Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

Позивач ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося в суд із позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором в сумі 33530,00 грн., вказавши в позові, що 24 травня 2021 року в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» [PERSON] подано заявку на отримання кредиту № 103263982. Відповідач уклав договір про споживчий кредит № 103263982 від 24 травня 2021 року із ТОВ «МІЛОАН» та на підставі платіжного документа відповідачу перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 7000 грн.. 14.09.2021 згідно умов Договору відступлення права вимоги №08Т ТОВ «МІЛОАН» відступлено право вимоги за кредитним договором №103263982 від 24 травня 2021 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідача. Згідно договору відступлення сума боргу перед позивачем становить 33530 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 7000 грн., заборгованість за відсотками становить 25200 грн., заборгованість за комісійними винагородами становить 1330 грн.. Просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 103263982 від 24 травня 2021 року в сумі 33530 грн., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,4 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. 26.01.2026 від представника відповідача [PERSON] адвоката Гушкан Альони Петрівни надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача заперечує проти позову ТОВ «Діджи Фінанс», просить задовольнити позовні вимоги частково. В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначає, що відповідач з 16 липня 2018 року і по 15 липня 2021 року (звільнений в запас), а згодом з 20 квітня 2022 року і по теперішній час (призваний по мобілізації) був і є військовослужбовцем, який брав та продовжує брати участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, а тому не підлягає стягненню з [PERSON] заборгованість за нарахованими відсотками, що складає 25200 грн.. Також, представник відповідача вказує, що за умовами договору позики та додаткових угод до цього договору сторонами погоджено строк кредитування по 23 червня 2021 року, тому після зазначеної дати, відсутнє право кредитора на нарахування процентів (відсотків) та комісї за надання кредиту. Крім того, вимога про стягнення комісії за користування позикою не ґрунтується на нормах чинного законодавства України і суперечить усталеній судовій практиці. Просить суд частково задовольнити позовні вимоги позивача, а саме заборгованость за позикою у розмірі 7000 грн, судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, витрат на правову допомогу у розмірі 2500,00 грн.. 28.01.2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив. В обґрунтування відповіді на відзив представник позивача зазначає, що у зв`язку з відсутністю відповідної інформації, кредитор мав усі законні підстави вважати, що Позичальник не належить до категорій осіб, щодо яких законодавством передбачені особливі умови виконання грошових зобов`язань у період проходження військової служби. Відтак кредитор правомірно здійснював нарахування процентів, комісій та інших передбачених договором платежів у загальному порядку. Щодо вимоги про стягнення комісії за користування позикою представник позивача зазначає, що Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. 03.02.2026 від представника відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості. У запереченні представника відповідача вказує, що кредитний договір був укладений сторонами із визначенням його змісту на основі стандартної форми, запропонованої відповідачем для будь-яких клієнтів-фізичних осіб, відповідач був позбавлений фактичної можливості вносити зміни до змісту кредитного договору, і при його укладені мав можливість погодитись лише на ті умови, які були запропоновані банком щодо істотних умов договору. Таким чином, відповідачу не було надано кредитором можливості внесені змін в п. 6.3 договору або виключити п. 6.3 з договору, а тому даний пункт є нікчемним і не породжує жодних правових наслідків. Також, представник відповідача повторно зауважив, що вимога щодо стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам є незаконною оскільки відповідач є військовослужбовцем, який брав та продовжує брати участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, а тому не підлягає стягненню з останнього заборгованість за нарахованими відсотками, що складає 25200 грн.. Крім того, представник відповідача вказує, що умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь- яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс» в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просить справу розглянути у відсутності їх представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте у запереченні на відповідь на відзив на позовну заяву представник відповідача адвокат Гушкан Альона Петрівна просить суд розглядати справу за без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що 24 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений Договір про споживчий кредит №103263982, згідно з умовами якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит, та сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом. Укладаючи кредитний договір, ТОВ «Мілоан» та [PERSON] вчинили дії, визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов Договору №103263982 від 24.05.2021 розмір кредиту становить 7000 грн., строк кредитування 30 днів, комісія за надання кредиту- 1330,00 грн., проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 2.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Факт перерахування кредитних коштів у розмірі 7000 грн. підтверджено довідкою ТОВ «Мілоан» від 24.05.2021 року. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №103263982 від 24.05.2021 року сума заборгованості [PERSON] становить 33530 грн., з яких: основний борг за кредитом становить - 7000 грн., залишок відсотків 25200 грн.. 14.09.2021 згідно умов Договору відступлення права вимоги №08Т ТОВ «МІЛОАН» відступлено право вимоги за кредитним договором № 103263982 від 24 травня 2021 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідача. Згідно договору відступлення сума боргу перед позивачем становить 33530 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 7000 грн., заборгованість за відсотками становить 25200 грн., заборгованість за комісійними винагородами становить 1330 грн.. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно- телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). За змістом ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Водночас, із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , відповідно довідки військової частини [NUMBER] №84 від 20 січня 2026 року, перебуває на військовій службі за призовом у військовій частині [NUMBER] військової частини [NUMBER] військової частини [NUMBER] та згідно посвідчення учасника бойових дій серії [NUMBER] від 13.04.2021 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій. Так, відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі №522/12270/15, від 11 грудня 2019 року у справі №521/7927/16-ц, від 14 травня 2021 року у справі №502/1438/18, від 24 лютого 2022 року у справі №591/4698/20, від 12 травня 2022 року у справі №336/512/18, від 18 січня 2023 року у справі №642/548/21. Застосування приписів пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи, яка несе відповідальність перед кредитодавцем, їх застосування є обов`язком суду та жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність кредитодавця щодо наявності в особи спеціального статусу. Положення пункту 15статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»не обмежують своє застосування виключно щодо позичальників за кредитними зобов`язаннями, поширюють свою дію на усі випадки нарахування санкцій та процентів за невиконання будь-яких зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, в тому числі банками. З огляду на вищезазначене, [PERSON] як військовослужбовець, підлягає звільненню від сплати заборгованості за відсотками за договором про споживчий кредит №103263982 від 24 травня 2021 року. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісією суд також зазначає наступне. Послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на споживчі потреби, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок узгоджується з викладеним висновком Верховного Суду України у постанові від 06.09.2017 по справі № 6-2071цс16, а також аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 №6-1746цс16, згідно якої зроблено висновок, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення винагороди, у тому числі за надання фінансового інструмента та за резервування ресурсів, а нарахування платежів за послуги, що супроводжують кредит за рахунок позивача є незаконним. Крім того, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1ст.1054 ЦК Україниє обов`язком банку, відповідно, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що підлягає сплаті позичальником. Так як надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам самої кредитної установи (банку), то такі дії не є послугами, що надаються клієнту-позичальнику (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2019 по справі за №520/2614/17). Враховуючи вказане, позовна вимога в частині стягнення з відповідача на користь позивача комісії у розмірі 1330 грн. задоволенню не підлягають. А тому, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково. Відповідно до вимог ч.3 ст.133, ч.2 ст.137, ст.141 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. В позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідача судові витрати: 2422,40 грн сплачений при подачі позову позивачем судовий збір та витрати на правничу допомогу 5000,00 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. представник позивача надав копії: договору про надання правничої допомоги № 01-05/05 від 05.05.2025, укладеного між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатом Кубрак О.О.; додаткову угоду №329 до Договору про надання правничої допомоги № 01-05/05 від 05.05.2025; акт прийому - передачі наданих послуг до договору №329 від 31.07.2025, згідно якого загальна вартість наданих послуг складає 5000,00 грн.. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 503,80 грн. (2422,40*20,8% = 503,80) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1040 грн. (5000*20,8%=1040 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial