Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

У квітні 2025 року [PERSON] , який діє в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO], звернувся з вищевказаним позовом до суду з урахуванням уточнених позовних вимог, у якому просив суд встановити факт батьківства. В обґрунтування позову вказує, що [PERSON] проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично були подружжям, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина. Під час спільного проживання у [PERSON] та [PERSON] народилися спільні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька у Книзі реєстрації народжень були записані у відповідності до ч.1 ст.135 СК України за вказівкою матері, оскільки [PERSON] визнавав себе батьком дітей, але відповідної заяви до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Бобринецького районного управління юстиції у Кіровоградській області ним подано не було. Вказує, що наприкінці 2010 року [PERSON] та [PERSON] припинили сімейні відносини. Сини [PERSON] та [PERSON] залишились проживати з матір`ю [PERSON] , а донька [PERSON] з 03.08.2010 року знаходилась у Будинку дитини. У зв`язку з тим, що [PERSON] та [PERSON] не виконували свої батьківській обов`язки по вихованню дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , тому позивач, будучи рідним дядьком, дітей виявив бажання взяти опіку над ними, оскільки він та дружина за станом здоров`я не можуть мати дітей. 15 квітня 2011 року рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області та 23 квітня 2012 року рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно дітей та стягнено аліменти на їх утримання. Вказує, що після припинення сімейних відносин з [PERSON] , [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , та від шлюбу мав також сина [PERSON] , [INFO] , проте шлюб було розірвано. [PERSON] був призваний на військову службу до лав Збройних Сил України, але [INFO] від отриманих поранень внаслідок бойового ураження поблизу населеного пункту Пересічне Харківської області [PERSON] загинув. Позивач зазначає, що [PERSON] доводиться біологічним батьком дітей дітей [PERSON] та [PERSON] , а тому встановлення його батьківства необхідне дітям для отримання пільг та соціальних виплат членам сімей загиблого військовослужбовця, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тому будучи опікуном та діючи в інтересах дітей позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28.07.2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження й призначив у справі підготовче засідання. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25.08.2025 року задоволено заяву представника позивача про розгляд справи в режимі відео конференції. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10.09.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28.11.2025 року залучено [PERSON] до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26.12.2025 року залучено Орган опіки та піклування Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Позивач [PERSON] , який діє в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO], в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві додаючи, що є опікуном дітей з 2011 року та займається їх вихованням. Також позивач вказав, що біологічний батько дітей [PERSON] за життя не встиг визнати своє батьківство, хоча із самого народження дітей проживав з ними та їх матір`ю однією сім`єю, проте будучи військовослужбовцем ЗСУ загинув під час виконання військового обов`язку, тому за для вирішення питання щодо отримання соціальних виплат дітям загиблого військовослужбовця, він звернувся до суду за захистом їхніх прав та законних інтересів. В подальшому від позивача надійшла заява, в якій він просить провести розгляд справи за його відсутності (а.с.45, том 2). Представник позивача адвокат Гуцул М.С. в судовому засіданні позовні вимоги також підтримала з підстав, зазначених у позові та просила суд їх задовольнити. В подальшому від представника позивача надійшла заява, в якій вона просить провести розгляд справи за її відсутності (а.с.44, том 2). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позовних вимог та визнала усі фактичні обставини справи вказавши у своїх поясненнях, що загиблий [PERSON] був її сином та біологічним батьком дітей [PERSON] та [PERSON] , які доводяться їй онуками. Зазначила, що за життя її син визнавав своє батьківство щодо цих дітей, оскільки ще до їх народження проживав з матір`ю дітей [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, але не не подав відповідну заяву про визнання свого батьківства, щоб діти отримували інші соціальні виплати, й оформлення документів він планував здійснити пізніше, однак не встиг цього зробити так як загинув захищаючи батьківщину. В подальшому від відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (а.с.46, том 2). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні також не заперечив проти задоволення позовних вимог та визнав фактичні обставини справи вказавши, що загиблий [PERSON] є його сином, а діти [PERSON] та [PERSON] є його онуками, та надав аналогічні [PERSON] пояснення. В подальшому від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (а.с.47, том 2). Відзиву від відповідачів не надходило. Законний представник малолітнього [PERSON] , [INFO], [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, від законного представника до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, де вказано, що вона не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.185, том 1). Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Бобринецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від представника до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, де вказано, що просять прийняти рішення згідно чинного законодавства (а.с.24-25, том 2). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Органу опіки та піклування Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від представника до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (а.с.49 том 2). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Міністерства оборони України, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від нього до суду надійшли письмові пояснення, які обґрунтовані тим, що відповідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані. Факт походження дитини від чоловіка, якого вважають батьком дитини, може підтверджуватися такими доказами, як: фото-, відеоматеріали щодо сумісного проживання жінки і чоловіка однією сім`єю, їх листами, довідками з місця проживання, медичними довідками, висновком експерта. Одним із найбільш достовірних доказів під час установлення батьківства є судово-генетична експертиза, основою якої є метод молекулярно-генетичної ідентифікації (ДНК-аналіз). У Постанові ВС від 16 серпня 2018 року щодо справи № 399/1029/15-ц зазначено, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах для формування доказової бази, тому для визначення спірного батьківства. Верховний Суд в своїх постановах від 15.04.2021 у справі №361/2653/15-ц та від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 неодноразово вказував, що доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Доказами батьківства також можуть бути фото, електронні повідомлення, надання матеріальної допомоги, відвідування лікаря під час вагітності, можливий батько присутній на пологах або будь-яким іншим способом піклувався про заявницю до чи після народження дитини. На цій підставі просять прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства та розгляд справи провести за відсутності представника (а.с.112-114, том 1). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] , в судове засідання не з`явилася по невідомій суду причині, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. До суду заяв чи клопотань не подала. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, показання свідків, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази та оцінивши їх у відповідності до вимог ст.89 ЦПК України вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бобринецького районного управління юстиції у Кіровоградській області 09.11.2011 року. В розділі «Батьки» зазначено « [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с.21, том 1). Відомості про батька дитини до актового запису внесені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується даними витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька від 13.11.2024 року №00047957296 (а.с.23, том 1). [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградській області 21.07.2010 року. В розділі «Батьки» зазначено « [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с.24, том 1). Відомості про батька дитини до актового запису внесені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується даними витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька від 15.11.2024 року №00048008406 (а.с.26, том 1). Відповідно до ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Тобто прізвище дитини вказано за прізвищем матері, а ім`я та по батькові за її вказівкою. Відповідно до ч.2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Згідно ч.1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Як передбачено ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. [PERSON] , [INFO] , відповідно до Указу Президента «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року № 69/2022 був призваний на військову службу до лав Збройних Сил України та в період з 26.06.2024 по 01.07.2024 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, що підтверджується довідкою військової частини [NUMBER] від 13.08.2023 року № 5433 від 13.08.2023 року (а.с.37, том 1). [INFO] [PERSON] в м. Київ від отриманих поранень внаслідок бойового ураження та дій противника під час практичних занять 16.07.2024 року поблизу населеного пункту Пересічне Харківської області загинув, що підтверджується сповіщенням сім`ї № 12 начальника [INFO] від 28.08.2024 року № 1309 (а.с.38, том 1), а також підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть від 13.08.2024 року № 152 (а.с.39, том 1), довідкою про причину смерті [PERSON] від 13.08.2024 року № 152 (а.с.40), свідоцтвом про смерть [PERSON] , Серія [NUMBER] виданим 16.08.2024 року Устинівською селищною радою Кропивницького району Кіровоградської області та Витягом з протоколу № 3835 засідання штатної ВЛК 18 регіональної ВЛК від 07.11.2024 року (а.с.42, том 1). Згідно ч. 1 ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Факт походження дітей [PERSON] та [PERSON] від [PERSON] , [INFO] , а також факт визнання [PERSON] свого батьківства по відношенню до дітей [PERSON] та [PERSON] підтверджується долученими до матеріалів справи доказами. Так, згідно інформації КНП «Бобринецька лікарня» Бобринецької міської ради» від 29.11.2024 № 1217 в медичних документах породіллі [PERSON] зазначено, що згідно медичної документації (Історія пологів ф096/0) № 3282 породілля [PERSON] надала довідку про склад сім`ї № 3739 від 23.09.2008 року видану Бобринецькою міською радою, де зазначено, що чоловіком [PERSON] являється [PERSON] , [INFO]. (а.с.27-28, том 1). 15 квітня 2011 року рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області у справі № 2-135/2011 за позовом Органу опіки та піклування Бобринецької РДА до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, передачу дітей під опікунство та стягнення аліментів, позбавлено [PERSON] , [INFO], щодо її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та призначено рідного дядька дитини [PERSON] , [INFO] , жителя с. Ганно-Леонтовичеве Устинівсього району Кіровоградської області, опікуном дитини й передано її на його виховання та утримання. Стягнено з [PERSON] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання [PERSON] , [INFO] , щомісячно, в розмірі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до дня повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] . Рішення суду набрало законної сили 26.04.2011 року (а.с.29-30, том 1). 29 квітня 2011 року розпорядженням голови Бобринецької державної адміністрації Кіровоградської області № 463-р [PERSON] , [INFO] , уродженці м. Бобринець Кіровоградської області, надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування на підставі позбавлення батьківських прав матері [PERSON] , де також зазначено, що батько дитини [PERSON] , записаний відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.31, том 1). 23 квітня 2012 року рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області у справі № 1123/23/12 за позовом прокурора Устинівського району Кіровоградської області в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягнено аліменти на їх утримання на користь опікуна [PERSON] . Рішення суду набрало законної сили 21.05.2012 року (а.с.32, том 1). Також 23 квітня 2012 року ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області у справі № 1123/23/12 призначено опікуна [PERSON] малолітнім [PERSON] та [PERSON] (а.с.33, том 1). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала пояснила, що їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу в с.Мюдівка Кропивницького району Кіровоградської області, від вказаного шлюбу у них народилися діти: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Також свідок також вказала, що за життя [PERSON] визнавав своє батьківство щодо вказаних дітей. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] надала аналогічні свідку [PERSON] покази. Згідно з пунктом 4 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Згідно з ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР №789-ХІІ від 27.02.1991 (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частина десята статті 7 СК України). Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю сторін. Одним із способів захисту сімейних прав є встановлення правовідношення (частина друга статті 18 СК України). Дитина має право знати своїх батьків (частина перша статті 7 Конвенції про права дитини). Статтями 3, 4 Декларації про соціальні і правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, прийнятою резолюцією Генеральної Асамблеї від 3 грудня 1986 року, передбачено, що турбота про дитину лежить насамперед на її власних батьках. Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Провадження стосовно встановлення батьківства або його оспорювання стосується «приватного життя» за статтею 8 Конвенції захист прав людини і основоположних свобод, яке охоплює важливі аспекти особистої ідентичності. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. Рішення щодо встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану. Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК України. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року, № 3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Пунктами 3 та 15 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Вказані висновки також викладено у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 444/526/18, від 08 березня 2023 року у справі № 205/5698/21, від 20 вересня 2024 року у справі № 183/2690/21. При цьому в якості доказів батьківства можуть розглядатися різноманітні документи (листи, заяви за місцем роботи про надання матеріальної допомоги тощо), усні заяви та поведінка відповідача під час вагітності матері та після народження дитини (турбота про матір, вітання з новонародженим, обрання імені дитині та інше). Усе це може прямо чи опосередковано свідчити про те, що батьком дитини є саме позивач (див. постанову Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 444/526/18). Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з сімейних правовідносин. В силу положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У ч.ч. 1, 3 ст.12, ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників ( ч.1 ст.82 ЦПК України). Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, зазначені вище докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку, встановленому законом та обґрунтовують у повному обсязі заявлені вимоги та факт батьківства. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що біологічне батьківство померлого [PERSON] , [INFO] відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , доведено належними та допустимими доказами. При цьому судом враховуючться також докази, які підтверджують факт батьківства, в їх сукупності, зокрема пояснення в судовому засіданні суду першої інстанції свідків, а також пояснення відповідачів, які визнали усі обставини не заперечували факту батьківства їх сина щодо дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . До схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 28червня 2023року усправі №592/6307/16(провадження№ 61-4518св23),від 13вересня 2023року усправі №552/4291/22(провадження№ 61-6451св23)та від31 січня 2024 року у справі № 752/13549/22 (провадження № 61-10510 св 23). За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно ч.2 ст.136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до пункту 20 глави 1 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року №52/2, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно підпункту 2.13.1 пункту 2.13 розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №96/5, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до підпункту 2.16.4 пункту 2.16 розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Оскільки суд дійшов до висновку про наявність підстав про встановлення факту батьківства, підлягають задоволенню вимоги щодо внесення змін до актового запису №118 від 13.10.2008 року про народження [PERSON] , який народився [INFO] , складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бобринецького районного управління юстиції у Кіровоградській області зазначивши батьком дитини у «Відомості про батька» - « [PERSON] , [INFO] , громадянин України, уродженець с.Ганно-Леонтовичеве Устинівського району Кіровоградської області, Україна» та до актового запису №77 від 21.07.2010 року про народження [PERSON] , яка народилася [INFO] , складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Бобринецького районного управління юстиції у Кіровоградській, зазначивши батьком дитини у "Відомості про батька" - « [PERSON] , [INFO] , громадянин України, уродженець с.Ганно-Леонтовичеве Устинівського району Кіровоградської області, Україна». Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби. Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції станом на час загибелі [PERSON] , передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Законом України № 2489-ІХ від 29 липня 2022 року викладено тест статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у новій редакції, якою, зокрема, визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Позивач [PERSON] , діючи в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO], звернувся до суду з позовом про встановлення факту батьківства. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що встановлення факту батьківства необхідне з метою захисту цивільних прав та інтересів дітей, а саме для оформлення документів, необхідних для призначення та отримання передбачених чинним законодавством соціальних виплат і допомог, у тому числі одноразової грошової допомоги дітям загиблого військовослужбовця [PERSON] відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Також позивач зазначив, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця мають мати загиблого - [PERSON] , батько - [PERSON] , а також син [PERSON] . Крім того, позивач визначив [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в інтересах якого діє законний представник [PERSON] , відповідачами у даній справі, оскільки рішення у цій справі може вплинути на їхні права та обов`язки. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових віносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення правитного права призвели владні управлінські дії суб`єкта вледних повноважень. Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13.09.2023 року у справі №522/4291/22 (провадження №61-6451св23). Частиною другою статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Спір про право характеризує такий стан правовідносин, коли між сторонами існують певні розбіжності з приводу наявності, змісту та обсягу прав та обов`язків, здійснення яких є неможливим без судового втручання. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 297/2485/19 (провадження № 61-10472св20). Визначаючи, чи пов`язується з встановлення факту виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення статті 1 ЦК України. За змістом частини першої статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). З огляду на зміст заявлених позовних вимог, суб`єктний склад учасників спірних правовідносин, мету звернення позивача до суду з цим позовом, а також можливі наслідки вирішення спору для майнових прав членів сім`ї та спадкоємців [PERSON] , суд дійшов висновку, що позивач обґрунтовано звернувся до суду саме в порядку цивільного судочинства. Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що встановлення факту батьківства йому необхідне з метою захисту інтересів дітей та оформлення їм соціальних виплат. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в даному випадку наявний спір про право, а встановлення зазначеного факту зумовлює виникнення у особи відповідних прав та пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача та встановлення факту батьківства, а саме, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є батьком дитини [PERSON] , [INFO] та батьком дитини [PERSON] , [INFO] та про внесення відповідних змін до актових записів про народження дітей.

Outcome: approved