Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

16 липня 2025 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла [PERSON] , заінтересована особа: Управління житлово-комунального господарства та будівництва Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначав, що [INFO] помер [PERSON] [INFO] , про що 08.06.2024 року Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було складено відповідний актовий запис №9413. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений «17» вересня 2015 року, Бабенко В.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, (Свідоцтво №8100), зареєстровано в реєстрі за №2508, відповідно до якого заповів квартиру, що знаходиться в [ADDRESS] , мені - [PERSON] [INFO] . 01.05.2025 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Рогач В.В. було зареєстровано спадкову справу №74012693. Згідно довідки про склад спадкоємців від 22.06.2025 року за №84/02-14 видану приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Рогач В.В. [PERSON] [INFO] - прийняв спадщину, та існує єдиним спадкоємцем. Згідно реєстраційного посвідчення КП Київської міської ради «Київського бюро технічної інвентаризації» від 17.05.1999 року, на 51/100 частина квартири [ADDRESS] , як особиста власність зареєстровано за громадянином [PERSON] [INFO] , паспорт [NUMBER] , дата реєстрації 26.05.1992 року, на підставі договору дарування посвідченого Потоцькою І.М. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 12.05.1999 року за №942, та здійснено запис в реєстрову книгу за реєстром №2683/3697a (копія Договору дарування - додається). Згідно Інформаційної довідки від 11.07.2024 року, КВ-24800 КП Київської міської ради «Київського бюро технічної інвентаризації» - 49/100 частина квартири [ADDRESS] , відповідно до розпорядження органу приватизації державного житлового фонду Старокиївського району м. Києва від 17.06.1993 року за №976, була приватизована і передана у власність [PERSON] . Про те: Згідно Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] (№116464594 від 29.07.2024 року), було зареєстровано [PERSON] [INFO] , паспорт [NUMBER] , дата реєстрації 26.05.1992 року. Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, повідомляє, що згідно довідки про склад сімї наймача квартири, та займані ним приміщення, яка міститься в архіві справи, імя по-батькові вказано [PERSON] , та те, що відповідно з даними Реєстру територіальної громади м. Києва, [PERSON] [INFO] , був зареєстрований у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] - з 26.05.1992 року по 17.05.2024 року. Оскільки, заповіт є єдиною підставою спадкування, і у спадкоємця є необхідність проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . 22.05.2025 року за реєстраційним №67071696, Спадкоємиць звернувся до Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Києва, із заявою про проведення реєстраційних дій. 30.05.2025 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу, було прийнято Рішення за №79201481 від 30.05.2025 року, про відмову в проведенні реєстраційних дій на 49/100 частини квартири [ADDRESS] , на імя [PERSON] . В звязку з тим, що Органом приватизації державного житлового фонду Старокиївського району від 17.06.1993 року, на ім'я [PERSON] ( [INFO] , Паспорт серія [NUMBER] ), уродженець м. Краснодар, Росія, реєстраційний номер платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на 49/100 частину квартири, в якому в написанні по-батькові замість « [PERSON] » зазначено « [PERSON] ». На основі вище зазначених документів є достатні підстави вважати, що [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , - є однією особою, так як, органом приватизації державного житлового фонду Старокиївського району від 17.06.1993 року, на ім'я замість [PERSON] на 49/100 частину квартири в написанні по-батькові помилково замість « [PERSON] » зазначено « [PERSON] ». 25.06.2025 року Органом приватизації державного житлового фонду Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, було відмовлено спадкоємцю [PERSON] - у внесенні змін до свідоцтва про право власності на 49/100 частину квартири [ADDRESS] . Крім того, Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, зазначає, що копія свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] в архівній приватизаційній справі - відсутня. У житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований - з 26.05.1992 року по [INFO] (день смерті) [PERSON] [INFO] . Заявник зазначає, що [PERSON] ніколи не був зареєстрованим в приміщенні за адресою: [ADDRESS] , та не входив до складу сім'ї [PERSON] [INFO] . Наявні розбіжності унеможливлюють оформлення [PERSON] , [INFO] спадщини Вищезазначене є підставою для вирішення питання про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, відповідно до чинного законодавства. Ухвалою судді від 18.09.2025 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 05.11.2025 замінено у справі 757/33936/25-ц за заявою [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу зацікавлену особу з Управління житлово - комунального господарства та будівництва Печерської районної в місті Києві державної адміністрації на Печерську районну в місті Києві державну адміністрацію. 12.01.2026 від представника Печерської районної в місті Києві державної адміністрації надійшли пояснення у справі, відповідно до яких останній зазначив, що обраний заявником спосіб захисту прав є не належним, окрім того Печерською районною в місті Києві державною адміністрація не порушуються права заявника. 18.02.2026 року від заявника надійшла уточнення заява у вимогах якої останній просив встановити факт належності [PERSON] право власності на 49/100 частину квартири [ADDRESS] . Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Від заявника до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, у якій останній вимоги заяви підтримав та просив задовольнити. Вивчивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За змістом пункту 5 частини другої статті 293, частини другої статті 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Такий правовий висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 320/948/18. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо їх встановлення не пов`язується з наступним вирішенням спору про право і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Заявник, звертаючись до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту що має юридичне значення, посилається на наступні обставини. [INFO] помер [PERSON] [INFO] , про що 08.06.2024 року Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було складено відповідний актовий запис №9413. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений «17» вересня 2015 року, Бабенко В.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, (Свідоцтво №8100), зареєстровано в реєстрі за №2508, відповідно до якого заповів квартиру, що знаходиться в [ADDRESS] , мені - [PERSON] [INFO] . 01.05.2025 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Рогач В.В. було зареєстровано спадкову справу №74012693. Згідно довідки про склад спадкоємців від 22.06.2025 року за №84/02-14 видану приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Рогач В.В. [PERSON] [INFO] - прийняв спадщину, та існує єдиним спадкоємцем. Згідно реєстраційного посвідчення КП Київської міської ради «Київського бюро технічної інвентаризації» від 17.05.1999 року, на 51/100 частина квартири [ADDRESS] , як особиста власність зареєстровано за громадянином [PERSON] [INFO] , паспорт [NUMBER] , дата реєстрації 26.05.1992 року, на підставі договору дарування посвідченого Потоцькою І.М. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 12.05.1999 року за №942, та здійснено запис в реєстрову книгу за реєстром №2683/3697a (копія Договору дарування - додається). Згідно Інформаційної довідки від 11.07.2024 року, КВ-24800 КП Київської міської ради «Київського бюро технічної інвентаризації» - 49/100 частина квартири [ADDRESS] , відповідно до розпорядження органу приватизації державного житлового фонду Старокиївського району м. Києва від 17.06.1993 року за №976, була приватизована і передана у власність [PERSON] . Про те згідно Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] (№116464594 від 29.07.2024 року), було зареєстровано [PERSON] [INFO] , паспорт [NUMBER] , дата реєстрації 26.05.1992 року. 22.05.2025 року за реєстраційним №67071696, Спадкоємиць звернувся до Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Києва, із заявою про проведення реєстраційних дій. 30.05.2025 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу, було прийнято Рішення за №79201481 від 30.05.2025 року, про відмову в проведенні реєстраційних дій на 49/100 частини квартири [ADDRESS] , на імя [PERSON] . В зв'язку з тим, що Органом приватизації державного житлового фонду Старокиївського району від 17.06.1993 року, на ім'я [PERSON] ( [INFO] , Паспорт серія [NUMBER] ), уродженець м. Краснодар, Росія, реєстраційний номер платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на 49/100 частину квартири, в якому в написанні по-батькові замість « [PERSON] » зазначено « [PERSON] ». На основі вище зазначених документів є достатні підстави вважати, що [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , - є однією особою, так як, органом приватизації державного житлового фонду Старокиївського району від 17.06.1993 року, на імя замість [PERSON] на 49/100 частину квартири в написанні по-батькові помилково замість « [PERSON] » зазначено « [PERSON] ». 25.06.2025 року Органом приватизації державного житлового фонду Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, було відмовлено спадкоємцю [PERSON] - у внесенні змін до свідоцтва про право власності на 49/100 частину квартири [ADDRESS] . Крім того, Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, зазначає, що копія свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] в архівній приватизаційній справі - відсутня. Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Заявник зазначає, що встановлення факту необхідно для здійснення реєстрації права власності на 49/100 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування. З урахуванням мотивів заяви у цій справі та її мети, питанням, яке належить дослідити, є визначення порядку захисту порушених прав заявника щодо володіння на праві квартирою. З огляду на те що йдеться про правовідносини, що стосуються права власності та повноважень власника, цілком очевидно, що закон, який регулює спірні правовідносини, є не процесуальним, а матеріальним. У статті 392 ЦК України вказано, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту статті 392 ЦК України випливає, що вона містить дві диспозиції, за яких власник майна може звернутися з позовом про визнання права власності: 1) якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою; 2) у разі втрати власником документа, який засвідчує право власності Велика Палата Верховного Суду вже виснувала, що за змістом статті 392 ЦК України судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його (див. постанови від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18 та від 23 червня 2020 року у справі № 909/337/19). Результат аналізу наведеної норми матеріального права дає підстави для висновку, що особа, яка є власником/володільцем нерухомого майна, набутого раніше на законних підставах, оригінали правовстановлювальних документів на яке було втрачено, має право на захист свого порушеного права в порядку позовного провадження відповідно до статті 392 ЦК України, яка є спеціальною нормою, що регулює спірні правовідносини. Відповідно до положень цивільного процесуального законодавства України, суд у порядку окремого провадження встановлює лише ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що виправлення неточностей або розбіжностей у правовстановлюючих документах може бути здійснено органом, який видав відповідний документ, або іншим компетентним органом у встановленому законом порядку, а тому в задоволенв заяви слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed