Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

05 лютого 2026 року до суду через систему "Електронний суд" надійшла заява представника позивача [PERSON] адвоката Мунтяну Ігоря Івановича про ухвалення додаткового рішення суду у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу. В обґрунтування заяви представник позивача посилається на те, що в провадженні Великобагачанського районного суду Полтавської області знаходиться цивільна справа № 541/3721/25 за позовною заявою [PERSON] до Фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу. При поданні позовної заяви позивач заявив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи в розмірі 12000,00 грн., що становлять витрати на професійну правничу допомогу. Фактичний розмір оплати за надані послуги професійної правничої допомоги в рамках розгляду справи № 541/3721/25 в суді першої інстанції становить 12000,00 грн., що підтверджується договором про надання правничої допомоги № 72113259 та актом наданих послуг до договору про надання правничої допомоги № 72113259. При ухваленні рішення по справі № 541/3721/25 не було вирішено питання щодо стягнення з позивача судових витрат понесених відповідачем на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 10.02.2026 року заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу призначено до розгляду (а.с. 98). Сторони в судове засідання не викликалися. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заяву про ухвалення додаткового рішення, надані докази понесених витрат на правову допомогу, вважає, що у справі необхідно постановити додаткове рішення, виходячи з наступного. 02 лютого 2026 року Великобагачанським районним судом Полтавської області було ухвалено рішення по цивільній справі № 541/3721/25 за позовною заявою [PERSON] до Фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу, яким позовні вимоги позивача задоволено (а.с. 89, 99-102). Питання щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішувалося. Відповідно до ордеру про надання правничої допомоги від 19.09.2025 (зворотній а.с. 10), адвокат Мунтяну Ігор Іванович на підставі договору про надання правничої допомоги № 72113259 від 29.08.2025 (а.с. 95) представляє інтереси позивача [PERSON] . В акті наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги № 72113259 від 29 серпня 2025 наведено перелік наданих позивачу [PERSON] послуг, вартості робіт на загальну суму 12000,00 гривень (зворотній а.с. 95). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що оскільки позовні вимоги позивача задоволено, витрати які поніс позивач на професійну правничу допомогу, підлягають стягненню з відповідача на його користь. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19). Враховуючи дотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, а саме, оскільки розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, суд вважає заявлену суму витрат обґрунтованою, у зв`язку із чим задовольняє заяву в повному обсязі. Відповідно до стаття 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ст. 1 Закону України ''Про адвокатуру та адвокату діяльність'' договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст. 30 Закону України ''Про адвокатуру та адвокатську діяльність'' гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Невичерпний перелік видів адвокатської діяльності наведений у ст. 19 цього ж закону, серед яких, у тому числі: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Суд зазначає, що позивач не є фаховим юристом, а справа не є явно нескладною та малозначною, що не дозволяло позивачу самостійно представляти власні інтереси у суді. Підстави для застосування ч. 5 ст. 137 ЦПК України матеріали справи не містять. Підсумовуючи викладене, суд встановив наявність підстав для ухвалення додаткового судового рішення, які передбачені ст. 270 ЦПК України. Відтак, заява про ухвалення додаткового судового рішення підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved