Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

У листопаді 2025 року представник позивача ТОВ "Фінансова компанія «Гелексі» звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON] , згідно якого просив стягнути заборгованість за договором про надання коштів у позику № 204829 (далі договір позики) у сумі 25249,50 грн, а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 28.12.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Гелексі» та [PERSON] укладено Договір позики № 204829, за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 5000 грн. зі сплатою процентів у розмірі 0,01% в день від поточного залишку позики, та комісії, що складає 1,5% в день від початкового розміру позики відповідно, строк повернення позики 26.01.2021. Ухвалою від 19.11.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника товариства, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем проживання та шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України. Клопотання про відкладення судового засідання на адресу суду не надходило. Таким чином, оскільки відповідач належним чином повідомлена про розгляд цивільної справи, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подала, суд зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, згідно ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши викладені у заяві по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 28.12.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Гелексі» та [PERSON] було укладено договір позики № 204829 за умовами якого позичальник отримала позику в розмірі 5000 грн та зобов`язалася її повернути до 26.01.2021, зі сплатою процентів у розмірі 0,01% в день від поточного залишку позики, комісії складає 1,5% в день від початкового розміру позики відповідно. Дата надання позики:28.12.2020, у матеріалах справи відсутні відомості щодо продовження строку дії договору. Згідно із графіком платежів до договору позики № 204829 від 28.12.2020 сума позики 5000 грн, проценти за користування позикою 14,50, комісійна винагорода за користування позикою 2175 грн, пеня - 0 грн, термін платежу 26.01.2021, заборгованість за договором позики усього 7189,50 грн. Відповідно розрахунків позивача, [PERSON] має заборгованість в розмірі 25249,50 грн, яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу 5000 грн, заборгованості за процентами та комісійною винагородою 20249,50 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: - припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; - зміна умов зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Проаналізувавши докази по даній справі, суд вважає, що не виконання відповідачем умов кредитного договору порушило право позивача на повернення кредитних коштів, яке підлягає захисту, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту по кредитному договору № 204829 від 28.12.2020 в сумі 5000 грн. Заявляючи вимогу про стягнення відсотків у сумі 20249,50 грн позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Гелексі» обрахувало їх станом на 25.05.2021. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Такий висновок міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне застосувати вказаний правовий висновок Верховного Суду і до правовідносин, що склались по зазначеному кредитному договору. Як встановлено з матеріалів справи, строк кредитування був погоджений сторонами та становив на 30 днів з 28.12.2020 (дата надання позики) по 26.01.2021 (дата повернення позики (останній день). Доказів того, що позичальник в подальшому після 26.01.2021 ініціювала продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Таким чином, відповідно до умов договору, відсоткова ставка за користування позикою становить 0,01% в день від поточного залишку позики, та комісії, що складає 1,5% в день від початкового розміру позики. Здійснюючи розрахунок заборгованості за кредитним договором суд виходить з того, що у період з 28.12.2020 по 26.01.2021 розмір нарахованих процентів та комісії, які мала сплачувати відповідач, становить 14,50 грн та 2175,00 грн відповідно. Отже, за кредитним договором підлягає стягненню загальна сума у розмірі 7189,50 грн, яка складається з: тіла кредиту - 5000 грн; заборгованості за процентами та комісійною винагородою - 2189,50 грн. Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що наявні в матеріалах справи документи, надані стороною позивача не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн., адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Отже з урахуванням критеріїв розумності, обґрунтованості та справедливості, суд вважає, що зазначена представником позивача сума гонорару є неспівмірною зі складністю справи. Так, ця справа є малозначною, розглядалась у спрощеному позовному провадженні, позовна заява є типовою. За таких обставин, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог: 7189,50 /25249,50 х 100 = 28,47% або 689,65 грн. (2422,40х 28,47 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial