Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРДЕБТ ПЛЮС", код за ЄДРПОУ 43212924 3 % річних в загальному розмірі 13 401,91 дол. США (тринадцять тисяч чотириста один дол. США 91 центів); стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРДЕБТ ПЛЮС", код за ЄДРПОУ 43212924 витрати по оплаті судового збору в розмірі 6 708,44 грн. Свій позов позивач мотивував тим, що 23 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №11396231000, відповідно до умов якого останньому був виданий кредит у сумі 49500,00 доларів США 00 цент, з кінцевим терміном повернення до 24 вересня 2018 року, зі сплатою 15,50% річних. З метою забезпечення виконання зобов`язання за вищевказаним Кредитним договором 23 вересня 2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та фізичною особою [PERSON] укладено договір поруки №230206, у відповідності до якого Поручитель зобов`язуються перед Кредитором відповідати за невиконання Позичальником усіх його зобов`язань перед Кредитором, що виникли з Кредитного договору №11396231000 від 23 вересня 2008 року. 08 грудня 2011року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого відбулося відступлення прав вимоги в тому числі і за Кредитним договором №11396231000 від 23 вересня 2008 року. У порушення умов кредитного договору, позичальник зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим у неї перед банком утворилася прострочена заборгованість. ПАТ «Дельта Банк» зверталося до Біляївського районного суду Одеської області з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 10 березня 2015 року по справі №496/5393/14-ц позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №11396231000 від 23.09.2008 року, що станом на 24.10.2014 року складає 90136,32 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 24.10.2014 року є еквівалентом 1167309, 33 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 616744,72 грн., заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом - 550564.62 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 3654 грн. 15.11.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги №2083/К. За цим Договором в порядку та на умовах, визначених ним, ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ДЕЛЬТА БАНК» відступило ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС" належні банку права вимоги до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених у додатку до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, договорами поруки та договорами застави (іпотеки), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Згідно вказаного договору, ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС" набуло право вимоги, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту №11396231000 від 23 вересня 2008 року з усіма забезпечувальними договорами. Таким чином, кредитора за кредитним договором №11396231000 від 23 вересня 2008 року було змінено з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС». Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 07.02.2022 року замінено первісного стягувана - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника- Товариство з обмеженою відповідальністю «УКДЕБТ ПЛЮС» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, виданого Біляївським районним судом Одеської області на виконання рішення Біляївського районного суду Одеської області від 10 березня 2015 року по цивільній справі № 496/5393/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 10 березня 2015 року по справі №496/5393/14-ц набрало законної сили, однак станом на сьогоднішній день боржником не виконано. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує та просить задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи, у разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, а тому суд, приймаючи до уваги згоду представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 23 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №11396231000, відповідно до умов якого останньому був виданий кредит у сумі 49500,00 доларів США 00 цент, з кінцевим терміном повернення до 24 вересня 2018 року, зі сплатою 15,50% річних. З метою забезпечення виконання зобов`язання за вищевказаним Кредитним договором 23 вересня 2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та фізичною особою [PERSON] укладено договір поруки №230206, у відповідності до якого Поручитель зобов`язуються перед Кредитором відповідати за невиконання Позичальником усіх його зобов`язань перед Кредитором, що виникли з Кредитного договору №11396231000 від 23 вересня 2008 року. 08 грудня 2011року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого відбулося відступлення прав вимоги в тому числі і за Кредитним договором №11396231000 від 23 вересня 2008 року. У порушення умов кредитного договору, позичальник зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим у неї перед банком утворилася прострочена заборгованість. ПАТ «Дельта Банк» зверталося до Біляївського районного суду Одеської області з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 10 березня 2015 року по справі №496/5393/14-ц позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №11396231000 від 23.09.2008 року, що станом на 24.10.2014 року складає 90136,32 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 24.10.2014 року є еквівалентом 1167309, 33 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 616744,72 грн., заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом - 550564.62 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 3654 грн. 15.11.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги №2083/К. За цим Договором в порядку та на умовах, визначених ним, ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» відступило ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС" належні банку права вимоги до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених у додатку до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, договорами поруки та договорами застави (іпотеки), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Згідно із вказаним договором, ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС" набуло право вимоги, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту №11396231000 від 23 вересня 2008 року з усіма забезпечувальними договорами. Таким чином, кредитора за кредитним договором 11396231000 від 23 вересня 2008 року було змінено з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС». 10.03.2015 року Біляївським районним судом Одеської області ухвалено рішення по справі №496/5393/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 07 лютого 2022 року замінено первісного стягувана - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника- Товариство з обмеженою відповідальністю «УКДЕБТ ПЛЮС» (код ЄДРПОУ: 43212924, місцезнаходження: пр-т С. Бандери, 28-А, м. Київ, 04073) у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, виданого Біляївським районним судом Одеської області на виконання рішення Біляївського районного суду Одеської області від 10 березня 2015 року по цивільній справі № 496/5393/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. За змістом положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2015 році зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за Кредитним договором не припинилися та тривають по сьогоднішній день. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц зробила висновок, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID- 19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. При цьому карантин на території України встановлено з 12 березня 2020 року (постанова Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (назва в редакції, чинній на дату прийняття) від 11 березня 2020 року № 211). Отже, вказаною нормою права встановлено, що строки, визначені цим пунктом Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України на час дії карантину продовжуються автоматично, відтак заява відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності до позовних вимог строк давності за яким продовжено згідно з імперативними приписами ЦК України не підлягає задоволенню. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Проте, відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Аналіз положень пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» та статей 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України свідчить про те, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. Також цим Законом Розділ «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Воєнний стан триває в Україні і на даний час. Відтак, суми, передбачені ст. 625 ЦК України нараховано позивачем за період з 15.11.2019 року по 23 лютого 2022 року в межах строків позовної давності. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у повному обсязі у межах заявлених вимог. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача в розмірі 6708,44 гривень.

Outcome: approved