Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

За позовом сторона позивача просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість у розмірі 25208 гривень 34 копійки за кредитним договором № 642727022 від 24 січня 2021 року, обґрунтовуючи у позові свою позицію тим, що відповідно до укладеного договору від наведеної дати відповідачем отримано кредитні кошти. Відповідач порушила зобов`язання за кредитним договором № 642727022 від 24 січня 2021 року і має прострочену заборгованість, яка станом на 25 червня 2025 року становить 25208 гривень 34 копійки. Ця заборгованість складається з: 6499 гривень 70 копійок заборгованість за тілом кредиту; 18708 гривень 64 копійки заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом. Відповідач [PERSON] , не погодившись з позовними вимогами, подала до суду через підсистему «Електронний суд» відзив на позовну заяву (а. с. 189-196), в якому зазначила наступне. Сторона відповідача визнає, що отримувала кредит у розмірі 6500 гривень у 2021 році. Однак, частина цієї суми була погашена (26.02.2021 року в розмірі 1221,00 грн зазначено в позивній заяві позивачем, але жодним чином не врахована при розрахунку заборгованості). Отже, до стягнення може підлягати лише фактично непогашена частина тіла кредиту. Щодо відсотків. Сума 18708 грн, заявлена позивачем як відсотки, є безпідставною та неспівмірною. Вона у кілька разів перевищує суму самого кредиту. Крім того, при визначенні правомірності нарахувань слід враховувати норми Закону України «Про споживче кредитування» (зокрема ст. 21), які обмежують розмір неустойки, пені та штрафів: сукупна сума таких санкцій не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за кредитом, а денна процентна ставка пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ. Судова практика Верховного Суду (огляди за 20222024 рр.) підтверджує: умови договорів, які встановлюють надмірні пені, штрафи чи інші санкції, визнаються такими, що суперечать вимогам закону та принципам добросовісності. Тому відповідач просить суд зобов`язати позивача надати детальний письмовий розрахунок заборгованості з обґрунтуванням підстав нарахування кожного виду платежу. У разі виявлення невідповідності розрахунку зазначеним нормам Закону «Про споживче кредитування» відхилити відповідну частину вимог. Щодо витрат на послуги адвоката. Позивач просить стягнути з відповідача 7000 грн витрат на правову допомогу. Відповідач вважає ці витрати завищеними та неспівмірними з предметом спору. Ч. 3 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що суд має право зменшити суму витрат на правничу допомогу, якщо вона є явно надмірною або не підтверджена належними доказами. Практика Верховного Суду неодноразово підтверджувала, що компенсація витрат на адвоката має бути співмірною та документально підтвердженою (договір з адвокатом, акти виконаних робіт, платіжні документи). Відповідач через це просить суд зобов`язати позивача надати договір про надання правової допомоги, акти виконаних робіт та квитанції або інші підтвердження фактичних витрат. У разі їх відсутності або при виявленні невідповідності відмовити у задоволенні вимоги щодо повного стягнення 7000 грн або зменшити її до розміру, який суд вважатиме співмірним. Щодо позовної давності. Відповідно до ст. 256, 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність становить три роки. Ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України встановлює, що сплив позовної давності є підставою для відмови в позові, якщо про це заявлено стороною у спорі. Законом №4434-IX (набрав чинності 04.09.2025) скасовано норму, що зупиняла перебіг позовної давності під час воєнного стану, тому з цієї дати перебіг строків відновлено у звичайному порядку. Прошу суд, врахувавши реальні дати виникнення заборгованості та періоди, коли строки могли бути зупинені, встановити чи сплинула позовна давність та у разі її спливу відмовити у задоволенні вимог у цій частині. Щодо спроби домовитися з позивачем про добровільне погашення заборгованості. 12 серпня 2025 року, отримавши документи на пошті, від позивача, відповідач в добровільному порядку пропонувала добровільне врегулювання боргу, а позивач в свою чергу вимагав сплатити всю суму разом з витратами на адвоката без рішення суду. Отже, вимоги позивача, на переконання відповідача, у частині стягнення 18708 гривень 64 копійки процентів та 7000 гривень витрат на адвоката, а також вимоги, за якими позовна давність сплинула, є необґрунтованими. Відповідач визнає лише наявність зобов`язань у розмірі фактично отриманого кредиту (тіла кредиту), але не погоджується з розрахунком заборгованості, поданим позивачем. Також відповідач зауважує, що вона добровільно мала наміри закрити питання кредитної заборгованості. Представник позивача за довіреністю Хлопкова Марія Сергіївна подала до суду відповідь на відзив (а. с. 197-205), за змістом якої позов просила задовольнити у повному обсязі та зазначила про те, що відповідач здійснював оплату за тілом у сумі0,30 грн, а решта сплат відбувались за відсотками, при цьому сума платежубула недостатньою для сплати тіла боргу. Зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору та його зобов`язань заним і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за кредитним договором.Аналогічної позиції притримується Верховний Суд в пункті 76 постанови ВеликоїПалати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17 та від 23 грудня 2020 року по справі 127/23910/14-ц, а саме судом зазначено: не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу або суми санкцій є тією, яка свідчить про визнання боргу. Також підготовлені розрахунки не суперечать один одному та узгоджується з іншими доказами у справі, зокрема із витягами Реєстру прав вимоги №131 від 27.04.2021 до договору факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018, Реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 до Договору факторингу 05/0820-01 від 05.08.2020 та Реєстру боржників від 04.05.2025 до Договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.05.2025. Відповідачем не надано власного розрахунку заборгованості, а також доказів, які б підтверджують повернення позичальником кредиту у повному розмірі та в строки, передбачені кредитним договором, зокрема, доказів, що спростовують правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості. Відповідно до п. п. 1.1. за кредитним договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит на суму 6500 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Отже, відповідач зобов`язана сплатити нараховані проценти. Немає жодних підстав стосовно того, щоб відповідач могла сплатити лишезаборгованість за тілом кредиту, так як законодавство про споживче кредитування та щодо воєнного стану передбачає, що звільнення від сплати за користування відсотків діє лише на тих, хто захищає незалежність країни, безпосередньо бере участь в АТО/ООС тощо, а також щодо їхніх дружин/чоловіків. Відповідачем не було надано доказів на підтвердження таких підстав звільнення від сплати відсотків. Законодавець під час дії карантину та воєнного стану зупиняв перебіг позовної давності. Позивач дотримався її строків та реалізує своє право на справедливийсуд відповідно до Конституції України. Таким чином, позовна давність щодо повернення коштів на момент подачі позовної заяви не закінчилася. Позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу, які є співмірними. До позовної заяви долучено свідоцтво адвоката Тараненко А. І., довіреність надана ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», договір про надання правничої допомоги, додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги, акт прийому-передачі виконаних робіт. Отже, розмір понесених позивачем в цьому аспекті витрат є доведеним (а.с. 197 205). Представник позивача Сокира Вікторія Вікторівна у судовому засіданні в режимі відеоконференції позов підтримала повністю та пояснила, що, на її переконання немає жодних правових підстав для врахування аргументів відповідача, натомість на доводах відповідача, викладених у відповіді на відзив, вона наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, була належним чином повідомлена про дату та час судового засідання, подала через підсистему «Електронний суд» заяву про розгляд справи за її відсутності, де, поряд з іншим, зазначила, що поданий відзив вона підтримує повністю (а. с. 232). Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов має бути задоволений повністю через те, що між представниками сторони позивача (первісним кредитором, товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА») та відповідачем виникли зобов`язання, які підтверджуються даними копії договору № 642727022 від 24 січня 2021 року ( електронний файл «3. Кредитний договір.pdf»), згідно якого кредитодавець зобов`язався надати грошові кошти (кредит) позичальникові (відповідачеві) у розмірі та на умовах, встановлених договором. Відповідач не виконала умови вказаного договору, порушивши умови, на яких базуються договірні зобов`язання сторін (п. п. 1.1. договору № 642727022 від 24 січня 2021 року (електронний файл ««3. Кредитний договір.pdf»)), своєчасно не повернувши за договором кошти, внаслідок чого на підставі ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України відповідачем має бути погашений повністю залишок заборгованостей за вказаним договором, адже заявлена позивачем до стягнення остаточна сума боргу за договором, яка складає 25208 гривень 34 копійки, достатньою мірою доводиться наданими позивачем матеріалами щодо розрахунків (електронні файли: «23. Розрахунок заборгованості ТОВ ТАЛІОН ПЛЮС.pdf»; «22. Розрахунок заборгованості Первісного кредитора.pdf»). Позивач набув право вимагати повернення відповідачем коштів за згаданим кредитним договором, адже в кінцевому підсумку саме він отримав таке право, зважаючи на умови договорів факторингу з додатковими угодами та додатками до них (електронні файли «19. Витяг з Реєстру Боржників до ДФ 3.pdf»; «18. ДФ 3.pdf»; «17. ПІ щодо фінансування по Реєстру прав вимоги до ДФ 2.pdf»; «16. Витяг з Реєстру прав вимоги до ДФ 2.pdf»; «15. ДФ 2 з ДУ.pdf» «14. Акт звірки та Протокол узгодження.pdf»; «13. Витяг з Реєстру прав вимоги до ДФ 1.pdf»; «12. ДФ 1 з ДУ.pdf»). У відповідності до положень ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника), а отже, отримання права вимоги позивачем у даній справі загалом не суперечить матеріальному закону. Оскільки позов підлягає повному задоволенню, відповідно до вимог ст. ст. 137, 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд убачає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним при подачі позову судовий збір в розмірі 2422 гривні 40 копійок (платіжна інструкція на а. с. 1) та всі заявлені за позовом пов`язані з розглядом справи судові витрати позивача, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 гривень 00 копійок (копії договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025 (електронний файл «25. Договір ПД.pdf»); копії додаткової угоди № 257700553958 до договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025 (електронні файл «26. Додаткова угода до договору ПД.pdf»); копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4956 щодо Тараненка Артема Ігоровича (електронний файл «28. Свідоцтво адвоката.pdf»); копії довіреності на представництво в судах України (електронні файл «29. Довіреність адвоката.pdf»); копії акту прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025 (електронний файл «27. Акт прийому_передачі наданих послуг.pdf»), оскільки суд констатує, що такі витрати по справі доведені належним чином. Ухвалюючи рішення на користь позивача, суд не знаходить правових підстав для врахування доводів відзиву відповідача та її заяви про розгляд справи за відсутності, де нею підтримується відзив, позаяк вони в повному обсязі спростовуються переліченими вище наданими позивачем суду даними доказів в їх сукупності. Крім того, суд констатує, що контррозрахунків відповідачем щодо заявлених сум процентів за кредитним договором та витрат на професійну правничу допомогу суду не надано, позовна давність щодо позовних вимог за аргументами відповідача не може бути застосована, враховуючи слушні твердження відповіді на відзив (а.с. 197 205), наполягати на сплаті заборгованості в повному обсязі незалежно від результатів досудового врегулювання спору є правом позивача, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved