Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

Акціонерне товариство «Укрсиббанк» (далі «АТ «Укрсиббанк», «Позивач») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на спадкове майно. На обґрунтування позову вказано, що [PERSON] уклав з АКІБ «УкрСиббанк» (поточне найменування якого АТ «Укрсиббанк») договір поруки № 1 від 13.06.2007 року та іпотечний договір від 13.06.2007 року та зобов`язався відповідати за невиконання позичальником [PERSON] усіх його зобов`язань, що виникли з договору про надання споживчого кредиту №11168902000 від 13.06.2007 року з додатковими угодами № 1 та № 2 від 02.02.2009 року (в системі обліку банку договір №11168902001). В зв`язку з невиконанням [PERSON] кредитних зобов`язань за кредитним договором ПАТ «УкрСиббанк» (поточне найменування якого АТ «Укрсиббанк») звернувся із позовом до суду про солідарне стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Волочиського райсуду Хмельницької області від 02.11.2015 року у справі № 671/1611/15-ц позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено повністю, стягнуто солідарно із [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» 25996,80 швейцарських франків кредитної заборгованості, 12978,73 швейцарських франків заборгованості по процентам за користування кредитом, 50839,87 грн пені за прострочення сплати кредиту та 107739,57 грн пені за прострочення сплати процентів, стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» по 1827 грн. судового збору. Вказане рішення суду залишається не виконаним, заборгованість, що підлягає стягненню за рішенням суду, не погашена у повному обсязі, сплачено лише 595.33 швейцарських франків по процентам. Згідно інформації про виконавче провадження стосовно [PERSON] 25.02.2025 року зареєстровано припинення виконання виконавчого документа. Станом на 28.05.2025 року залишається непогашеною заборгованість за вказаним кредитним договором, що підлягає стягненню за рішенням суду, у розмірі 38380 швейцарських франків 20 цнт. (тридцять вісім тисяч триста вісімдесят швейцарських франків 20 сан.) та 158579 грн 44 коп. (сто п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот сімдесят дев`ять грн. 44 коп.), з яких: 25996,80 швейцарських франків - заборгованість по кредиту, 12383,40 швейцарських франків - заборгованість по процентах, 50839,87 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту, 107739,57 грн - пеня за прострочення сплати процентів. Позивачеві стало відомо, що боржник [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] , помер [INFO] . Згідно інформації від 06.06.2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за померлим [PERSON] залишається зареєстрованим нерухоме майно: - земельна ділянка, кадастровий номер 6820983500:04:042:0230, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Волочиський р-н., Копачівська с/рада; - домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що знаходиться в іпотеці «УкрСиббанк»; - житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач, дізнавшись з матеріалів виконавчого провадження про смерть [PERSON] 19.09.2022 року направив вимогу №27-1-01/936 до спадкоємців померлого до Волочиської державної нотаріальної контори. На запит позивача листом від 20.03.2025 року Волочиська державна нотаріальна контора повідомила, що по вимозі AT «УкрСиббанк» заведено спадкову справу №276/2022 після померлого [INFO] [PERSON] , спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Згідно заповіту від 09.08.2016 року [PERSON] все майно заповів [PERSON] у розмірі 1/2 частки, [PERSON] частка, [PERSON] частка. Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Волочиської міської Ради за адресою місця проживання [PERSON] - [ADDRESS] на момент смерті були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] , які вказані у заповіті, вважаються такими, що фактично прийняли спадщину, так як на момент смерті проживали за однією адресою зі спадкодавцем та не відмовилися від спадщини, відповідно, зобов`язання [PERSON] щодо сплати боргу перейшло до відповідачів як його спадкоємців. Оскільки відповідачі не задовольнили вимогу банку про погашення заборгованості одноразовим платежем, AT «Укрсиббанк» має право вимагати звернення стягнення на майно, прийняте спадкоємцями у спадщину в межах вартості спадкового майна, вартість якого може бути доведена спадкоємцем під час розгляду цього позову у суді чи встановлена під час виконавчого провадження. Позивач просить з метою погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11168902000 від 12.09.2007 року у розмірі 38380 швейцарських франків 20 цнт. (тридцять вісім тисяч триста вісімдесят швейцарських франків 20 сан.) та 158579 грн 44 коп. (сто п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот сімдесят дев`ять грн. 44 коп.), з яких: 25996,80 швейцарських франків - заборгованість по кредиту, 12383,40 швейцарських франків - заборгованість по процентах, 50839,87 грн - пеня за прострочення сплати кредиту, 107739,57 грн - пеня за прострочення сплати процентів, та судових витрат у розмірі 31473грн 69 коп., звернути на його користь стягнення на майно, що прийнято у спадщину у розмірі 1/2 частка [PERSON] , у розмірі частка [PERSON] , у розмірі 1/4 частка [PERSON] , у тому числі на: - земельна ділянка, кадастровий номер 6820983500:04:042:0230, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Волочиський р-н., Копачівська с/рада; - домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що знаходиться в іпотеці AT „УКРСИББАНК; - житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі проти позову заперечують з підстав пропуску позивачем строку пред`явлення вимог до спадкоємців, крім того, відповідач [PERSON] , яка є спадкоємцем за заповітом, спадщину після смерті [PERSON] не прийняла оскільки із заявою про прийняття спадщини не зверталася, а також не проживала і не була зареєстрована із спадкодавцем за однією адресою. Відповідачі зазначають, що AT «УкрСиббанк», як кредитор, дізнався про смерть поручителя та іпотекодавця [PERSON] , відповідно, й про факт відкриття спадщини у грудні 2021 року, після отримання постанови від 07.12.2021 року про закінчення виконавчого провадження №51782360, доказом чого є її оскарження в грудні 2021 року до Волочиського районного суду та начальнику Кременецького ВДВС. Відповідно до позиції відповідачів саме з цього моменту почався відлік строку для кредитора для пред`явлення вимог до спадкоємців. Однак, банк - кредитор звернувся з вимогою до спадкоємців боржника лише 19.09.2022 року, тобто з пропуском встановленого частиною другої статті 1281 ЦК України (у редакції на момент відкриття спадщини) шестимісячного строку від дня, коли він дізнався про відкриття спадщини. Відтак, основне зобов`язання померлого поручителя припинилося внаслідок непред`явлення кредитором вимог до спадкоємців протягом строків, встановлених частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, а оскільки іпотека має похідний характер від основного зобов`язання, тому іпотека припинилася у зв`язку зі спливом визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців боржника, що має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. 03.07.2025 судом прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Суд ухвалив розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 03.07.2025 судом при вирішенні питання про відкриття провадження у справі розглянуто та задоволено клопотання позивача та витребувано з Волочиської державної нотаріальної контори копій матеріалів спадкової справи №276/2022 заведеної щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] . У судовому засіданні 15.09.2025 судом задоволено клопотання відповідачів та витребувано з Волочиського районного суду Хмельницької області матеріали цивільної справи № 671/2189/21 за скаргою АТ «Укрсиббанк» на постанову державного виконавця Кременецького відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Кулини Галини Іванівни та зобов`язання вчинити дії. У судовому засіданні 02.10.2025 судом задоволено клопотання відповідачів та витребувано з Кременецького відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином завірені копії документів із матеріалів виконавчого провадження №51782360 з примусового виконання виконавчого листа №671/1611/15-ц, виданого 20.11.2015 року Волочиським районним судом Хмельницької області. Заходи забезпечення доказів або позову, судом не вживалися, провадження у справі не зупинялося та не поновлювалося. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що про смерть [PERSON] банк дізнався у грудні 2021 після отримання постанови державного виконавця про закриття виконавчого провадження у зв`язку зі смертю боржника. Вимогу до Волочиської державної нотаріальної контори надіслано 19.09.2022. Про наявність заповіту [PERSON] банк дізнався у 2025 році під час розгляду справи про неплатоспроможність позичальника [PERSON] . Під час розгляду даної справи позичальник [PERSON] подав вказаний заповіт на підтвердження свого майнового стану й тієї обставини, що він не є спадкоємцем [PERSON] . Після отримання даної інформації було зроблено запит та отримано інформацію про осіб, які були зареєстровані із [PERSON] та встановлено, що ці особи фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON] та від неї не відмовлялися. Вимогу про погашення боргу безпосередньо до осіб, вказаних у заповіті, банк не пред`являв. Така вимога банком пред`являлася через нотаріуса. Вважає, що позивачем строк пред`явлення вимог до спадкоємців не пропущено, оскільки закон пов`язує початок перебігу шестимісячного строку пред`явлення вимог із фактом отримання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину, але такі свідоцтва спадкоємцям взагалі не видавалися, оскільки вони із відповідними заявами до нотаріуса не зверталися. Представник відповідачів у судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити та наполягала на пропуску позивачем встановленого законом строку пред`явлення вимог до спадкоємців оскільки позивач міг дізнатися про фактичне прийняття спадщини спадкоємцями з грудня 2021 року, коли йому стало відомо про смерть [PERSON] , однак вимогу до спадкоємців пред`явлено через нотаріуса лише 19.09.2022 року, тобто із пропуском шестимісячного строку від дня, коли кредитор міг дізнатися про прийняття спадщини спадкоємцями. Натомість, позивач з моменту отримання відомостей про відкриття спадщини не вчиняв жодних дій з метою кола спадкоємців [PERSON] , у тому числі й тих, що фактично прийняли спадщину. Відомості про осіб, що були зареєстровані із спадкодавцем за однією адресою позивач отримав лише у квітні 2025 року. Зазначила, що відповідачі не знали про існування заповіту [PERSON] на їх користь, а тому із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися. З цієї ж причини не подавали і заяв про відмову від прийняття спадщини. Також звернула увагу суду на ту обставину, що відповідач [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не прийняла оскільки остання із заявою про прийняття спадщини не зверталася, а також не проживала і не була зареєстрована із спадкодавцем за однією адресою. Звертає увагу суду, що у виконавчому провадженні про стягнення боргу з [PERSON] не проведено заміну боржника на правонаступників. На даний час відповідачі не бажають задовольнити вимоги кредитора спадкодавця про сплату боргу одним платежем, зокрема, через пропуск строку пред`явлення вимог. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд встановив наступні фактичні обставини. 13.06.2007 року [PERSON] уклав з АКІБ «УкрСиббанк» (поточне найменування якого АТ «Укрсиббанк») договір про надання споживчого кредиту №11168902000 відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у сумі 34090,00 швейцарських франків, строк повернення кредиту 12.06.2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом на умовах, визначених цим договором. Відповідно до додаткової угоди № 1 від 02.02.2009 року сторони змінили строк повернення кредиту, визначивши його до 12.06.2024 року, згідно графіку платежів. Відповідно до додаткової угоди № 2 від 02.02.2009 року сторони змінили схему погашення кредиту. У забезпечення виконання зобов`язань позичальником [PERSON] за вказаним кредитним договором між [PERSON] з АКІБ «УкрСиббанк» (поточне найменування якого АТ «Укрсиббанк») було укладено договір поруки № 1 від 13.06.2007 року та іпотечний договір від 13.06.2007 року, відповідно до яких [PERSON] та зобов`язався відповідати за невиконання позичальником [PERSON] усіх його зобов`язань, що виникли з договору про надання споживчого кредиту №11168902000 від 13.06.2007 року з додатковими угодами № 1 та № 2 від 02.02.2009 року (в системі обліку банку договір №11168902001). В зв`язку з невиконанням [PERSON] кредитних зобов`язань за кредитним договором ПАТ «УкрСиббанк» (поточне найменування якого АТ «Укрсиббанк») звернувся із позовом до суду про солідарне стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Волочиського райсуду Хмельницької області від 02.11.2015 року у справі № 671/1611/15-ц позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено повністю, стягнуто солідарно із [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» 25996,80 швейцарських франків кредитної заборгованості, 12978,73 швейцарських франків заборгованості по процентам за користування кредитом, 50839,87 грн пені за прострочення сплати кредиту та 107739,57 грн пені за прострочення сплати процентів, стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» по 1827 грн. судового збору. Згідно наданого позивачем розрахунку вказане рішення суду залишається не виконаним, заборгованість, що підлягає стягненню за рішенням суду, не погашена у повному обсязі. На погашення боргу за процентами надійшло 595.33 швейцарських франків. Станом на 28.05.2025 року залишається непогашеною заборгованість за вказаним кредитним договором, що підлягає стягненню за рішенням суду, у розмірі 38380 швейцарських франків 20 цнт. (тридцять вісім тисяч триста вісімдесят швейцарських франків 20 сан.) та 158579 грн 44 коп. (сто п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот сімдесят дев`ять грн. 44 коп.), з яких: 25996,80 швейцарських франків - заборгованість по кредиту, 12383,40 швейцарських франків - заборгованість по процентах, 50839,87 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту, 107739,57 грн - пеня за прострочення сплати процентів. На даний час на виконання Кременецького відділу ДВС у Кременецькому районі Тернопільської області Західного МУ МЮ України перебуває виконавче провадження № 51782360 щодо примусового виконання виконавчого листа від 20.11.2015 № 671/1611/15-ц, виданого у справі щодо виконання вказаного рішення суду. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті. Згідно інформації про виконавче провадження стосовно [PERSON] 25.02.2025 року зареєстровано припинення виконання виконавчого документа у зв`язку зі смертю боржника. Заміна боржника на його правонаступників у виконавчому провадженні не проводилась. Згідно інформації від 06.06.2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за померлим [PERSON] залишається зареєстрованим нерухоме майно: - земельна ділянка, кадастровий номер 6820983500:04:042:0230, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Волочиський р-н., Копачівська с/рада; - домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що знаходиться в іпотеці «УкрСиббанк»; - житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 19.09.2022 року AT «УкрСиббанк» направив вимогу №27-1-01/936 про погашення заборгованості за рішенням суду до спадкоємців померлого до Волочиської державної нотаріальної контори. На запит позивача листом від 20.03.2025 року Волочиська державна нотаріальна контора повідомила, що по вимозі AT «УкрСиббанк» заведено спадкову справу №276/2022 після померлого [INFO] [PERSON] , спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Згідно заповіту від 09.08.2016 року [PERSON] все майно заповів [PERSON] у розмірі 1/2 частки, [PERSON] частка, [PERSON] частка. Про наявність вказаного заповіту позивач дізнався з повідомлення про збори кредиторів боржника від 01.10.2024 року, що отримано позивачем 07.10.2024. Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Волочиської міської ради № 01-37-418/25 від 22.04.2025, за адресою місця проживання спадкодавця [PERSON] - [ADDRESS] на момент смерті були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Судом також встановлено, що [PERSON] у зв`язку з укладенням шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 22.10.2022 р. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Відповідно до ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку із смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час, як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися унаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно з ст. 1282 спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четвертої статті 263 ЦПК України). В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року у справі № 306/2000/16-ц (провадження № 61-30819св18) та від 04 лютого 2021 року у справі № 587/381/15-ц (провадження № 61-3826св20), зроблено правовий висновок про те, що при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. У постанові Верховного Суду від08 березня 2023 року у справі № 669/446/17 (провадження № 61-8415св21) зазначено, що «у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України». Відповідно до постанови ВС від 10.03.2021 №522/5924/17 визначено, що хоча стаття 1281 ЦК України не конкретизує способів пред`явлення вимоги кредитором до спадкоємців боржника, проте, по-перше, за формою наведене звернення банку має бути саме певною вимогою майнового характеру, а, по-друге, така вимога має бути висунута до конкретних перелічених суб`єктів спадкоємців, які прийняли спадщину. Виходячи зі змісту статті 1281 ЦК України, допускається два способи пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців: 1) безпосередньо до спадкоємців; 2) опосередковано через нотаріуса. Обрання певного способу є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд. При цьому законодавством не передбачені форма і зміст вимог кредитора та на нотаріуса не покладено обов`язку перевіряти обґрунтованість вимог. Вирішуючи питання щодо кола спадкоємців, які прийняли спадщину, суд враховує таке. Відповідно до частин третьої - п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки на момент смерті [PERSON] разом з ним за однією адресою були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] (неповнолітній), зазначені особи в установлений законом строк він прийняття спадщини не відмовились, останні вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] , разом з тим, згідно довідки Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Волочиської міської ради № 01-37-418/25 від 22.04.2025 відповідач [PERSON] на момент прийняття спадщини не проживала і не була зареєстрована із спадкодавцем за однією адресою, із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася, остання спадщину не прийняла. Отже, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , як спадкоємці за заповітом, які прийняли спадщину, зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, у розмірі, який відповідає їх частці у спадщині, а відповідач [PERSON] , яка спадщину не прийняла, такого обов`язку не має. Вирішуючи питання про те, чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, суд дійшов таких висновків. Відповідно до статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. За встановлених судом обставин справи свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям не видавалися, отже, шестимісячний строк пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців необхідно відраховувати з моменту, коли кредитор дізнався про прийняття спадщини. Тлумачення положень статті 1281 ЦК України дає підстави стверджувати, що кредитор має бути не тільки необізнаний про факт прийняття спадщини, а й не мати можливості дізнатися про цей факт (словосполучення «не знав і не міг знати» частини третьої статті 1281 ЦК України). Судом встановлено, що про факт смерті [PERSON] позивач дізнався 13.12.2021 року, після отримання постанови державного виконавця від 07.12.2021 про закриття виконавчого провадження щодо виконання рішення Волочиського райсуду Хмельницької області від 02.11.2015 року про солідарне стягнення боргу із [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» у зв`язку зі смертю боржника. Зазначене підтверджується матеріалами скарги АТ «Укрсиббанк» на постанову державного виконавця про закриття виконавчого провадження (справа №671/2189/21, провадження №4-с/671/1/2022), що подана до Волочиського райсуду Хмельницької області, та матеріалами скарги АТ «Укрсиббанк» на постанову державного виконавця про закриття виконавчого провадження начальнику Кременецького відділу ДВС у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного МУ МЮ (м. Івано-Франківськ). За змістом цих скарг АТ «Укрсиббанк» зазначає, дізнався про порушення своїх прав 13.12.2021 у день отримання копії постанову державного виконавця від 07.12.2021 про закриття виконавчого провадження. Отже, з 13.12.2021 року позивач мав реальну можливість, тобто міг дізнатися, про фактичне прийняття спадщини спадкоємцями [PERSON] , звернувшись з відповідним запитом про осіб, що були зареєстровані разом із спадкодавцем на момент його смерті. Натомість, такі відомості позивач отримав лише у квітні 2025 року звернувшись з відповідним запитом до Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Волочиської міської ради. Відповідно, шестимісячний строк пред`явлення вимоги до спадкоємців сплив 13.06.2022 року, разом з тим, AT «УкрСиббанк» направив вимогу про погашення заборгованості за рішенням суду до спадкоємців [PERSON] до Волочиської державної нотаріальної контори 19.09.2022 року, тобто із пропуском шестимісячного строку від дня, коли кредитор міг дізнатися про фактичне прийняття спадщини спадкоємцями. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України). Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша - третя статті 89 ЦПК України). Суд враховує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів об`єктивної неможливості отримати відомості про осіб, що були зареєстровані разом із [PERSON] на момент його смерті, тобто про осіб, які фактично прийняли спадщину. Суд також зазначає, що відповідно до частини першої статті 26 Закону України № 1871-IX «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» від 05.11.2021, що набрав чинності 01.12.2021 року, позивач, як іпотекодержатель, був вправі звернутися з відповідною заявою та отримати від органу реєстрації витяг із реєстру територіальної громади, що підтверджує зареєстроване або задеклароване місце проживання (перебування) особи, разом з тим, позивач з відповідною заявою протягом шести місяців від дня, колі він дізнався про відкриття спадщини, не звернувся. З урахуванням викладеного доводи представника позивача про те, що позивачем строк пред`явлення вимог до спадкоємців не пропущено, оскільки закон пов`язує початок перебігу шестимісячного строку пред`явлення вимог із фактом отримання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину, але такі свідоцтва спадкоємцям взагалі не видавалися, суд відхиляє як такі, що не ґрунтуються на законодавстві, що регулює порядок та строки пред`явленням вимог кредитором спадкодавця до його спадкоємців. За вказаних обставин суд відмовляє у задоволенні позову про звернення стягнення на спадкове майно у зв`язку з пропуском встановленого статтею 1281 ЦК України строку пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців, а також у зв`язку з недоведеністю факт прийняття спадщини відповідачем [PERSON] . На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору суд покладає на позивача оскільки у задоволенні позову відмовлено. Інші судові витрати, зокрема, витрати відповідачів на правничу допомогу адвоката на підставі положень статей 133, 137, 141 ЦПК України, суд покладає на позивача, оскільки у задоволенні позову відмовлено. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. За приписами частин 2, 3 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвокат, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Розглянувши надані представником відповідача документи, що підтверджують розмір судових витрат на правничу допомогу суд дійшов висновку, що такі витрати, що понесені кожним із відповідачів, на суму 13800,00 грн є повністю підтвердженими документально ордерами про надання правничої допомоги, договорами про надання правничої допомоги від 15.08.2025 року, що укладені між адвокатом та відповідачами [PERSON] , [PERSON] , а також [PERSON] , яка є законним представником неповнолітнього [PERSON] , квитанціями до прибуткового касового ордера б/н від 15.08.2025 року про отримання адвокатом від відповідачів грошових коштів у сумі 13800,00 грн від кожного на підставі договору про надання правничої допомоги. Розмір витрат відповідачів відповідає умовам договорів про надання правничої допомоги щодо визначення винагороди адвоката за надані послуги у формі гонорару, що сплачується авансом. На підставі викладеного та

Outcome: approved