Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] , яка подана адвокатом Гареєвим Євгеном Шамільовичем до Приморської державної нотаріальної контори в місті Одеса про скасування арешту, в якій просив: скасувати заборону (обтяження) на 236/1000 часток квартири за адресою: [ADDRESS] , накладену згідно листа №673 від 04.12.2008, виданого Шостою одеською державною нотаріальною конторою в порядку забезпечення договору довічного утримання від 30.11.1996 №2-5867 між [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування позову зазначено, що 24 вересня 1997 року, було укладено Договір № 1306/97 купівлі-продажу нерухомого майна між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець), яка діяла у власних інтересах та у інтересах своєї неповнолітньої дочки [PERSON] на Одеській новій біржі, за яким була придбана 236/1000 часток квартири за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] після смерті якої була заведена спадкова справа №621с/2020. Спадкоємцями [PERSON] є її діти - [PERSON] та [PERSON] . Однак, нотаріусом було повідомлено, що вона не оформить спадкових прав на частку квартири, що належала померлій, оскільки, необхідно у судовому порядку визнати вищезазначений договір дійсним. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26.07.2022 у справі №522/19864/21, вищезазначений договір № 1306/97 купівлі-продажу нерухомого майна було визнано дійсним. Однак, на частку квартири накладено заборону. Вказана заборона була накладена, згідно листа 673 від 04.12.1996 Третьою одеської державною нотаріальною конторою. Тобто, частка квартири була придбана 24 вересня 1997 року, коли заборона вже існувала. Згідно листа №673 від 04.12.1996, Шоста одеська державна нотаріальна контора просила накласти арешт на 236/1000 часток квартири [ADDRESS] у зв`язку із посвідченням договору довічного утримання, за яким [PERSON] передала названу квартиру у власність [PERSON] , яка в свою чергу продала квартиру позивачу та її померлій матері. Зі слів продавця квартири - [PERSON] , на момент продажу квартири [PERSON] вже померла. Таким чином, арешт повинен був знятий у зв`язку і смертю відчужувача у договорі довічного утримання, але цього не відбулось. На сьогоднішній день також відомо, що [PERSON] також померла. Таким чином, обидві сторони договору, за яким було накладений арешт на квартиру вже померлі. З метою знаття арешту представник позивачки звернувся до Приморської державної нотаріальної контори і м. Одеса, однак листом нотаріуса було повідомлено, що вона не має можливості скасувати арешт на частку квартири. Таким чином, арешт на частку квартири, що належить позивачу та її померлій матері, унеможливлює отримання нею спадкового майна. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 березня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] . Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження (а.с. 26). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 травня 2023 року задоволено клопотання представника позивачки [PERSON] - адвоката Гареєва Є.Ш. про витребування доказів. Витребувано з Одеського державного нотаріального архіву належним чином засвідчену копію договору довічного утримання від 30.11.1996 № 2-5867, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , засвідчений нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори, а також інші документи, які були підставою для укладення вищезазначеного договору. Витребувано з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) інформацію (витяг) щодо реєстрації смерті [PERSON] ( [ADDRESS] ) та інформацію (витяг) щодо реєстрації смерті [PERSON] ( [ADDRESS] ). Закрито підготовче засідання по цивільній справі за позовом [PERSON] до Приморської державної нотаріальної контори в місті Одеса про скасування арешту та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 34). 13.07.2023 на виконання ухвали суду від 23 травня 2023 року, з Одеського державного нотаріального архіву, надійшла чином засвідчена копія договору довічного утримання від 30.11.1996 № 2-5867, укладеного між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 41 51). Ухвалою суду від 17 січня 2024 року зупинено провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Приморської державної нотаріальної контори в місті Одеса про скасування арешту до вступу у справу правонаступника позивачки [PERSON] (а.с. 77). Ухвалою суду від 14 жовтня 2024 року поновлено провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] та призначено судове засідання по справі (а.с. 78). Ухвалою суду від 14 листопада 2024 року витребувано від Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса відомості щодо кола осіб, які зверталися з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , у разі наявності спадкової справи надати належним чином завірену її копію (а.с. 82). Ухвалою суду від 19 лютого 2025 року витребувано від Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса відомості щодо кола осіб, які зверталися з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та належним чином завірену копію спадкової справи (а.с. 97). Ухвалою суду від 15 травня 2025 року зобов`язано Приморську державну нотаріальну контору у місті Одеса надати суду відомості щодо кола осіб, які зверталися з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та належним чином завірену копію спадкової справи (а.с. 104). Ухвалою суду від 23 липня 2025 року здійснено заміну сторони позивача у порядку процесуального правонаступництва по цивільній справі № 522/3679/23 за позовом [PERSON] до Приморської державної нотаріальної контори в місті Одеса про скасування арешту на [PERSON] , [INFO] , в інтересах якого діє [PERSON] , [INFO] (а.с. 146). У судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлялися належним чином. Від представника позивача адвоката Гареєва Є.М. до суду надійшла заява, в якій просить розглянути справу у відсутність позивача та його представника, позов задовольнити у повному обсязі. Від представника відповідача Приморської державної нотаріальної контори в місті Одеса на адресу суду надійшов лист, в якому просив розглянути справу без присутності представника Приморської державної нотаріальної контори в місті Одеса, заперечень щодо винесення рішення не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складання повного тексту рішення є 16 лютого 2026 року. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 24 вересня 1997 року між [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , яка діяла у власних інтересах та у інтересах своєї неповнолітньої дочки [PERSON] , з другої сторони, на Одеській новій біржі було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №1306/97, відповідно до умов якого, [PERSON] продала, а [PERSON] , яка діяла у власних інтересах та у інтересах своєї неповнолітньої дочки [PERSON] купила 236/1000 часток квартири за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір купівлі-продажу зареєстрований в ОМБТІ 26 вересня 1997 року кн. 219 пр стр 179 р.№ 317 (а.с. 8 - 9). [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] від 12.11.2020 (а.с. 10). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 62892543 від 15.12.2020 після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа №621с/2020 (а.с. 11). Відповідно до листа КП «БТІ» ОМР № 6050 від 03.08.2021 право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано зокрема: на 236/1000 часток квартири за « [PERSON] , [PERSON] » в рівних частках на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого Одеською Новою Біржею від 24.09.1997 (а.с. 12). Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 липня 2022 року у справі № 522/19864/21, яке набрало законної сили 26.08.2022, задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Одеська нова біржа про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна. Визнано дійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 24.09.1997 року № 1306/97 укладений на Одеській Новій Біржі, згідно з яким [PERSON] продала, а [PERSON] , яка діяла в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дочки [PERSON] купили 236/1000 часток квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 181,9 кв.м., житловою площею 125,5 кв.м., що складає дві житлові кімнати площею 29,0 кв.м., а також: 236/1000 коридорів-1, 14, санвузол-12, кухня-13. (а.с. 14 15). Як слідує з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна № 272670055 від 31.08.2021 зазначено наступне: тип обтяження: заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 8197283, зареєстровано: 17.11.2008 за № 8197283 реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: лист 673, 04.12.1996, Третя одеська державна нотаріальна контора. Об`єкт обтяження: 236/1000 часток квартири за адресою [ADDRESS] (а.с. 16 18). Згідно листа Одеського державного нотаріального архіву № 5655/01-20 від 23.12.2021 на адресу адвоката Пуленко А.Г. повідомлено що у матеріалах архівного фонду Шостої одеської державної нотаріальної контори мітиться лист Шостої одеської державної нотаріальної контори щодо накладення арешту на 236/1000 часток квартири за адресою [ADDRESS] , направлений на адресу Першої одеської державної нотаріальної контори 04.12.1996 за вих №673. Як слідує з листа №673 від 04.12.1996, на адресу Першої одеської державної нотаріальної контори (який є додатком до листа № 5655/01-20 від 23.12.2021) Шоста одеська державна нотаріальна контора просила накласти арешт на 236/1000 часток квартири [ADDRESS] у зв`язку із посвідченням договору довічного утримання, за яким [PERSON] передала вказану квартиру у власність [PERSON] по договору від 30.11.1996 по р.№ 2-5867 (а.с. 19 - 20). Листом Приморської державної нотаріальної контори м. Одеса № 2182с/02-32 від 07.10.2022 на адресу адвоката Гараєва Є.Ш. зокрема повідомлено про неможливість скасувати арешт на частку квартири за адресою [ADDRESS] (а.с. 21). З матеріалів, які надійшли на адресу суду з Одеського державного нотаріального архіву, на виконання ухвали суду від 23 травня 2023 року, зокрема слідує наступне: 30.11.1996 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, посвідчений нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Гнатюк Т. та зареєстрований в реєстрі за № 2-5867. Відповідно до вказаного договору [PERSON] передала у власність [PERSON] 236/1000 часток квартири за адресою [ADDRESS] (а.с. 42). 04.12.1996 державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Гнатюк Т. на адресу Першої одеської державної нотаріальної контори направлено лист №673 відповідно до якого Шоста одеська державна нотаріальна контора просила накласти арешт на 236/1000 часток квартири [ADDRESS] у зв`язку із посвідченням договору довічного утримання, за яким [PERSON] передала вказану квартиру у власність [PERSON] по договору від 30.11.1996 по р.№ 2-5867 (а.с. 50 зв.). На виконання ухвал суду від 19.02.2025 та від 15.05.2025 на адресу суду 29.05.2025 та 17.06.2025 надійшла копія спадкової справи № 649с/2023 до майна померлої [INFO] Подольської Наталі (а.с. 105 123, 124 144). Як слідує з матеріалів спадкової справи 20.11.2023 [PERSON] , [INFO] , діючий як опікун від імені малолітнього [PERSON] , [INFO] звернувся до Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , [INFO] (а.с. 107). Частиною 1ст. 13 ЦПК України, встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 15 ЦК України,визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує права. Згідно із ч. 1ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1ст. 317ЦК України). Як зазначено у ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Згідно з ч. 2ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Статтею 744 ЦК України передбачено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ч. 2ст. 754 ЦК України на майно, передане набувачу за договором довічного утримання (догляду), не може бути звернене стягнення протягом життя відчужувача. Відповідно до ч. 2 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача. Відповідно до пунктів 250-252 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 № 20/5, нотаріус за місцезнаходженням житлового будинку, будівлі, садиби, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи за місцем розташування земельної ділянки, а також у випадках, передбачених законодавством, за місцем реєстрації рухомого майна накладав заборону їх відчуження: 1) за повідомленням банку (фінансової установи), іншої юридичної особи про видачу фізичній особі позики на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю житлового будинку, квартири; 2) при посвідченні договору застави, ренти житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, якщо це передбачено договором; 3) при посвідченні договору довічного утримання (догляду); 4) при посвідченні договору дарування з обов`язком передати майно у майбутньому, якщо це передбачено договором; 5) при видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям фізичної особи, оголошеної померлою (строком на п`ять років); 6) при одержанні повідомлення про смерть особи, що за життя склала спільний заповіт подружжя; 7) при одержанні повідомлення про набрання чинності рішенням суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; 8) при посвідченні спадкового договору; 9) за постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; 10) в усіх інших випадках, передбачених законом. Верховний Суд у своїй практиці неодноразово посилався на те, що «ефективний засіб правового захисту» повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі №82614016/16, від 11 лютого 2019 року у справі №2а-204/1). Суд зазначає, що відновлення порушеного права позивача, не можливе без скасування заборони (обтяження) 236/1000 часток квартири за адресою: [ADDRESS] , оскільки безпідставне обтяження його майна створює перешкоди в користуванні та розпорядженні таким. Отже, аналізуючи норми чинного законодавства та встановленні по справі обставини враховуючи, що договір довічного утримання від 30.11.1996 № 2-5867 припинено у зв`язку зі смертю відчужувача, квартира перебувала у власності [PERSON] та [PERSON] , тому накладене на підставі договору довічного утримання обтяження на квартиру підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

Outcome: approved