Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до Шахтарського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Луганської міської ради про визнання права власності на житло. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначили, що вони мають у власності квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , належить їм на підставі договору купівлі-продажу від 27.01.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Луганської області Лєвцовим Г.В. за №61, зареєстрованого міським комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації Луганської міської ради у реєстровій книзі №800 за реєстровим № 55785 від 08.02.2000 року. Згідно договору купівлі-продажу їх прізвище на російській зазначено « [PERSON] » та « [PERSON] », тобто з подвоєнням букви «п», що є невірним перекладом їх прізвища з російської на українську мову, так як згідно їх паспортів громадян України, їх прізвища зазначені як « [PERSON] » та « [PERSON] » відповідно. [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » після укладення шлюбу, що підтверджується копією свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 11.08.2007 року. 28.07.2011 року міським комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації м. Луганська було виготовлено новий технічний паспорт на квартири [ADDRESS] , у зв`язку з переплануванням та переобладнанням квартири. Відповідно до технічного паспорта квартира [ADDRESS] , має загальну площу 73,0 кв.м., та складається з двох окремих і однієї прохідної житлових кімнат площею 46,40 кв.м., коридорів загальною площею 6,50 кв.м., кухні площею 9,1 кв.м. та окремого санвузла загальною площею 3,3 кв.м. (вбиральня 1,0 кв.м.; ванна кімната 2,3 кв.м.). Дві житлові кімнати оснащені балконом площею 2,6 кв.м. та лоджією площею 5,10 кв.м. 06.09.2011 року вони та [PERSON] звернулись до виконавчого комітету Луганської міської ради із заявою про надання дозволу на перепланування та переобладнання квартири [ADDRESS] , згідно проекту на перепланування квартири розробленого ПП «Свєтличний» (код ЄДРПОУ 34525192) від 01.09.2011 року. За результатами розгляду заяви виконавчим комітетом Луганської міської ради було прийнято рішення № 287/27 від 19.09.2011 року про надання дозволу на перепланування та переобладнання квартири [ADDRESS] . Також даним рішенням підтверджується те, що право власності їх та [PERSON] на вищевказану квартиру зареєстровано міським комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації м. Луганськ, про що 29.08.2011 року до електронного Реєстру прав власності на нерухоме майно внесений запис за реєстраційним № 34493364. Однак, згідно витягу про державну реєстрацію прав № 31109283 від 29.08.2011 року міським комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації м. Луганськ внесено відомості про право власності на [ADDRESS] , лише відносно [PERSON] , в розміри 1/3 частки у спільній частковій власності, у зв`язку із зміною прізвища. 15.04.2024 року вони звернулись до Державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Вінницької міської ради Вінницької області із заявою про реєстрацію прав власності на квартиру [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 27 січня 2000 року посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Луганської області Лєвцовим Г.В. за № 61, зареєстрованого міським комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації Луганської міської ради у реєстровій книзі № 800 за реєстровим № 55785 від 08.02.2000 року. За результатами розгляду вищевказаної заяви державним реєстратором прав на нерухоме майно прийнято рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 72835940 від 26.04.2024 року. Рішення про відмову мотивоване тим, що заявником не подано а державним реєстратором не отримано у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року. Додатково було направлено адвокатський запит до Луганської обласної військової адміністрації за № 25/92 від 26.05.2025, щодо збереження паперових або електронних (оцифрованих) архівів документів обліку та інвентаризації нерухомості Міського комунального підприємства бюро технічної інвентаризації Луганської міської ради. Луганська обласна військова адміністрація надала відповідь за № 4/01.01-13-2779 від 02.06.2025 року, з якої встановлено що міське комунальне підприємство бюро технічної інвентаризації, власником якого є територіальна громада м. Луганськ, в особі Луганської міської ради, не відновило своєї діяльності на підконтрольній території України, архівні матеріали залишились на тимчасово окупованій території. Таким чином, надати відомості про зареєстровані речові права на квартиру [ADDRESS] , немає можливості. Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 25.02.2025 № 376 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» встановлено, що вся територія Луганського району ( [NUMBER] ), у тому числі місто Луганськ, тимчасово окупована з 07.04.2014 року, а отже будь-якої можливості отримати відомості про зареєстровані речові права на вищевказану квартиру у них немає. У зв`язку з чим, єдиним способом захисту їх майнових прав є звернення до суду з позовною заявою про визнання права власності, оскільки таке право не визнається державним реєстратором прав на нерухоме майно. Враховуючи вищевикладене, позивачі просять суд визнати за ними право власності по 1/3 частці на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 73,0 кв.м., житловою площею 46,40 кв.м., належну їм на підставі договору купівлі-продажу від 27.01.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Луганської області Лєвцовим Г.В. за № 61, зареєстрованого міським комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації Луганської міської ради у реєстровій книзі № 800 за реєстровим №55785 від 08.02.2000 року. У судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] та їх представник адвокат Лимар Андрій Вікторович не з`явились, адвокат Лимар А.В. надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачів, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Представник відповідача Луганської міської ради Луганської області у судові засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини. Як встановлено судом, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири, який посвідчений 27.01.2000 року приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Луганської області Лєвцовим Г.В. за реєстровим номером 61, який зареєстрований міським комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації Луганської міської ради у книзі №800, за реєстровим номером 55785. 11.08.2007 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , яке видане Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис №701), та змінила прізвище на [PERSON] . Згідно копії витягу №31109283 від 29.08.2011 року, [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина квартири [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Луганської міської ради Луганської області №287/27 від 19.09.2011 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було надано дозвіл на перепланування та переобладнання квартири [ADDRESS] , яка належить останнім на праві спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 27.01.2000 року зареєстрованого в реєстрі за №61. Право власності на зазначену квартиру було зареєстроване міським комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації міста Луганська, про що 29.08.2011 року до електронного Реєстру прав власності на нерухоме майно внесений запис за реєстраційним №34493364 (номер запису 55785 в книзі 800). Відповідно до копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , який виданий міським комунальним підприємством Бюро технічної інвентаризації, власниками вищезазначеної квартири зазначені: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами), з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває донині. З квітня 2014 року територія міста Луганська тимчасово окупована. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є внутрішньо переміщеними особами, які перемістилась з міста Луганська у місто Вінниця, та фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . 15.04.2024 року, позивач [PERSON] звернулась до Державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Вінницької міської ради Вінницької області з заявою про реєстрацію прав власності на спірну квартиру. Рішенням реєстратора від 26.04.2024 року за №72835940 у проведенні реєстраційних дій їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю інформації, яка підтверджує факт набуття [PERSON] та [PERSON] права власності на квартиру та здійснити державну реєстрацію права власності. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Як зазначено у постановах Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі №127/28130/20, від 02 листопада 2022 року у справі №686/27167/21, при дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Відповідно до статті 1 Конституції України Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є з цілісною і недоторканною (стаття 2 Конституції України). Згідно зі статтею 2 Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон № 1207-VII) цей Закон визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Відповідно до статті 2 Закон № 1207-VII, датою початку тимчасової окупації окремих територій України є 19 лютого 2014 року. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими починаючи з 07 квітня 2014 року. Згідно зі статтею 9 Закону № 1207-VII державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. Згідно з частиною четвертою, п`ятою статті 11 Закону № 1207-VII набуття та припинення права власності на нерухоме майно, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, здійснюється відповідно до законодавства України за межами тимчасово окупованої території. У разі неможливості здійснення державним реєстратором повноважень щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на тимчасово окупованій території орган державної реєстрації визначається Кабінетом Міністрів України. Як встановлено судом, квартира [ADDRESS] , як нерухоме майно знаходиться на території Луганської області, яка від 07 квітня 2014 року є тимчасово окупованою територією. Як підтверджується матеріалами справи квартира [ADDRESS] , належить позивачам на підставі договору купівлі-продажу квартири від 27.01.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Луганської області Лєвцовим Г.В. та зареєстрованого в реєстрі за №61. Право власності на вказану квартиру зареєстроване у міському комунальному підприємстві бюро технічної інвентаризації міста Луганська, реєстраційний номер 34493364, про що зроблено запис №55785 у книзі 800. Згідно з частиною першою статті 182 ЦК України та статей 4, 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та інші права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до наказу Міністерства юстиції України «Про врегулювання відносин, пов`язаних з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, що розташоване на тимчасово окупованій території України» від 28 березня 2016 року № 898/5 (далі - Наказ № 898/5) у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація права власності та інших речових прав на нерухоме майно, що розташоване в межах тимчасово окупованої території Донецької та Луганської областей, проводиться незалежно від місцезнаходження такого майна; ведення реєстраційних справ у паперовій формі щодо нерухомого майна, що розташоване в межах тимчасово окупованої території Донецької та Луганської областей, забезпечує Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків). Отже, право власності на квартиру, як об`єкта нерухомого майна, що знаходиться в м. Луганськ, яка є тимчасово окупованою територією України, підлягає державній реєстрації за межами тимчасово окупованої території Луганської області відповідно до законодавства України з дотриманням вимог статей 182, 657 ЦК України, а також статей 4, 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з урахуванням положення Наказу № 898/5. З копії рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №72835940 від 26.04.2004 року, який міститься в матеріалах справи, вбачається, що державним реєстратором не отримано протягом 30 робочих днів на запит документів та/або інформації, необхідної для державної реєстрації прав. Суд зазначає, що згідно пункту 3 частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може гуртуватися на припущеннях. Як встановлено судом, та підтверджено матеріалами справи, позивачам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 27.01.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Луганської області Лєвцовим Г.В. та зареєстрованого в реєстрі за №61. Право власності на вказану квартиру зареєстроване у міському комунальному підприємстві бюро технічної інвентаризації міста Луганська, реєстраційний номер 34493364, про що зроблено запис №55785 у книзі 800. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України. Оскільки позивачі не просять стягнути з відповідача на їх користь судові витрати, то останній слід залишити за позивачем по справі [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved