Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

Керівник Вишгородської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Вишгородської районної державної адміністрації звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із даним позовом в якому після зміни предмету позову просить усунути перешкоди у здійсненні Вишгородською державною адміністрацією права користування та розпорядження землями лісогосподарського призначення, шляхом визнання недійсним рішення Новопетрівської сільської ради № 305/2 від 30.03.2012 року «Про передачу у власність земельних ділянок»; усунути перешкоди у здійсненні Вишгородською державною адміністрацією права користування та розпорядження землями лісогосподарського призначення, шляхом скасування рішення державного реєстратора № 43664617 від 24.10.2018 року про реєстрацію права приватної власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:02:102:6003; усунути перешкоди у здійсненні Вишгородською районною державною адміністрацією права користування та розпорядження земельними ділянками лісогосподарського призначення, шляхом повернення на користь держави в особі Вишгородської районної державної адміністрації від [PERSON] земельної ділянки площею 0,090 га з кадастровим номером 3221886001:02:102:0159, [PERSON] земельної ділянки площею 0,0166 га з кадастровим номером 3221886001:02:102:0153; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 3221886001:02:102:0159 у Державному земельному кадастрі з одночасним припиненням усіх речових прав та їх обтяжень, зареєстрованих за [PERSON] щодо неї; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 3221886001:02:102:0153 у Державному земельному кадастрі з одночасним припиненням усіх речових прав та їх обтяжень, зареєстрованих за [PERSON] щодо неї; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 3221886000:02:102:6003 у Державному земельному кадастрі з одночасним припиненням усіх речових прав та їх обтяжень, зареєстрованих за [PERSON] щодо неї та стягнути з відповідачів на користь Київської обласної прокуратури судовий збір. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] за рахунок земель лісового фонду, які перебувають в користуванні ДП «Клавдієвська лісова науково-дослідна станція» отримала земельну ділянку площею 0,15 га з кадастровим номером 3221886001:02:102:0107 для будівництва та обслуговування житлового будинку на підставі державного акту серії ЯБ №226133. Як зазначено в самому державному акті серії ЯБ №226133, виданий він був на підставі рішення Новопетрівською сільської ради № 97 від 23.03.2004 року. Однак, згідно листа архівного відділу Вишгородської районної державної адміністрації № 01-59/636 від 11.11.2016 року встановлено, що рішення сесії Новопетрівської сільської ради № 97 від 23.03.2004 року відсутнє. Також згідно протоколів сесії Новопетрівської сільської ради від 23.03.2004 року та від 17.05.2004 року питання щодо затвердження проекту землеустрою та передання земельної ділянки у власність [PERSON] не розглядалось. Таким чином встановлено, що Новопетрівською сільської радою рішення № 97 від 23.03.2004 року про передання [PERSON] у власність земельної ділянки площею 0,15 га на масиві «Лазарів Сад» села Нові Петрівці Вишгородського району Київської області для будівництва та обслуговування житлового будинку не приймалось та державний акт видано безпідставно. В подальшому [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу № 425 від 10.04.2010 року, відчужила земельну ділянку з кадастровим номером 3221886001:02:102:0107 у власність [PERSON] , про що на державному акті серії ЯБ №226133 здійснено відмітку. На підставі заяви [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 3221886001:02:102:0107 було розділено на дві земельні ділянки з кадастровими номерами: 3221886001:02:102:0152 та 3221886001:02:102:0153. Після чого [PERSON] земельна ділянка з кадастровим номером 3221886001:02:102:0153 згідно договору міни № 5995 від 19.10.2010 року посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Левчук О.Б. відчужена на користь [PERSON] . Земельну ділянку з кадастровим номером 3221886001:02:102:0152 об`єднано з земельною ділянкою з кадастровим номером 3221886001:02:143:0151, в результаті чого утворилась земельна ділянка з кадастровим номером 3221886000:02:102:6003. Земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:02:102:6003 [PERSON] відчужив [PERSON] на підставі договору дарування № 1592 від 24.10.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Загвоздіною А.М. Також рішенням Новопетрівською сільської ради № 305/2 від 30.03.2012 року «Про передачу у власність земельних ділянок» передано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,09 га з кадастровим номером 3221886001:02:102:0159 на масиві «Лазарів Сад» села Нові Петрівці Вишгородського району Київської області для ведення особистого селянського господарства. Натомість в силу положень ст. ст. 19, 55, 84 Земельного кодексу України та ст. 5 Лісового кодексу України спірні земельні ділянки з кадастровими номерами 3221886001:02:102:0107 та 3221886001:02:102:0159 відносилися до земель державної власності лісогосподарського призначення та використовувалися для ведення лісового господарства у порядку, визначеному Лісовим кодексом України. Зазначені земельні ділянки передано у приватну власність за рахунок земель, що перебувають в постійному користуванні ДП «Клавдієвська лісова науково-дослідна станція», правонаступника ДП «Київська лісова науково-дослідна станція», без виключення її з Державного лісового фонду України. Також установлено, що спірні земельні ділянки з кадастровими номерами 3221886001:02:102:0107, 3221886001:02:102:0159 на час передачі їх у приватну власність знаходилися за межами населеного пункту, тому Новопетрівська сільська рада не мала повноважень розпорядження ними. Крім того, під час передачі земель лісогосподарського призначення у приватну власність порушено порядок зміни цільового призначення земель, оскільки така зміна проведена не уповноваженим відповідно до вимог Земельного кодексу України органом. З огляду на викладене, відведення у приватну власність зазначених земельних ділянок за рахунок земель лісогосподарського призначення суперечить вимогам ст. ст. 84,122,149 Земельного кодексу України, ст. ст. 7, 8 Лісового кодексу України та не відносилось до компетенції Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київській області, тож спірні земельні ділянки мають бути повернуті у власність держави. Ухвалою судді від 26 лютого 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання. 13 березня 2024 року та 21 березня 2024 року до суду від представника відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - адвоката Боярової К.В. надійшли відзиви на позовну заяву, в яких зазначила, що прокуратурою не доведено, що спірні земельні ділянки належать до земель лісогосподарського призначення. В довідці від 14.08.2023 року, виданій ДП «Клавдієвська лісова науково-дослідна станція» і долученій прокуратурою до матеріалів справи прямо зазначено, що за матеріалами лісовпорядкування 2014 року земельні ділянки з кадастровими номерами 32218860000:02:102:6003, 32218860001:02:102:0153 візуально не накладаються на землі лісового фонду. Земельна ділянка з кадастровим номером 32218860001:02:102:0159 візуально частково накладається на землі лісового фонду ДП «Клавдієвська ЛНДС» (при цьому не зазначено, в якій саме частині є таке накладання). Відповідачі є добросовісними набувачами земельних ділянок. Крім того земельна ділянка з кадастровим номером 32218860001:02:102:6003 була утворена шляхом об`єднання двох земельних ділянок. Частина вказаної земельної ділянки була виділена на підставі рішення Новопетрівської сільської ради за № 29 від 26.02.1999 року і щодо ділянки або рішення ради немає жодної довідки чи інформації, що вони є спірними. Зауважила, що позивач не може звертатися з негаторним позовом, оскільки право власності зареєстроване за відповідачем. Звернення з негаторним позовом в даній ситуації є неефективним способом захисту. Також зазначила, що на спірній земельній ділянці з кадастровим номером 32218860001:02:102:6003 збудовано житловий будинок, в якому з 2019 року зареєстровані та проживають дружина відповідача [PERSON] та троє неповнолітніх дітей. За вказаний будинок сплачується податок на нерухоме майно. На земельній ділянці 32218860001:02:102:0153 ще з 2008 року розміщена часина будинку, належного відповідачу [PERSON] , який введено в експлуатацію ще з 2012 року та за який також сплачується податок на нерухоме майно. Тож не існує ніякого суспільного інтересу в тому, щоб позбавити володіння майном, яке протягом тривалого часу використовується відповідачами. З огляду на вищевикладене просила відмовити в задоволенні позову. 13 червня 2024 року від керівника Вишгородської окружної прокуратури до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначив, що земельна ділянка з кадастровим номером 3221886001:02:102:0153 утворена в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером 3221886001:02:102:0107, яка, в свою чергу, набута у приватну власність безпідставно, без прийняття рішень відповідними уповноваженими органами. Розташування земельної ділянки з кадастровим номером 3221886001:02:102:0107 в межах земель лісового фонду підтверджується інформацією Українського державного проектного виробничогом об`єднання «Укрдержліспроект» № 299 від 22.04.2016 та наданим ним фрагментом публічної кадастрової карти України на якому відображено, що межі земельної ділянки з кадастровим номером 3221886001:02:102:0107 накладаються на землі лісогосподарського призначення, які перебувають в постійному користуванні ДП «Київська лісова науково-дослідна станція» - квартал 164 Старопетрівського лісництва ДП «Київська лісова науково-дослідна станція», матеріалами лісовпорядкування ДП «Київська лісова науково-дослідна станція» 2003 року та встановлено судовими органами під час розгляду справи № 363/1676/17. Зауважив, що під час останнього лісовпорядкування у 2014 межі кварталів 163 та 164 Старопетрівського лісництва були зкориговані із урахуванням існуючих землеволодінь відповідно до даних органів Держкомзему. Тож, оскільки земельна ділянка з кадастровим номером 3221886001:02:102:0107 була відведена у власність в 2004 році, а земельна ділянка з кадастровим номером 3221886001:02:102:0159 відведена у власність рішенням Новопетрівською сільської ради № 305/2 від 30.03.2012 року, тобто обидві ділянки відведені в період з 2003 по 2014, то на час розроблення матеріалів лісовпорядкування 2014 року, вказані ділянки вже містилися в Державному земельному кадастрі та за даними органів Держкомзему були приватною власністю та не відносилися до земель лісового фонду ДП «Київська КЛНДС» тому і не увійшли в межі Старопетрівського лісництва ДП «Київська КЛНДС». Саме вказаний факт і є предметом спору в даній справі. Підтвердженням того, що спірні земельні ділянки передані у власність за рахунок земель лісового фонду є лист Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» № 299 від 22.04.2016 року та наданий ним фрагмент публічної кадастрової карти України, де за даними матеріалами лісовпорядкування 2003 року межі земельних ділянок з кадастровими номерами 3221886001:02:102:0107, 3221886001:02:102:0159 накладаються на землі лісогосподарського призначення, які перебувають в постійному користуванні ДП «Київська лісова науково-дослідна станція» - квартал 164 Старопетрівського лісництва ДП «Київська лісова науково-дослідна станція». Вирішення заявлених у цій справі позовних вимог, зокрема про повернення власникові земельних ділянок лісового фонду, з огляду на висновки Великої Палати Верховного Суду не є вирішенням питання про право власності на житловий будинок, споруджений на одній із земельних ділянок. А тому немає підстав вважати, що повернення власникові спірної земельної ділянки унеможливить реалізацію прав відповідача на житловий будинок. Отже, враховуючи наведене, а також те, що спірна земельна ділянка відноситься до земель лісогосподарського призначення стосовно яких, законом встановлено обмеження щодо їх використання в цивільному обороті повернення власникові (Вишгородській районній державній адміністрації) цієї земельної ділянки, яка не могла передаватися у приватну власність, є пропорційним легітимній меті втручання у право мирного володіння майном заходом, що випливає зі змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції, який сам по собі не може вважатися перешкодою для відповідача використовувати споруджений на спірній земельній ділянці будинок. Критерієм розмежування між негаторним і віндикаційним позовами є доведення неможливості виникнення у громадянина або юридичної особи права власності на земельну ділянку лісогосподарського призначення. Саме виходячи з даного критерію, прокурор обираючи належний спосіб захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, дійшов висновку про необхідність пред`явлення негаторного позову, оскільки обставини справи безумовно вказують на неможливість виникнення у громадянина або юридичної особи права власності на спірну земельну ділянку лісогосподарського призначення, яка перебуває у постійному користуванні спеціалізованого державного лісогосподарського підприємства та воля на відчуження якої державою в особі іі уповноважених органів не виявлялась. Отже, з огляду на правовий режим цих об`єктів та законодавчі обмеження щодо їх обороту у таких випадках належним способом захисту є звернення до суду з негаторним позовом згідно зі ст. 391 ЦК України, оскільки володільцем такого майна є виключно держава в силу положень закону. З урахування вищевикладеного просив розглянути позовну заяву з урахуванням відповіді на відзив. 20 червня 2024 року до суду від представника відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - адвоката Боярової К.В. надійшли заперечення по справі, в яких остання зазначила, що немає жодного встановленого факту незаконного вибуття спірної земельної ділянки із державної власності в рамках будь-якого кримінального провадження або встановленого судами в інших справах, які були б достатніми для ствердження, що позивач має правові підстави вважати ці землі лісовими. Позивач не може посилатися на цивільну справу №363/1676/17, оскільки земельна ділянка з кадастровим номером 32218860001:02:102:0153 починаючи з 2010 року і по теперішній час належить відповідачу [PERSON] , але він не був відповідачем в справі №363/1676/17 і суд не міг вирішувати питання щодо майна власника, не залучивши його до справи в якості відповідача. Земельна ділянка з кадастровим номером 32218860001:02:102:6003 була утворена шляхом об`єднання земельних ділянок площею 0,0249 га з кадастровим номером 3221886001:02:102:0151 та площею 0,1334 га з кадастровим номером 3221886001:02:102:0152. Земельна ділянка площею 0,0249 з кадастровим номером 3221886001:02:102:0152 була виділена попередньому власнику на підставі рішення Новопетрівської сільської ради за № 29 від 26.02.1999 року. Вказане рішення є законним, не оспорюється жодною особою. Кадастрового номеру цієї земельної ділянки немає в жодній довідці, листі, відповіді чи позначці на карті, яка б свідчила про те, що вона є спірною і належить (або коли-небудь належала) до земель лісогосподарського призначення. Тому виникає питання законності витребування земельної ділянки у законного власника, коли прокуратура разом з спірною земельною ділянкою намагається забрати в тому числі землю, яка жодною довідкою, листом, рішенням суду не визнається спірною і не є предметом будь-якого кримінального провадження. Доводи прокурора в позові та у відповіді на відзив про правильність обраного ним способу захисту права у вигляді негаторного позову, адже спірні земельні ділянки відносяться до земель лісогосподарського призначення, будь-яких рішень про їх вилучення з державного лісового фонду та постійного користування лісогосподарського підприємства не приймалось, є помилковими та не ґрунтуються на доказах, наявних в матеріалах справи, оскільки в матеріалах справи містяться копії дійсних державних актів а також Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про те, що право власності на спірні земельні ділянки зареєстровано за відповідачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Враховуючи, що спірні земельні ділянки зареєстровані за відповідачами, а позивач позовних вимог про витребування спірної земельної ділянки не заявив, тому заявлені ним позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні майном шляхом повернення на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації задоволенню не підлягають. Обрання неефективного способу захисту є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. З огляду на вищевикладене просила відмовити в задоволенні позову. 02 серпня 2024 року до суду від представника відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - адвоката Боярової К.В. надійшла заява про застосування позовної давності, в якій зазначила, що з первинного вибуття зазначених в позові ділянок із власності держави пройшло 25, 20 і 12 років, а загальний строк позовної давності встановлюється тривалістю 3 роки. В позовній заяві в цивільній справі №363/1676/17 про витребування спірних земельних ділянок позивачем зазначено, що про порушення земельного законодавства стало відомо під час досудового розслідування кримінального провадження №42016111200000360, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 05.06.2016 року. Тобто мінімум з цієї дати має починатися перебіг строку позовної давності. Щодо третьої особи, то лісовпорядні роботи в Старопетрівському лісництві ДП «Київська лісова науково-дослідна станція» проводились з серпня по жовтень 2014 року, тому з цього часу було відомо про можливе порушення права. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed