Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

30 вересня 2025 року [PERSON] , через представника [PERSON] , звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області, яким просив стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на власну користь матеріальну допомогу в розмірі 155 670, 00 грн. Вимоги обгрунтовано тим, що наказом ДП «Украерорух» (Дніпровський регіональний структурний підрозділ) №260/о від 09 червня 2020 року звільнено [PERSON] з посади провідного інженера-електроніка групи ТОР гарантованого електроживлення об`єктів служби АОПР служби зв`язку, навігації та спостереження Дніпровського РСП 11 червня 2020 року з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію, на підставі ст. 38 КЗпП. Цього ж дня між ним та Державним підприємством обслуговування повітряного руху України (далі по тексту - ДП «Украерорух») був укладений договір про виплату матеріальної допомоги за колективним договором № 4 у розмірі 518 900 гривень, що становило 20 посадових окладів позивача. Вказаний договір укладено на виконання п.6.25.2 колективного договору, який діє у ДП «Украерорух», відповідно якого виплата матеріальної допомоги працівнику при виході на пенсію здійснюється у порядку, передбаченому окремим договором. Посадовий оклад працівника для розрахунку матеріальної допомоги був визначений у розмірі 25 945 грн.. Згідно з п.2.3 договору розмір матеріальної допомоги склав 518 900 гривень, що становило 20 посадових окладів працівника. Зі змісту п.3.1 Договору про виплату матеріальної допомоги за колективним договором № 4, укладеного 11 червня 2020 року між ДП «Украерорух» та позивачем, вбачається, що відповідач зобов`язався виплатити [PERSON] матеріальну допомогу в такому порядку: 1 посадовий оклад протягом 10 банківських днів з дати початку дії договору, а залишок суми матеріальної допомоги по 1 посадовому окладу кожні 2 місяці, починаючи з 12-го місяця з дати підписання договору до повної виплати матеріальної допомоги за п. 6.25.2 Колективного договору. З часу укладення договору позивачу виплачено ДП «Украерорух» 129 725, 00 грн. матеріальної допомоги в добровільному порядку та 233505, 00 грн. на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області у справі за № 359/1810/23 (за останнім періодом виплати з 11 червня по 10 серпня 2023 року включно). Відповідач в односторонньому порядку припинив виконання вказаного договору, обґрунтовуючи таке припинення прийняттям 30 березня 2022 року наказу ДП «Украерорух» за №141, яким призупинено дію окремих положень колективного договору між адміністрацією ДП «Украерорух» та профспілками з 01 квітня 2022 року на час воєнного стану в Україні, в тому числі, і пункту 6.25.2. На думку позивача, дія вказаного наказу не може розповсюджуватись на правовідносини, які врегульовані договором про виплату матеріальної допомоги від 11 червня 2020 року, а відповідач, всупереч вимог чинного законодавства, в односторонньому порядку змінив умови означеного договору, укладеного з позивачем. Інші 6 виплат, передбачені за період з 11 серпня 2023 року до 10 серпня 2024 року відповідачем добровільно так не виплачені, у зв`язку з чим [PERSON] вимушений звертатись до суду з метою захисту власних майнових прав. Ухвалою суду від 08 грудня 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом і повідомленням сторін. Крім того, сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. 28 листопада 2025 року ДП «Украерорух» до суду подано відзив, яким росили відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. Дійсно, відповідачем в добровільному порядку здійснено виплати [PERSON] п`яти окладів по 25945, 00 грн. та 233505, 00 грн. на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області у справі за № 359/1810/23 (за останнім періодом виплати з 11 червня по 10 серпня 2023 року включно). Однак, зв`язку з настанням форс-мажорних обставин, які полягають у військових діях рф проти України, закритті повітряного простору над Україною та забороною авіасполучень, що є основним видом доходу відповідача, Наказом ДП «Украерорух» за №141 від 30 березня 2022 року було призупинено дію окремих положень Колективного договору на підставі ст.11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах військового стану». З метою врегулювання порядку виплати заборгованості ДП «Украерорух» направило [PERSON] додаткову угоду щодо внесення змін до договору про виплату матеріальної допомоги, якою запропонувало позивачу призупинити виконання умов договору до моменту скасування військового стану в Україні, однак даний договір [PERSON] не підписав. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Однак представник позивача адвокат Ничик А.В. подала 27 листопада 2025 року до суду заяву, якою розгляд справи просила здійснити у їх відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача в судових засіданнях позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні з підстав, наведених у відзиві. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, прийшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст.55, 124 Конституції України та ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст.12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказами, відповідно ч. 1ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Судом встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2023 року позов [PERSON] до ДП «Украерорух» було задоволено частково та стягнуто за період до 10 серпня 2023 року включно матеріальну допомогу в розмірі 233505, 00 грн. Постановою Київського апеляційного суду від 18 січня 2024 року рішення суду І інстанції залишено без змін. Судові рішення набрали законної сили. Згідно вимог ч. 1, 4 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. 4. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встанов-лено законом. Даними судовими рішеннями встановлено та не заперечується сторонами, що в лютому 2015 року між адміністрацією ДП «Украерорух» та профспілками був укладений колективний договір. 28 травня 2020 року до п.6.25.2 розділу 6 колективного договору були внесені зміни, відповідно яких виплата матеріальної допомоги працівнику при виході на пенсію буде здійснюватись на основі договору між працівником та адміністрацією, типова форма якого повинна бути погоджена з профспілковою стороною. Наказом Дніпровського РСП ДП «Украерорух» №260/о від 09 червня 2020 року було звільнено [PERSON] з посади провідного інженера-електроніка групи ТОР гарантованого електроживлення об`єктів служби АОПР служби зв`язку, навігації та спостереження Дніпровського РСП у зв`язку з виходом на пенсію, на підставі ст. 38 КЗпП. 11 червня 2020 року між [PERSON] та ДП «Украерорух» був укладений договір про виплату матеріальної допомоги за колективним договором №4, відповідно п.1, п.2.2 якого, підприємство зобов`язалось виплатити позивачу матеріальну (грошову) допомогу, передбачену п.6.25.2 колективного договору. Посадовий оклад працівника для розрахунку матеріальної допомоги визначено у розмірі 25 945, 00 грн. Згідно п.2.3 договору, загальний розмір матеріальної допомоги склав 518 900, 00 грн., що становило 20 посадових окладів працівника. Зі змісту п.3.1 договору про виплату матеріальної допомоги за колективним договором №4, укладеним 11 червня 2020 року між ДП «Украерорух» та позивачем, вбачається, що відповідач зобов`язався виплатити [PERSON] матеріальну допомогу в такому порядку: 1 посадовий оклад протягом 10 банківських днів з дати початку дії договору, а залишок суми матеріальної допомоги - по 1 посадовому окладу кожні 2 місяці, починаючи з 12-го місяця з дати підписання договору. Наказом ДП «Украерорух» №267/о від 14 червня 2020 року був встановлений такий порядок виплати матеріальної допомоги [PERSON] : 25 945 грн. - у період з 11 червня 2020 року до 24 червня 2020 року; 25 945 грн. - у період з 11 червня 2021 року до 10 серпня 2021 року; 25 945 грн. - у період з 11 червня 2021 року до 10 серпня 2021 року; 25 945 грн. - у період з 11 серпня 2021 року до 10 жовтня 2021 року; 25 945 грн. - у період з 11 жовтня 2021 року до 10 грудня 2021 року; 25 945 грн. - у період з 11 грудня 2021 року до 10 лютого 2022 року; 25 945 грн. - у період з 11 лютого 2022 року до 10 квітня 2022 року; 25 945 грн. - у період з 11 квітня 2022 року до 10 червня 2022 року; 25 945 грн. - у період з 11 червня 2022 року до 10 серпня 2022 року; 25 945 грн. - у період з 11 серпня 2022 року до 10 жовтня 2022 року; 25 945 грн. - у період з 11 жовтня 2022 року до 10 грудня 2022 року; 25 945 грн. - у період з 11 грудня 2022 року до 10 лютого 2023 року; 25 945 грн. - у період з 11 лютого 2023 року до 10 квітня 2023 року; 25 945 грн. - у період з 11 квітня 2023 року до 10 червня 2023 року; 25 945 грн. - у період з 11 червня 2023 року до 10 серпня 2023 року; 25 945 грн. - у період з 11 серпня 2023 року до 10 жовтня 2023 року; 25 945 грн. - у період з 11 жовтня 2023 року до 10 грудня 2023 року; 25 945 грн. - у період з 11 грудня 2023 року до 10 лютого 2024 року; 25 945 грн. - у період з 11 лютого 2024 року до 10 квітня 2024 року; 25 945 грн. - у період з 11 квітня 2024 року до 10 червня 2024 року; 25 945 грн. - у період з 11 червня 2024 року до 10 серпня 2024 року. Наказом ДП «Украерорух» №141 від 30 березня 2022 року призупинено дію окремих положень колективного договору з 01 квітня 2022 року на час воєнного стану в Україні, окрім пунктів та їх окремих підпунктів 5.1-5.4, 5.4.1, 5.6, 5.8, 5.10, 5.11, 5.11.1, 5.11.2, 5.15, 5.17, 5.25, 5.27 та 5.28 розділу 5 колективного договору, додатків 2-7, 9 до колективного договору. У зв`язку із винесенням наказу ДП «Украерорух» за №141 від 30 березня 2022 року, позивачу [PERSON] з квітня 2022 року було припинено виплату матеріальної допомоги, причому на час постановлення наказу йому було виплачено 5 посадових окладів на суму 129 725 грн. На підставі рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2023 року [PERSON] було виплачено відповідачем ДП «Украерорух» за період з 11 лютого 2022 року до 10 серпня 2023 року включно матеріальну допомогу в розмірі 233505, 00 грн. Розмір невиплаченої позивачу матеріальної допомоги відповідачем становить 155 670, 00 грн. за період з 11 серпня 2023 року по 10 серпня 2024 року включно. Доказів добровільного виконання ДП «Украерорух» даного обов`язку після звернення [PERSON] до суду з даним позовом, сторонами не надано. Відповідно ч.1 та ч.2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановле-них статтею 11 цього Кодексу. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом вимог ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч.1 ст.654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Так, матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та відповідачем 11 червня 2020 року було укладено договір про виплату матеріальної допомоги за колективним договором. На момент укладення вказаного договору [PERSON] вже не перебував у трудових відносинах з відповідачем, оскільки наказом Дніпровського РСП ДП «Украерорух» за №260/о від 09 червня 2020 року його звільнено з посади провідного інженера-електроніка групи ТОР гарантованого електроживлення об`єктів служби АОПР служби зв`язку, навігації та спостереження Дніпровського РСП в зв`язку з виходом на пенсію, на підставі ст. 38 КЗпП України. Також судом встановлено, що відповідач перестав виконувати умови укладеного між сторонами договору з підстав призупинення дії окремих положень колективного договору з 01 квітня 2022 року на час воєнного стану в Україні згідно наказу ДП «Украерорух» за №141 від 30 березня 2022 року. Доводи відповідача про те, що оскільки було призупинено дію деяких положень колективного договору, то й укладений на основі колективного договору договір про виплату матеріальної допомоги теж призупиняє свою дію, оскільки це окремий правочин й сторони по справі не укладали окремі додаткові угоди щодо внесення змін до договору про виплату матеріальної допомоги, суд оцінює критично. В матеріалах справи міститься копія додаткової угоди №1 до договору №4 від 11 червня 2020 року, якою ДП «Украерорух» мало намір погодити з позивачем внесення змін до укладеного з ним договору про виплату матеріальної допомоги за колективним договором та призупинити його виконання. Ця додаткова угода була направлена [PERSON] засобами поштового зв`язку, однак не була отримана позивачем та залишилась ним непідписаною, а отже сторонами не було у встановленому п.5.2 договору порядку погоджено зміни до нього. В свою чергу видача наказу ДП «Украерорух» за №141 від 30 березня 2022 року не є способом внесення змін до договору про виплату матеріальної допомоги за колективним договором №4 від 11 червня 2020 року. Більш того, правовідносини, що виникли на підставі вказаного договору про виплату матеріальної допомоги за колективним договором №4 від 11 червня 2020 року, є суто цивільно-правовими. У зв`язку з тим, що на них не поширюється ні Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах військового стану», ні колективний договір, суд критично оцінює послання представника відповідача на настання форс-мажорних обставин, адже згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Щодо доводів відповідача про настання форс-мажорних обставин, як наприклад, військова агресія російської федерації, що призвело до неможливості виконання ДП Украерорух взятих на себе зобов`язань, слід зазначити наступне. Обставини форс-мажору, за загальним правилом, звільняють сторони від відповідальності за порушення зобов`язання, тобто від нарахування штрафів/пені за неналежне виконання зобов`язань. При цьому, договірні зобов`язання мають виконуватися належним чином, а одностороння відмова від зобов`язань не допускається. Цивільним законодавством передбачено, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, зокрема, сплата штрафних санкцій. Проте, статтею 617 Цивільного кодексу України, а також статтею 218 Господарського кодексу України передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору). Частиною 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, тощо. Торгово-промисловою палатою України (ТПП) було оприлюднено лист № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року, яким повідомлено, що військова агресія російської федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Це означає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань. Тобто, необхідно довести зв`язок між невиконанням зобов`язань та воєнними діями в Україні. З огляду на вказане, суд приходить переконання, що форс-мажорні обставини звільняють тільки від відповідальності за порушення зобов`язань (тобто від нарахування штрафів/пені), проте не звільняють від необхідності виконання відповідних договірних зобов`язань. Враховуючи те, що відповідачем не було доведено зв`язку між неможливістю виконання зобов`язання за укладеним між сторонами договором та військовою агресією російської федерації в Україні, на що як на форс мажор посилається представник відповідача в відзиві, суд вважає необґрунтованими доводи про наявність підстав для звільнення ДП Украерорух від необхідності виконувати договірні зобов`язання за укладеним між сторонами договором. Підсумовуючи наведене, суд приходить переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, у зв`язку з чим з ДП Украерорух на корись [PERSON] належить стягнути матеріальну допомогу в розмірі 155 670, 00 грн. Згідно вимог ч.1 ст. 133 та п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При зверненні до суду з даним позовом [PERSON] сплачено судовий збір в розмірі 1557, 00 грн. Наведене підтверджується чеком № 222336 від 22 вересня 2025 року. У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 1557, 00 грн.. Враховуючи наведене та

Outcome: approved