Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

В жовтні 2025 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Денисенка Є.В. звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] , в якому просив визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за адресою його місця проживання. У якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору визначено Службу у справах дітей Боярської міської ради Фастівського району Київської області. Свої вимоги мотивував тим, що з 19.09.2015 [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] . На даний час позивачем подано до суду позов про розірвання шлюбу. Весь час дитина проживає з батьком за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на його утриманні. Відповідачка спілкується з сином один раз на місяць, при цьому фактично самоусунулась від участі у вихованні дитини. Батько постійно несе витрати на лікування дитини, підтримання достатнього рівня його матеріального та медичного забезпечення, несе витрати на навчання, а також, по влаштуванню дозвілля сина. Мати проживає окремо від дитини в іншому місці вже тривалий час, життям дитини не цікавиться, фінансово не забезпечує. Виконавчим комітетом Боярської міської ради Київської області прийнято рішення про доцільність визначення місця проживання дитини з батьком. Представник позивача зазначає, що, так як мати фактично самоусунулась від виховання дитини, змінила місце проживання, не здійснює належного догляду за дитиною та відсутнє елементарне матеріальне забезпечення дитини, виникає необхідність у визначенні місця проживання дитини з батьком. Ухвалою судді від 05 листопада 2025 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено до підготовчого провадження. В підготовчому засіданні 16.12.2025 відповідач [PERSON] повідомила, що їй відомо з якого приводу розглядається справа, позов з пакетом документів не отримала. Позов визнає. Ухвалою суду від 16.12.2025 підготовче провадження у справі закрите, справу призначено до розгляду у судовому засіданні. Представник позивача адвокат Денисенко Є.В. в судовому засіданні 12.02.2026 позовні вимоги підтримав, та пояснив, що в матеріалах справи є висновок служби у справах дітей, яка встановлювала підстави для проживання дитини з батьком, оскільки мати фактично не приймає участі у вихованні, тому виникає потреба у фіксації місця проживання дитини з батьком. Позивач [PERSON] на даний час проходить службу в ЗСУ, в цей час дитина проживає з бабусею. В судове засідання 12.02.2026 відповідач [PERSON] не з`явилася, про день розгляду справи повідомлялася належним чином. Причину неявки не повідомила. Третя особа: Служба у справах дітей Боярської міської ради Фастівського району Київської області в судове засідання не з`явилися, направили клопотання про розгляд справи у відсутності представника служби та прийняти рішення згідно вимогам чинного законодавства. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, встановив наступне. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 вересня 2015 року, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області 19.09.2015 (а.с.10 зворот). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області 19.01.2016 (а.с.9 зворот). Відповідно Витягу з реєстру територіальної громади №2024/012179555 від 09.10.2024 [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.21). Відповідно Витягу з реєстру територіальної громади №2025/010511080 від 30.07.2025 року [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). Згідно копії паспорта громадянина України [NUMBER] [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.11зворот, 12,12 зворот). Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Рішенням виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області №9/57 від 18.09.2025 затверджено висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] . Згідно із даного висновку зазначено, що починаючи з 2023 року між сторонами припинено шлюбні відносини. Батько здатний фінансово і морально підтримувати сина. Під час судового розгляду встановлено, що на даний час сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, доказів зворотного суду не надано. Відповідно до вищевказаного висновку органу опіки та піклування визнано за доцільне визначити фактичне місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , 2016 р. народження, разом з батьком. У судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечувала, щоб син [PERSON] проживав разом із батьком. Як вбачається зі службової характеристики старшого солдата [PERSON] військовослужбовця, призваний під час мобілізації в/ч [NUMBER] (а.с.15). За місцем проживання позивач [PERSON] характеризується позитивно, перебуваючи в лавах ЗСУ повністю забезпечує сина, дистанційно допомагає сину у навчанні, перебуваючи у відпустці забезпечує усім необхідним (а.с.17). З урахуванням вище встановлених обставин, суд констатує, що дитина фактично проживає з бабусею, оскільки позивач проходить службу у ЗСУ, акт обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини службою не складався, а матеріали справи його теж не містять, думка дитини службою у справах дітей не заслуховувалась, клопотання про заслуховування думки дитини у судовому засіданні стороною позивача не заявлялось, при цьому мати дитини не заперечує щодо місця проживання дитини з батьком. Отже, суд не погоджується з висновком служби у справах дітей, оскільки останній є недостатньо обґрунтованим. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно положень частини першої статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Частина перша статті 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до частин другої, третьої статті 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Як встановлено судом під час розгляду справи, спільна дитина сторін після припинення шлюбних відносин залишились проживати разом із батьком - позивачем [PERSON] де проживає і по цей час. Відповідач [PERSON] зареєстрована у іншому місті, та стверджує що дійсно фактично проживає окремо від сина. У судовому засіданні відповідач підтвердила, що спільно визначили місце проживання дитини з батьком, бо син бажає проживати з батьком. Жодних дій, спрямованих на оспорювання місця проживання дитини відповідачка не вчиняє. Таким чином у цій справі сторони, як це і передбачено положеннями ст.160 СК України, за взаємною згодою та спільно з дитиною визначили місце проживання дитини з батьком, що не потребує втручання з боку органу опіки та піклування, а також будь-якого судового захисту прав позивача. Сімейні відносини, враховуючи їх особистісний характер, повинні в першу чергу вирішуватися за згодою їх учасників, і тільки в разі відсутності такої згоди (існування між ними спору) у суді. Відповідно до абзацу 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №18 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Відсутність порушеного права й інтересу встановлюється при розгляді справи по суті та є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Спір у цій справі щодо місця проживання дитини ініційований батьком дитини (позивачем), з яким дитина і так проживає, і від якого мати дитини (відповідач) не вимагає зміни її місця проживання. Після звернення батька дитини до суду з позовом про визначення місця проживання дитини відповідачка у встановленому порядку з самостійним позовом до суду або із зустрічним позовом в межах розгляду цієї справи про визначення місця проживання дитини разом з нею не зверталася, будь-яких дій, які б свідчили про її бажання і волю щодо визначення місця проживання дитини з нею, як матір`ю, не вчиняє. Отже, спір щодо місця проживання дитини між сторонами відсутній як на час звернення до суду так і на час розгляду справи судом. Враховуючи положення, зокрема, ст. 15, 16 ЦК України, ст. 8, 18, 161 СК України, ст. 2, 4, 19, 184 ЦПК України кожна особа, право якої порушене, оспорене чи не визнане, вправі захищати його в судовому порядку шляхом пред`явлення позову до відповідальної за порушення права особи, при цьому судом вирішується саме спір між батьком і матір`ю щодо місця проживання малолітньої дитини (дітей), коли батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина (діти). Відтак, правових підстав для вирішення судом питання про визначення місця проживання дитини із батьком на час розгляду справи немає, оскільки дитина зареєстрована і фактично проживає з батьком і його право не оспорюється відповідачкою. При цьому суд звертає увагу на те, що за обставин цієї справи, досягнення позивачем мети звільнення з військової служби, шляхом застосування інструменту, передбаченого для захисту сімейних прав та інтересів дитини, свідчить про використання цього правового інструменту всупереч його призначенню. Зазначені вище мотиви суду, дають підстави для відмови у задоволенні позову. З урахуванням положень статті 141 ЦПК України та відмови у позові, понесені позивачем витрати на оплату судового збору слід покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed