Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 04.01.2022 між ТОВ "Мілоан" та відповідачем укладено Договір № 4802728, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 10 000,00 грн. Позивач зазначає, що договором передбачено всі істотні умови, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом, строк дії договору, відсоткові ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані з виконанням вищенаведеного договору. Позивач зазначає, що 26.07.2024 було укладено договір №26-07/2024, відповідно до якого ТОВ "Мілоан" відступило на його користь права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 4802728. Позивач стверджує, що заборгованість за кредитним договором відповідач не погасив, проценти за користування кредитними коштами не сплатив, у зв`язку із чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Позивач стверджує, що загальний розмір заборгованості за кредитом за Договором № 4802728 від 04.01.2022 становить 29 400,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 10 000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 17 500,0 грн, заборгованість за комісіями 1 900,00 грн. З огляду на викладене, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за Договором № 4802728 від 04.01.2022 у розмірі 29 400,00 грн, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн, понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13 000,00 грн. Ухвалою суду від 19.08.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. У прохальній частині позовної заяви позивач просить розглядати справу за відсутності його представника на підставі наявних у справі доказів. Відповідач у судове засідання не з`явився, проте звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність. Зазначив, що позов визнає частково у частині тіла кредиту та відсотків за 30 днів, так як пролонгації договору не було, а комісія нарахована незаконно. Крім того, відповідач зазначив, що він був мобілізований до лав ЗСУ 04.03.2022 і проходив військову службу до 26.08.2025, а тому має пільги при поверненні кредиту. Також відповідач вказав, що вважає необгрунтованою суму, яку позивач просить стягнути з нього на свою користь на правничу допомогу та просить зменшити її до 1 000,00 грн. Відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, установив такі обставини. Відповідач 04.01.2022 звернувся до ТОВ "Мілоан" з Анкетою-заявою № 4802728 про надання кредиту, у якій зазначив свої анкетні дані та бажані умови кредитування (а.с. 46). У подальшому 04.01.2022 відповідач був ідентифікований ТОВ «Мілоан», що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с.52). 04.01.2022 між ТОВ "Мілоан" та відповідачем укладено в електронній формі Договір № 4802728 (а.с. 24-28). Згідно з пунктом 1.1. Договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 10 000,00 грн. Строк кредиту 30 днів (п. 1.3). Комісія за надання кредиту встановлена пунктом 1.5.1 договору та становить 1 900,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Відповідно до п. 1.5.2 Договору проценти за користування кредитом: 7 500,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно з пунктом 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до пункту 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно з пунктом 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. Відповідно до п. 6.1 Договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та доступний зокрема через сайт Кредитодавця та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Згідно з пунктом 6.2. Договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію кредитодавця про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення кредитодавцю електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається кредитодавцем електронним повідомленням (смс) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Кредитодавця, мобільний додаток, месенджери або у смс-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки смс-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд кредитодавця направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником кредитодавцем. Відповідно до п. 6.3. Договору приймаючи пропозицію кредитодавця про укладання договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) кредитодавцем, що розміщені на сайті кредитодавця та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно з пунктом 6.4. Договору укладення Кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Відповідно до п. 6.5. Договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. На підтвердження отримання відповідачем коштів за цим договором позивач надав суду квитанцію АТ КБ Приватбанку, згідно з якою 04.01.2022 о 16 год.21 хв. платник ТОВ «Мілоан» перерахував отримувачу з номером платіжного інструменту 473121*11 кошти за договором 4802728 у розмірі 10 000,00 грн (а.с. 53). Згідно з відомістю про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором 48002728 ТОВ "Мілоан" щоденно у період з 04.01.2022 до 04.03.2022 нараховувало відповідачу відповідно до умов договору відсотки за користування кредитними коштами. Заборгованість за тілом кредиту 10 000,00 грн, за відсотками 17 500,00 грн, за комісією 1 900,00 грн, загальна сума заборгованості - 29 400,00 грн (а.с. 7). 26.07.2024 було укладено договір факторингу №26-07/2024, відповідно до якого ТОВ "Мілоан" відступило на користь ТОВ "Факторинг партнерс" права вимоги за кредитними договорами до позичальників. Згідно з п. 6.1.3 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі Реєстру боржників. Акт приймання-передачі сторонами Реєстру боржників було підписано клієнтом та фактором 26.07.2024 (а.с.20). Позивач надав суду Реєстр боржників до договору факторингу №26-07/2024 від 26.07.2024 (а.с.16-18) та витяг з нього, згідно з яким у Реєстрі під номером 7959 значиться [PERSON] , номер договору про споживчий кредит 4802728, загальна сума заборгованості 29 400,00 грн, з них 10 000,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 17 500,00 грн - заборгованість за процентами, 1 900,00 грн заборгованість за комісією (а.с. 30). При вирішенні спору суд застосовує такі норми законодавства. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Як вбачається з досліджених доказів, умови кредитних договорів відповідачем належним чином не виконані, у визначений договором строк грошові кошти не повернуто. Можливість заміни кредитора в зобов`язанні передбачена в статті 512 ЦК України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог цивільного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. При цьому відступлення права вимоги призводить до заміни сторони за кредитним договором (кредитора) та не змінює умови укладеного кредитного договору. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України). Факт правонаступництва, за яким до ТОВ «Факторинг партнерс» перейшло право кредитора за кредитними договорами? підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до положень статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З матеріалів справи вбачається, що 04.01.2022 між ТОВ «Мілоан» і відповідачем було укладено договір про споживчий кредит №4802728. Цей кредитний договір був укладений в електронній формі, що відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів`та не суперечить приписам ч.1 ст.205, ст.ст.207, 627-628, ч.2 ст.639 ЦК України. Досліджені у справі докази свідчать, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору. Зокрема, розмір кредиту - 10 000,00 грн, розмір процентної ставки - 2,5% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, строк кредитування - 30 днів, орієнтовна загальна вартість кредиту - 19 400,00 грн. Ці умови передбачені як у кредитному договорі, так і в анкеті - заяві на кредит від 04.01.2022, з якою відповідач звернувся до ТОВ "Мілоан". Тобто відповідач розумів, що він підписує та укладає кредитний договір на вищевказаних умовах. Усупереч умовам укладеного кредитного договору, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів у розмірі 10 000,00 грн належним чином відповідача не виконав, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню. Також позивач довів, що за Договором факторингу №26-07/2024 від 26.07.2024 до нього від ТОВ "Мілоан" перейшло право вимоги до відповідача за спірним кредитним договором. Щодо відсотків за кредитним договором. За умовами кредитного договору позивач брав кредит на строк 30 днів із сплатою фіксованої процентної ставки за кожен день користування кредитом у розмірі 2.5% у день. У графіку платежів (а.с. 42), який є невід`ємною частиною кредитного договору, указана сума процентів за весь період користування кредитом визначена в розмірі 7 500,00 грн. Кредитним договором передбачено пролонгацію кредиту, однак позивач не надав суду жодного доказу про те, що така пролонгація відбулася. Суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема, щодо виникнення кредитних договірних правовідносин між сторонами на підставі кредитного договору та невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, суму боргу, подавши суду належні і допустимі докази, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторони. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Вирішуючи спір, суд застосовує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, у якій припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання; З урахуванням зазначеного вище суд дійшов висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами, що розмір заборгованості відповідача за відсотками за кредитним договором становить 17 500,00 грн. За таких обставин суд стягує з відповідача на користь позивача розмір відсотків, який був узгоджений між сторонами кредитного договору - 7 500,00 грн. Щодо позиції відповідача, згідно з якою йому відповідно до п. 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за час проходження військової служби як військовослужбовцю Збройних Сил України не повинні були нараховуватися штрафні санкції та проценти за кредитним договором, оскільки на нього поширювалися пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» суд зазначає таке. Відповідач проходив військову службу у ЗСУ у період з 04.03.2022 до 26.08.2025. Проте строк кредитування за спірним договором - з 04.01.2022 до 30.02.2022. Отже, у вказаний строк кредитування передбачені для військовослужбовців пільги відносно відповідача застосовані не можуть бути, оскільки відповідач у вказаний період службу не проходив. Щодо комісії за надання кредиту. Комісія за надання кредиту встановлена пунктом 1.5.1 договору та становить 1 900,00 грн, яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Відповідач вважає незаконним нарахування за кредитним договором комісії за надання кредиту. Суд виходить з того, що ст. 11 Закону «Про захист прав споживачів» після 10.06.2017 зазнала суттєвих змін, оскільки з неї були виключені пункти щодо незаконності стягнення банками комісійної винагороди. Згідно із ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються у тому числі комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Тобто, чинне законодавство допускає включення до кредитного договору комісії за надання кредиту, а відтак судом така умова кредитного договору не може бути визнана нікчемною з власної ініціативи чи з ініціативи відповідача, який заперечує проти позову із цих підстав. Разом з тим, ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів» лишилася незмінною і визначає основні принципи договору між надавачем і споживачем послуг. Відповідно до вимог вказаної статті, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача; якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Тобто, несправедливі умови споживчого договору є оспорюваними і якщо споживач вважає умови договору несправедливими, то він вправі їх оспорити і при наявності до того підстав суд визнає такі умови недійсними. У цій справі відповідач, як споживач, зустрічного позову про визнання недійсною умови договору про встановлення комісії за надання кредиту не заявляв, тому суд вирішує справу в межах заявлених вимог. З огляду на викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення комісії за надання кредиту у розмірі 1 900,00 грн. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України). Позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти разом з процентами та комісією вчасно не повернув, унаслідок чого виникла заборгованість. Ця заборгованість підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ "Факторинг партнерс", а саме: за договором про споживчий кредит №4802728 від 04.01.2022 у загальній сумі 19 400,00 грн , яка складається з 10 000,00 грн - заборгованості за тілом кредиту, 7 500,00 грн - заборгованості за процентами за користування кредитом, 1 900,00 грн - заборгованості за комісією. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено на 65,99%, отже судовий збір підлягає стягненню з відповідача у розмірі 1 598,54 грн (65,99 % від розміру сплаченого). Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн суд зазначає таке. Згідно з частинами першою - третьою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). На підтвердження надання правничих послуг позивач надав копію заявки на надання юридичної допомоги № 220 від 02.06.2025 (а.с. 343), Договір про надання правової допомоги від 02.07.2024, укладений між позивачем та Адвокатським об`єднанням "Лігал ассістанс" (а.с. 37), витяг з Акта №13 про надання юридичної допомоги від 30.06.2025 (а.с. 44), тарифи на послуги (а.с. 41). Згідно з витягом з Акта №13 виконавцем були надані такі послуги: надання усної консультації з вивченням документів 2 години, вартість 1 години 2 000,00 грн, усього 4 000,00 грн, складання позовної заяви три години, вартість однієї години 3 000,0 грн, усього 9 000,00 грн. Загальна вартість послуг 13 000,00 грн. Адвокат Адвокатського об`єднання "Лігал ассістанс" участі у розгляді справи не брав. Відповідач заявив клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Суд звертає увагу, що вивчення документів не є видом правничої допомоги, а з наданих доказів неможливо встановити скільки часу тривала безпосередньо усна консультація. Ураховуючи, що позивач є активно працюючою фінансовою установою, постійно працюючою зі спірною кредитною заборгованістю, надання такої консультації є сумнівним. Ураховуючи, що позов у цій справі є шаблонним, також є сумнівним складання позовної заяви протягом 3х годин. Виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, результатом розгляду справи, беручи до уваги сталість судової практики щодо предмета позову, ураховуючи, що розгляд справи здійснювався у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, та те, що адвокат не брав участі у справі на стадії її розгляду, а лише оформив позовну заяву, суд дійшов висновку про визначення розміру витрат на правничу допомогу у сумі 3 000,00 грн. На підставі статей 525, 526, 536, 626-629, 1054, 1056-1 ЦК України та

Outcome: partial