Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

У січня 2026 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого із відповідачем [PERSON] 07 травня 2011 року, з посиланням на те, що сторони від шлюбу мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у сторін різні погляди на життя, часто виникають конфлікти та суперечки, непорозуміння, що негативно може вплинути як на розвиток дітей та і на психологічний стан позивача, примирення не можливе. Просить позов задовольнити, розгляд справи проводити за відсутності. Згідно з ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідно до заяви від 20 лютого 2026 року відповідач [PERSON] просить розгляд справи провести за відсутності, позовні вимоги визнає, просить стягнути судовий збір у розмірі 50%. Інші заяви, клопотання сторін станом на 20 лютого 2026 року відсутні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. При вирішенні справи судом враховуються положення ч.1 ст.110 СК України, згідно з якою позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, та ч.2 ст.112 СК України, за якою суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 травня 2011 року, останні є батьками неповнолітніх - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , між сторонами виникли неприязні відносини через різні погляди на сімейне життя та сімейні цінності, що суперечить інтересам позивача, і є підставою для неможливості подальшого життя подружжя і збереження шлюбу, при цьому суд враховує, що норми сімейного законодавства не наділяють судові інстанції можливістю примушування жінки або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, відповідно до поданої заяви позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти цього не заперечує, їх клопотання про надання строку на примирення відсутні. Законними підставами для розірвання шлюбу є ст.ст.105, 110, 112 СК України. З даних підстав позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову-на відповідача, у разі відмови в позові-на позивача, у разі часткового задоволення позову-на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує те, що відповідач [PERSON] згідно з заявою від 20 лютого 2026 року визнав позов до початку розгляду справи по суті. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин позивачу [PERSON] , якою сплачено 1331 грн 20 коп судового збору, підлягають поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а решта 50 відсотків судового збору підлягає стягненню на її користь з відповідача [PERSON] згідно з ст.141 ЦПК України. Докази на підтвердження звільнення відповідача від сплати судового збору суду не подані. Клопотання позивача про відновлення її дошлюбного прізвища відсутнє.

Outcome: approved