Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

До Галицького районного суду Івано-Франківської області в електронному форматі із використанням сервісу «Електронний суд» надійшла позовна заява від Акціонерного товариства «Акцент банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 22.03.2024 у розмірі 69 593 (шістдесят дев`ять тисяч п`ятсот дев`яносто три) гривні 68 копійок. В обґрунтування позову вказано, що 22.03.2024 [PERSON] підписав заяву про встановлення кредитного ліміту, на підставі якої йому відкрито поточний рахунок. Відповідачу видано платіжну картку, надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 40,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до пункту 2.1.1.3. Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт надає свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг у А-Банку, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає укладений між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується його підписом у Анкеті-Заяві. Банк виконав умови договору та надав відповідачу доступ до кредитного ліміту. Проте, у порушення умов договору останній зобов`язання за договором належним чином не виконав. У зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором № б/н від 22.03.2024 [PERSON] станом на 04.12.2025 року має заборгованість в сумі 69 593,68 грн, що складається із заборгованості за кредитом у сумі 40 414,24 грн, заборгованості по відсоткам у сумі 28 029,44 грн, пені у сумі 1150,00 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Ухвалою суду від 10 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, інші процесуальні дії не вчинялись. Представник позивача АТ «Акцент банк» у судове засідання не з`явився. Одночасно з позовною заявою подав заяву та просив суд розглядати справу за його відсутності, вимоги позову підтримав, у випадку неявки відповідача у судове засідання проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Правом на подання відзиву не скористався. На адресу суду двічі поверталися поштові конверти із позначкою - «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові №755/17944/18 (61-185св23) від 10.05.2023 вказав, що довідка поштового відділення із позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, на підставі положень частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оскільки відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, судом постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні фактичні обставини справи. 22 березня 2024 року шляхом підписання Анкети-Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку (а.с.8,9). Вказана Анкета-Заява підписана власноручним цифровим підписом [PERSON] , шляхом проставляння цифрового власноручного підпису (а.с.9). Відповідно до заяви про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою /рахунком від 22.03.2024, банк відкриває відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] та встановлює кредитний ліміт (а.с.9-11). За пунктом 1 цієї Заяви, банк випускає клієнту безкоштовно платіжний інструмент у вигляді платіжної картки. Відповідно до пункту 6 Заяви сума кредиту (ліміту) - від 1 000 грн до 200 000 грн. Ліміт до використання розраховується та встановлюється банком, виходячи з внутрішніх процедур банку. Клієнт беззастережно погоджується з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку встановлювати, зменшувати збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, про що банк повідомляє Клієнта шляхом надсилання повідомлень через дистанційні канали обслуговування. За пунктом 7 Заяви пільговий період користування кредитним лімітом становить до 62 днів за ставкою 0,000001%. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,4% на місяць. Проценти за користування кредитом сплачуються у складі щомісячного платежу. Розрахунок процентів здійснюється на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день Відповідно до пункту 8 Заявки, строк кредитування (строк дії кредитного договору) - 240 місяців. Процента ставка погоджена відповідачем у підписаному ним шляхом накладення електронного підпису у Паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Вигода» від 22.03.2024 та становить 49,34% річних (а.с.12,13). Банк виконав умови договору та надав відповідачу доступ до кредитного ліміту, що підтверджується Довідкою за картами АТ «А-Банк» про банківські картки, що видані [PERSON] за рахунком № [NUMBER] (а.с.20, зворот). Як вбачається із Довідки за лімітами АТ «А-Банк» [PERSON] встановлено початковий кредит у розмірі 0,00 грн із подальшим його збільшенням 06.10.2024 з ініціативи клієнта в розмірі 40 500,00 грн (а.с.20). Відповідно до виписки по картці [PERSON] по рахунку №№ [NUMBER] , [PERSON] за період з 22.03.2024 по 04.12.2025 активно користувався кредитними коштами. Сума витрат 121 225,18 грн,, сума зарахувань 51 631,5 грн, сума комісій - 1693,46 грн (а.с.14-19). Указане свідчить, що кредитні кошти перебували у користуванні відповідача, а ініціативне збільшення розміру кредиту підтверджує прийняття і погодження [PERSON] усіх умов, які викладені в паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Вигода» . Як встановлено судом, у зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором № б/н від 22.03.2024 та несвоєчасним погашення кредитної заборгованості, [PERSON] станом на 04.12.2025 року має заборгованість перед банком у сумі 69 593,68 грн, що складається із заборгованості за кредитом у сумі 40 414,24 грн, заборгованості за відсотками у сумі 28 029,44 грн, штрафу у сумі 1150,00 грн, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором від 22.03.2024 станом на 04.12.2025 (а.с.6-8). Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем АТ «А-Банк» та відповідачем [PERSON] є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). Так, статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Згідно з частиною1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень частини 1 статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини 2 статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 22.03.2024 шляхом підписання анкети-заяви, заяви про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою /рахунком між АТ «А-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір. За вказаним договором позичальник отримав доступ до кредитних коштів та активно ними користувався, збільшуючи при цьому кредитний ліміт, про що свідчить виписка по картці [PERSON] , видана АТ «А-Банк» за період 22.03.2024 по 04.12.2025. При цьому, відсотки за договором нараховували та списувались з рахунку відповідно до погоджених відповідачем умов та не заперечувались ним протягом всього періоду користування кредитними коштами. Разом з тим, [PERSON] порушив погоджені умови Договору, внаслідок чого, як вбачається із наданого банком розрахунку заборгованості, [PERSON] станом на 04.12.2025 має заборгованість перед позивачем у сумі 69 593,68 грн, що складається із заборгованості за кредитом у сумі 40 414,24 грн, заборгованості за відсотками у сумі 28 029,44 грн та заборгованості за штрафом в сумі 1150,00 грн,. Надаючи оцінку доказам у справі, що розглядається, суд звертає увагу, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Зазначений висновок, викладено у постановах Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі №381/1647/21, від 07 грудня 2022 року у справі № 298/825/15-ц, від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц. Тобто, виписки за картковими рахунками є належними доказами виконання кредитором свого обов`язку щодо передачі грошових коштів позичальнику на виконання умов договору кредитування, а також, у подальшому, підтвердженням прострочення виконання обов`язків з боку позичальника щодо повернення грошових коштів та сплати процентів за користування ними. Так, зміст наданої позивачем виписки з карткового рахунку позичальника з детальним описом фінансових операцій підтверджує обсяг фактично отриманої позичальником суми та автоматичне списання банком суми простроченої заборгованості, а також списання нарахованих ним відсотків за користування кредитом. Відповідачем суду не надано будь-яких доказів на спростування достовірності наданого банком розрахунку або помилковості обрахованої заборгованості за тілом кредиту та простроченими процентами, яка підтверджується первинними банківськими документами. А тому з [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором від 22.03.2024, яка в сукупному розмірі складає 68 443 (шістдесят вісім тисяч чотириста сорок три) гривні 68 копійок, яких 40 414 (сорок тисяч чотириста чотирнадцять) гривень 24 копійки - заборгованість за тілом кредиту та 28 029 (двадцять вісім тисяч двадцять дев`ять) гривень 44 копійки заборгованість за відсотками. Разом з тим, суд не погоджується із нарахованими позивачем неустойкою у виді штрафу в сумі 1150,00 грн, з огляду на наступне. Пунктом 18 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто, в даному випадку законодавством звільнено позичальника від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення своїх кредитних (боргових) зобов`язань, оскільки такі нараховані після укладення кредитного договору з 24.02.2024. У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі № 910/8349/22 суд виснував щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України. Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення штрафу у розмірі 1150, 00 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов ТОВ «АТ «Акцент банк»» до [PERSON] задоволено частково, з останнього на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 2382, 36 із розрахунку: 68443,68*2422,40/69593,68. На підставі викладеного,

Outcome: partial