Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис строком на 6 місяців, а саме: заборонити перебування [PERSON] у місці спільного проживанняза адресою: [ADDRESS] ; заборонити наближатися [PERSON] на 300 метрів до місця її проживання за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] спілкуватися зі нею, [PERSON] , протягом дії обмежувального припису. Свої вимоги мотивує тим, що її чоловік, [PERSON] , щодо неї систематично вчиняє домашнє насильство. З 01.01.2025 року по даний час вона вісім разів зверталася до поліції із заявою про притягнення його до адміністративної відповідальності. Згідно інформаційно-комунікаційної системи Інформаційний портал Національної поліції України [PERSON] з 10.02.2025 року перебуває на профілактичному обліку в категорії «КРИВДНИК» у Рівненському районному управлінні поліції ГУНП в Рівненській області (копію відповіді додає). У зв`язку із тим, що [PERSON] продовжує вчиняти насильство в присутності малолітніх дітей, не пускає її до квартири, кричить, обзиває нецензурними словами, погрожує фізичною розправою, чим завдає моральних страждань та шкоди психічному здоров`ю як їй, так і дітям, вона змушена звертатися до суду із заявою про видачу обмежувального припису. 28 лютого 2025 року [PERSON] вчинив домашнє насильство і як наслідок - постановою Рівненського міського суду його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (копію постанови додає). 29 грудня 2025 року [PERSON] повторно вчинив домашнє насильство і знову, постановою Рівненського міського суду, його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП (копію постанови додає). В судовому засіданні заявник [PERSON] та представник заявника [PERSON] підтримали заяву у повному обсязі, просили суд її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України.. Заінтересована особа Рівненське районне управління поліції ГУНП в Рівненській області в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час, дату та місце розгляду справи в порядку ст. 128 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 19 лютого 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: [PERSON] , Рівненське районне управління поліції ГУНП в Рівненській області про видачу обмежувального припису. Призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження на 23 лютого 2026 року в приміщенні Рівненського міського суду (м.Рівне, вул. Шкільна, 1). Заслухавши заявника, представника заявника, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Як встановлено судом із заяви [PERSON] сторони перебувають у зареєстрованому шлюб із 11 березня 2021 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), 11 березня 2021 року, актовий запис №348. Як вказує заявниця, її чоловік [PERSON] вчиняє домашнє насильство в присутності малолітніх дітей, не пускає її до квартири, кричить, обзиває нецензурними словами, погрожує фізичною розправою, чим завдає моральних страждань та шкоди психічному здоров`ю їй, так і дітям. . За період спільного проживання у них народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів), [INFO] ;- син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 16.06.2023 року, актовий запис №1022. Відповідно до копії постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 28 лютого 2025 року [PERSON] , [INFO] притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що полягало в тому, що останній 10 лютого 2025 року15 год. 30 хв. за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного та економічного характеру відносно дружини [PERSON] , а саме не впускав у квартиру, кричав, обзивав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим завдав душевних страждань, погіршення емоційного стану, чим було завдано шкоди психічному здоров`ю потерпілої. Згідно копії постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 06 січня 2026 року [PERSON] , [INFO] притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпА, що полягало в тому, що [PERSON] , будучи протягом року підданим адміністративному стягненню за ст. 173-2 КУпАП, повторно 29 грудня 2025 року близько 16 год. 40 хв. за місцем проживання [ADDRESS] , вчинив відносно своєї дружини [PERSON] домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме ображав нецензурними словами, погрожував, принижував та штовхав, чим завдав шкоду фізичному та психологічному здоров`ю потерпілої. Із наданої заявником копії інформації Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області НП України від 05.02.2026 року № 210446-2026, повідомили, що згідно облікових записів інформаційно-комунікаційної системи Інформаційний портал Національної поліції України в інформаційній підсистеми «Єдиний облік» (Журнал ЄО) Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області за вказаними даними у період із 01.01.2025 по даний час зареєстровано 8 (вісім) звернень про вчинення домашнього насильства [PERSON] , заявником у яких була [PERSON] . Одночасно, згідно інформаційно-комунікаційної системи Інформаційний портал Національної поліції [PERSON] , перебуває на профілактичному обліку в категорії «кривдник» Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області з 10.02.2025. Таким чином, діяння [PERSON] порушують права на життя в безпечному середовищі для заявниці, та є і надалі великий ризик продовження. Питання видачі обмежувального припису регулюється Цивільним процесуальним Кодексом України та Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Пунктом 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису (ч.1 ст.350-3 ЦПК України). Згідно з п.п. 3, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають постраждала особа або її представник. Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 зазначено, що, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких колишнє подружжя. Необхідною умовою для застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що підлягає доказуванню. Частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 76, ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідженими судом доказами підтверджено вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно [PERSON] . Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, не надав доказів на спростування доводів заявника. Приймаючи до уваги пояснення заявника, представника заявника, письмові докази, суд дійшов висновку про наявність обставин, які входять до предмету доказування у даній справі та доведеності факту вчинення [PERSON] насильства щодо [PERSON] . Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини. При здійсненні насильства в сім`ї відбувається порушення прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства. Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства. Крім того, сам факт неодноразового звернення заявника до відділу поліції, з підстав вчинення відносно неї [PERSON] домашнього насильства, притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, свідчать про наявність тривалого конфлікту між заявником та [PERSON] та підтверджують факт того, що останній вчиняє по відношенню до заявника домашнє насильство, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Враховуючи надані докази, з огляду на встановлені судом обставини, заявник, як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тому суд доходить висновку про обґрунтованість заяви. Суд вважає, що існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього психологічного та фізичного насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту [PERSON] необхідно застосувати обмежувальний припис щодо [PERSON] строком на 6 місяців, яким визначити тимчасові обмеження його прав. При цьому, для цілей, зазначених у вказаному вище Законі, з урахуванням обставин даної справи, на думку суду, необхідним є встановлення обмежень та заборон [PERSON] строком на шість місяців. Відтак, враховуючи принцип пропорційності, відповідність вимог заявника щодо застосування заходів тимчасового обмеження прав кривдника частині другій статті 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», суд вважає, що вимоги заяви про видачу обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав підлягають задоволенню. Згідно з ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. За правилами ч. 3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved