Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 9 077, 36 грн. страхового відшкодування. Посилається в позові на те, що 07 червня 2024 року між ПАТ «НАСК «Оранта» та відповідачем був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ 5567764, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність як водія забезпеченого транспортного засобу КІА, д.н. [NUMBER] . 06 березня 2025 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням відповідача, та автомобіля Сіат, д.н. [NUMBER] . Відповідно до Ремонтної калькуляції №25-33-178 від 19 червня 2025 року, Страхового акту №ОЦВ-25-33-17886/1 від 01 липня 2025 року, платіжною інструкцією №38449 від 01 липня 2025 рокубула здійснена виплата стразового відшкодування потерпілій особі в ДТП [PERSON] в сумі 9 077, 36 грн. Постановою Сквирського районного суду м. Києва Київської обл. винним у дорожньо-транспортній пригоді визнаний відповідач. Крім того, відповідно до постанови суду відповідач самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. З огляду на це, просить задовольнити позов. Позов був зареєстрований судом 30 жовтня 2025 року після надходження за підсудністю із Сквирського районного суду Київської обл.та відповідно до статті 33 ЦПК України було визначено склад суду. Ухвалою суду від 03 листопада 2025 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками. Документи, що направлялися судом на адресу відповідача, повернулися до суду без вручення в зв`язку з відсутністю адресата. Відповідно до статті 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно з частиною 9 статті 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Велика Палата Верховного Суду в пунктах 78 -82 постанови від 08 червня 2022 року в справі № 2-591/11 (провадження № 14-31цс21) зазначила, зокрема, що необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права). Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. За таких підстав суд вважає за необхідне в порядку аналогії закону застосувати норми статей 128 ЦПК України. Відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Виходячи з цього, суд вважає відповідача обізнаним про наявність спору в провадженні суду та його предмет. Станом на день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. З урахуванням цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Судом встановлено, що 07 червня 2024 року між ПАТ`НАСК`Оранта» та відповідачем був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ 5567764, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність як водія забезпеченого транспортного засобу КІА, д.н. [NUMBER] . 06 березня 2025 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням відповідача, та автомобіля Сіат, д.н. [NUMBER] . Постановою Сквирського районного суду м. Києва Київської обл. від 06 травня 2025 року винним у дорожньо-транспортній пригоді визнаний відповідач та притягнутий до адміністративної відповідальності за статтями 124, 122-4 КУпАП. За змістом постанови після вчинення дорожньо-транспортної пригоди відповідач самовільно залишив місце ДТП. На виконання умов укладеного з відповідачем договору за даним страховим випадком потерпілій особі в ДТП було виплачено страхове відшкодування в розмірі 9 077, 36 грн. ( а.с.7 - 22 ) Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Такими чином, вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді та залишення ним місця ДТП після пригоди доказуванню не підлягає. Відповідно до пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( в редакції на момент виникнення спірних правовідносин ), страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved