливості сторін, баланс інтересів дитини та платника аліментів, а також дотримання рівності обов`язків батьків і законних прав дитини, суд визначає розмір аліментів у сумі 4 000,00 грн щомісячно, що узгоджується із законодавчо встановленими орієнтирами щодо розміру аліментів та має на меті забезпечення належного рівня матеріального утримання дитини. За наведених обставин, позов слід задовольнити частково. Розподіл між сторонами судових витрат. З огляду на вимоги статті 141 ЦПК України та пункту 3 частини 1 статті 5 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір підлягає покладенню на відповідача та стягненню з нього на користь держави. На підставі статей 150, 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial