Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з врахуванням уточнених позовних вимог із зазначеним позовом, покликаючись на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] відносився до суспільної групи «колгоспний двір» та станом на 15.04.1991 року головою такого був [PERSON] ,1932р.н., а членами такого були: [PERSON] , 1932 р.н. (дружина), [PERSON] , 1966р.н. (дочка), [PERSON] , 1966 р.н. (зять) та [PERSON] , 1988р.н. (онук), а тому, виходячи із принципу рівності часток у майні колгоспного двору, кожен із даних осіб володіли, станом на 15.04.1991р., часткою у розмірі по 1/5 у такому майні. Зазначила те, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі на 1/5 частку у майні колгоспного двору. Ствердила, що після смерті [PERSON] спадщину прийняли вона (позивачка) і чоловік спадкодавиці [PERSON] (батько позивачки), успадкувавши при цьому по 1/10 (1/5:2) частки у спадковому майні. Факт прийняття ними спадщини стверджується спільним проживанням разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини та протягом встановленого строку не заявили про відмову від прийняття спадщини. З огляду на що вважають, що її ( [PERSON] ) і [PERSON] , частки у спірному житловому будинку збільшились і становлять відповідно по 3/10 частині: (по 1/5 частці, як членів колгоспного двору + по 1/10 частці, які успадкували після смерті [PERSON] ). Вказала те, що [INFO] помер голова двору [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на 3/10 частки у майні колгоспного двору. Ствердила, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла вона (позивачка). Факт прийняття нею спадщини стверджується поданою до нотаріуса заявою про прийняття спадщини. З огляду на що вважає, що вона стала власником 3/5 частки спірного будинковолодіння (1/5 частки, як члена колгоспного двору +1/10 частки, яку успадкувала після смерті матері [PERSON] + 3/10 частки, яку успадкувала після смерті батька [PERSON] ). Покликалася на те, що інший член колгоспного двору [PERSON] (її чоловік) помер [INFO] . Спадкове майно, тобто належна йому 1/5 частка у спірному будинковолодінні була успадкована його внуком [PERSON] , що стверджується спадковою справою №635/2018, заведеною приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Яксманицьким Р.С. Зазначила те, що з метою оформлення своїх спадкових прав вона (позивачка), звернулася до нотаріуса, однак у позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину на спірний житловий будинок не має можливості, так як такий відносився до суспільної групи «колгоспний двір». Ствердила, що у зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, нотаріус роз`яснив позивачці звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок або його частку. З огляду на наведене, просить суд визнати за нею, позивачкою [PERSON] , право власності на 3/5 частки спірного будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Третя особа із самостійними вимогами [PERSON] звернувся до суду із позовом до Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, третя особа - Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області, про визнання права власності на частку у майні колгоспного двору. В обґрунтування позовної вимоги [PERSON] покликався на те, що як було зазначено вище, спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за вищевказаною адресою відносився до суспільної групи «колгоспний двір» та станом на 01.01.1988 - 15.04.1991 року головою такого був [PERSON] , а членами такого були: [PERSON] , 1932 р.н. (дружина), [PERSON] , 1966р.н. (дочка), [PERSON] , 1966 р.н. (зять) та [PERSON] , 1988р.н. (онук), а виходячи із принципу рівності часток у майні колгоспного двору, кожен із даних осіб володіли станом на 15.04.1991р. часткою у розмірі по 1/5 у такому майні. Вказує, що він ( [PERSON] ) звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно з метою реєстрації права власності на майно колишнього двору, однак йому було відмовлено у проведенні реєстраційних дій у зв`язку з тим, що житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відносився до суспільної групи «колгоспний двір». Стверджує, що з метою реалізації свого права на оформлення належної йому частки спірного житлового будинку він змушений звернутися до суду, оскільки чинне законодавство, яке регулює порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, не передбачає можливості оформлення права власності на майно колишнього колгоспного двору. З огляду на наведене, просить суд визнати за ним ( [PERSON] ) право власності на 1/5 частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Третя особа із самостійними вимогами [PERSON] , який діє в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] звернувся до суду із позовом до Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, третя особа - Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області, про визнання права власності на частку у майні колгоспного двору. В обґрунтування позовної вимоги [PERSON] покликається на те, що як було зазначено вище, спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за вищевказаною адресою відносився до суспільної групи «колгоспний двір» та станом на 01.01.1988 - 15.04.1991 року головою такого був [PERSON] , а членами такого були: [PERSON] , 1932 р.н. (дружина), [PERSON] , 1966р.н. (дочка), [PERSON] , 1966 р.н. (зять) та [PERSON] , 1988р.н. (онук), а виходячи із принципу рівності часток у майні колгоспного двору, кожен із даних осіб володіли станом на 15.04.1991р. часткою у розмірі по 1/5 у такому майні. Зазначає, що [INFO] помер [PERSON] (дідо [PERSON] ), після смерті якої відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі на 1/5 частку у майні колгоспного двору. Покликається на те, що [PERSON] звернулася в інтересах свого сина [PERSON] до приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Я.С. із заявою про прийняття спадщини. При цьому стверджує, що інші можливі спадкоємці, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заявили про відмову від належних їм часток у спадщині, які б належали таким за законом, після смерті [PERSON] , на користь його внука [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи за №635/2018. Стверджує, що з метою оформлення спадкових прав [PERSON] , його мати звернулася до нотаріуса, однак у позасудовому порядку отримати свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок не мають можливості, так як такий відносився до суспільної групи «колгоспний двір». Вказує, що у зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, нотаріус роз`яснив [PERSON] звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок або його частку. З огляду на наведене, просить суд визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 06.05.2024 року ухвалою судді Мостиського районного суду Львівської області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження; залучено до участі у даній справі Мостиську державну нотаріальну контору Львівської області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь, письмових пояснень). 12.12.2024 року ухвалою Мостиського районного суду Львівської області залучено [PERSON] та [PERSON] до участі у даній цивільній справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору; визначено залученим третім особам, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору строк для подання письмових пояснень щодо позову. 03.03.2025 року ухвалою Мостиського районного суду Львівської області визнано потрібним, щоб позивачка [PERSON] дала особисті пояснення під час розгляду даної справи. 03.02.2026 року ухвалою Мостиського районного суду Львівської області позов третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] до Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, третя особа Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області про визнання права власності на частку у майні колгоспного двору прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] , [PERSON] , Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області, про визнання права власності на майно. Вимоги за позовом третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] об`єднано в одне провадження з первісним позовом. 03.02.2026 року ухвалою Мостиського районного суду Львівської області позов третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] , який діє в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] до Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, третя особа Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області про визнання права власності на частку у майні колгоспного двору прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] , [PERSON] , Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області, про визнання права власності на майно, та за позовом третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] до Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, третя особа Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області про визнання права власності на частку у майні колгоспного двору. Вимоги за позовом третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] , який діє в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] об`єднано в одне провадження з первісним позовом. 17.02.2025 року ухвалою Мостиського районного суду Львівської області прийнято відмову позивачки [PERSON] від частини позовних вимог, а саме позовних вимог до відповідача Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області про визнання за нею права власності на 2/5 частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Провадження у справі за позовом [PERSON] до Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] , [PERSON] , Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області, про визнання права власності на майно, за позовом третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] до Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, третя особа Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області, про визнання права власності на частку у майні колгоспного двору, та за позовом третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] , який діє в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] до Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, третя особа Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області про визнання права власності на частку у майні колгоспного двору,- в частині позовних вимог до Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області про визнання за [PERSON] права власності на 2/5 частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] - закрито. Позивачка [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій підтримала заявлені нею позовні вимоги, а саме про визнання за нею права власності на 3/5 частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] .Крім того, подала до суду заяви про визнання позовів третіх осіб із самостійними вимогами, а саме: [PERSON] до Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, третя особа Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області, про визнання права власності на частку у майні колгоспного двору; [PERSON] , який діє в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] до Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, третя особа Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області про визнання права власності на частку у майні колгоспного дворупро визнання позовів третіх осіб із самостійними вимоги. Просила розгляд справи провести у її відсутності. Представник відповідача - Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про визнання позову, в якій зазначив, що не заперечують проти позовних вимог позивачки [PERSON] , третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] та третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] , який діє в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] , та просять розглядати справу у їх відсутності. Представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву про здійснення розгляду даної цивільної справи у його відсутності. Крім того, такий скерував інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 21.05.2024р. №77029078, з якої слідує, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведено спадкову справу №199/2013, місце заведення - Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 21.05.2024р. №77029091, з якої слідує, що спадкодавцем [PERSON] за життя складено заповіт; копії сторінок спадкової справи №199/2013, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 21.05.2024р. №77029143, згідно якої після смерті спадкодавиці [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не заводилась; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 21.05.2024р. №77029111, з якої слідує, що [PERSON] за свого життя заповіту не складала. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, однак на адресу суду скерував заяву, в якій зазначив, що поданий ним позов підтримує повністю, вирішення інших позовів по справі покладає на розсуд суду. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - [PERSON] , який діє в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, однак на адресу суду скерував заяву, в якій зазначив, що поданий ним позов в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] підтримує повністю, при цьому вирішення позову [PERSON] покладає на розсуд суду. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги як за первісним позовом так і за позовами третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Судом встановлено, що будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] відносилося до суспільної групи «колгоспний двір» та станом на 15.04.1991 року головою такого був [PERSON] , 1932р.н., а членами такого були: [PERSON] , 1932р.н. (дружина), [PERSON] , 1966р.н. (дочка), [PERSON] , 1966р.н. (зять) та [PERSON] , 1988р.н. (онук), а тому, виходячи із принципу рівності часток у майні колгоспного двору, кожен із даних осіб володіли, станом на 15.04.1991р., часткою у розмірі по 1/5 у такому майні. Згідно вимог ст.7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці. Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно з п.9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство. Відповідно до змісту Вказівок №5-24/26 і №69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, належать до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Згідно Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Виходячи з вимог ст.ст.120, 123 ЦК України в редакції 1963 року, які діяли станом на 01.01.1988 - 15.04.1991р. і регулювали власність колгоспного двору, право на майно колгоспного двору (спірне будинковолодіння) в рівних частках мали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , тобто кожен по 1/5 частці будинковолодіння за вищевказаною адресою. [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] . До складу даної спадщини входило право на 1/5 частку спірного будинковолодіння за вищевказаною адресою, що належала їй як члену колгоспного двору. Відповідно до копії свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії [NUMBER] від 19.11.2002р., виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Мостиського РУЮ Львівської області [PERSON] , яка народилася [INFO] , перемінила прізвище на « [PERSON] », про що в книзі реєстрації актів про переміну прізвища, імені, по батькові 19.11.2002р. зроблено запис за №60. Спадкодавиця [PERSON] за життя своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом. Згідно матеріалів справи відомо, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не заводилась. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Шегинівської сільської ради Яворівського Львівської області від 23.05.2024 року за №142, спадкодавиця [PERSON] , яка померла [INFO] , на час смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , разом з нею проживали та були зареєстровані, в тому числі чоловік [PERSON] , 1938р.н. та дочка [PERSON] , 1966р.н. Тобто, в силу ст.1268 ЦК України чоловік і дочка спадкодавиці [PERSON] [PERSON] та [PERSON] , вважаються такими, що прийняли спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Таким чином, [PERSON] та [PERSON] стали фактичними власниками по 3/10 частки у спірному будинковолодінні (по 1/5 частці як члени колгоспного двору + по 1/10 (1/5:2) частці, яку успадкували в порядку спадкування після смерті [PERSON] ). [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] . Згідно матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном розпорядився, а саме 10.08.2011р. склав заповіт, яким усе своє майно заповів дочці [PERSON] (позивачці). Даний заповіт зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за №43. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з копій сторінок спадкової справи №199/2013, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , дочка останнього [PERSON] , як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину після смерті батька, зокрема у встановлений законом строк звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття даної спадщини (отже, факт прийняття нею спадщини підтверджується поданою нотаріусу заявою про прийняття спадщини). Інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині та які б у встановлений законом строк прийняли таку, - судом не встановлено. Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, [PERSON] не заявила про відмову від даної спадщини. Тобто, у відповідності до вимог ст.ст. 1268, 1269 ЦК України [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті спадкодавця [PERSON] та стала фактичним власником 3/5 частки у спірному будинковолодінні (1/5 частки, як члена колгоспного двору + 1/10 частки, яку успадкувала після смерті матері [PERSON] + 3/10 частки, яку успадкувала після смерті батька [PERSON] ). [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (чоловіка позивачки). До складу даної спадщини входило право на 1/5 частку спірного будинковолодіння за вищевказаною адресою, що належала йому як члену колгоспного двору. Спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з копій сторінок спадкової справи №635/2018, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , саме внук спадкодавця [PERSON] у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті діда [PERSON] та отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. Спадщина, на яку видано свідоцтва, складається із: житлового будинку [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області; земельної ділянки площею 0,1998 га, яка розташована в [ADDRESS] (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 4622487900:01:004:0115. Факт прийняття спадщини [PERSON] підтверджується поданою до нотаріуса заявою про її прийняття його законним представником [PERSON] . Тобто, у відповідності до вимог ст.ст.1268, 1269 ЦК України [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті спадкодавця [PERSON] . Інші можливі спадкоємці, а саме: [PERSON] (мати спадкодавця), [PERSON] (дружина спадкодавця), [PERSON] (син спадкодавця) та [PERSON] (син спадкодавця), заявили про відмову від належних їм часток у спадщині, які б належали таким за законом, після смерті [PERSON] на користь [PERSON] , що стверджується матеріалам спадкової справи за №635/2018. Підсумовуючи вищевказане, суд вважає, що належне спадкодавцю [PERSON] спадкове майно, в тому числі право на 1/5 частку спірного будинковолодіння успадкував саме [PERSON] . Таким чином, [PERSON] став фактичним власником 1/5 частки спірного будинковолодіння, яку він успадкував в порядку спадкування після смерті діда [PERSON] . При цьому, нотаріусом позивачці [PERSON] за первісним позовом та третій особі, яка заявляє самостійні вимоги [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину на дане спадкове майно - спірний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, така відмова була зумовлена відсутністю належних правовстановлюючих документів, виданих на ім`я спадкодавців. Нотаріус роз`яснив даним особам можливість реалізації права на спадкування вказаного житлового будинку в судовому порядку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Так, до 01.01.2013р. державна реєстрація права особи на частку у майні колгоспного двору здійснювалась МБТІ, відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року на підставі рішення, яке виносилось сільською радою про розподіл часток майна колгоспного двору. Пунктом 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 09.12.2011 року № 4152- VI) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно в порядку визначеному цим Законом, буде здійснюватися з 1 січня 2013 року. З 1 січня 2013 року право власності на нерухоме майно посвідчуються на загальних засадах, свідоцтвом про право власності, що видає державний реєстратор прав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав майно та їх обтяжень». Згідно з вимогами, які визначені ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор з 01.01.2013 року, не посвідчує прав власності на об`єкт нерухомого майна та не видає свідоцтва про права власності на підставі рішення сільської ради про розподіл часток майна колгоспного двору між його співвласниками. Отже, через відсутність належних правовстановлюючих документів на спірний будинок з господарськими спорудами за вищевказаною адресою та через належність такого до суспільної групи «колгоспний двір» право позивачки за первісним позовом та позовами третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору на спірне будинковолодіння не може бути вирішено в позасудовому порядку, у зв`язку з чим такі звернулися до суду із вказаними позовами. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON] серії [NUMBER] від 05.11.2012р.; копією сторінок спадкової справи №199/2013, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 21.05.2024р. №77029078, з якої слідує, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведено спадкову справу №199/2013, місце заведення - Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 21.05.2024р. №77029091, з якої слідує, що спадкодавцем [PERSON] за життя складено заповіт; копією заповіту, який посвідчений секретарем Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області Павуцьо Оксаною Володимирівною від 10.08.2011р.; копією свідоцтва про смерть спадкодавиці [PERSON] серії [NUMBER] від 29.01.2009р.; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 21.05.2024р. №77029143, згідно якої після смерті спадкодавиці [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не заводилась; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 21.05.2024р. №77029111, з якої слідує, що [PERSON] за свого життя заповіту не складала; копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON] серії [NUMBER] від 27.07.2018р.; копією спадкової справи №635/2018, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 12.12.2024р. №79519926, з якої слідує, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведено спадкову справу №635/2018, місце заведення приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Р.С; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 12.12.2024р. №79519940, з якої слідує, що спадкодавцем [PERSON] за життя заповіти/спадкові договори не складалися; копією свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії [NUMBER] від 19.11.2002р.; копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 20.02.1988р.; копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] від 10.10.1987р.; довідкою, виданою 19.03.2024р. виконавчим комітетом Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області за №83; довідкою, виданою 23.05.2024р. виконавчим комітетом Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області за №143; довідкою, виданою 23.05.2024р. виконавчим комітетом Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області за №142; довідкою, виданою 23.05.2024р. виконавчим комітетом Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області за №144; випискою із погосподарської книги №1 по [ADDRESS] , - про суспільну групу двору та склад його членів станом з 01.04.1988-15.04.1991р.р.; листом-повідомленням нотаріуса про відмову у оформленні спадкових прав на спірне будинковолодіння від 15.04.2024р. за вих.№ 02-14/82; листом-повідомленням приватного нотаріуса Яксманицького Р.С. про відмову у оформленні спадкових прав на спірне будинковолодіння від 06.11.2025р. за вих.№ 721/02-14; копією технічного паспорта на спірне будинковолодіння; звітом про оцінку майна спірного будинковолодіння; копією свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 24.02.1992р.; копією рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій, виданого державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON] за №81939894 від 19.11.2025р.; копією сторінок паспорта позивачки [PERSON] ; копією сторінок паспорта [PERSON] ; копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 10.09.2014р.; іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Узагальнюючи, суд вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог, зокрема слід визнати: за позивачкою [PERSON] право власності на 3/5 ідеальних частини спірного майна - житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зокрема: права на 1/5 частку, яка їй належала як члену колгоспного двору, права на 1/10 частку, яку вона успадкувала в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] та права на 3/10 частки, яку вона успадкувала в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] ; за третьою особою із самостійними вимогами [PERSON] право власності на 1/5 ідеальну частину спірного майна, що йому належала як члену колгоспного двору. Також з огляду на те, що на час відкриття спадщини спадкодавцю [PERSON] належало право на 1/5 частку спірного житлового будинку та приймаючи до уваги, що таке право перейшло в порядку спадкування за законом до його внука [PERSON] , який у встановленому законом порядку прийняв дану спадщину, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання за останнім права власності на 1/5 частки спірного спадкового майна будинковолодіння (житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved