Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

АТ «Сенс Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 122532,39 грн., з яких: 77162,90 грн. - прострочене тіло кредиту, 45369,49 грн. - відсотки за користування кредитом, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10218,79 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. 07 липня 2021 року [PERSON] через Інтернет-сервіс «My Alfa-bank» звернувся до АТ «Альфа-Банк» із пропозицією на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (який було розміщено на сайті Банку: www.alfabank.ua; архівна версія договору, яка була чинною на дату укладення сторонами угоди, розміщена за посиланням: http://sensebank.ua/tarifi-ta-umovi та є публічно доступною). Банк прийняв пропозицію відповідача. Позичальник також підписав довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту шляхом використання електронного цифрового підпису у вигляді одноразового ідентифікатора «0449», направленого йому 07 липня 2021 року на номер телефону: [NUMBER] . Електронним цифровим підписом у вигляді одноразового ідентифікатора позичальник підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних умов кредитування, а також всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінинити, чи адаптовано договір до потреб позичальника та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для позичальника, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за таким договором. Таким чином, 07 липня 2021 року між банком та відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», із наступними основними умовами: тип кредиту - кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту - «RED»; мета кредиту - для особистих потреб; опис послуги - надання банком послуг з обслуговування кредитної картки, а також надання кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії, протягом строку дії якої після повернення наданого кредиту або його частини, банк здійснює подальше кредитування у межах її ліміту шляхом надання траншів; ліміт кредитної лінії (максимальна сума кредиту) - 200000,00 гривень; сума встановленої кредитної лінії на дату укладення договору - 41900,00 гривень; процентна ставка - для торгових операцій та/або для операцій зняття готівки у розмірі 37,00%; тип процентної ставки - фіксована; тип картки - Master Card Debit World; порядок повернення кредиту - щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5% від суми заборгованості, мінімум 50 гривень. Для ідентифікації в обліковій системі банку Угоді було присвоєно №631714290. Сторони також узгодили, що всі відносини між позичальником та банком, що не врегульовані Угодою, регулюються Договором про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», який визначає всі інші істоті умови надання та користування кредитом, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, додатково до тих, що вказані в Угоді, і є невід`ємною частиною Угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті банку: www.alfabank.ua (архівна версія договору, яка була чинною на дату укладення сторонами угоди, розміщена за посиланням: http://sensebank.ua/tarifi-ta-umovi та є публічно доступною). Банк взяті відповідно до Угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, випустивши кредитну картку та надавши відповідачу у розпорядження кредиті кошти. Відповідач кредитну картку активував та активно користування кредитними коштами, що підтверджується випискою по рахунку. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 122532,39 грн., з яких: 77162,90 грн. - прострочене тіло кредиту, 45369,49 грн. - відсотки за користування кредитом. 29.09.2025 судом постановлено ухвалу про прийняття позову до розгляду, відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 27.10.2025 працівником канцелярії суду зареєстровано відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача, в якому він просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись, зокрема, на наступне. Позивачем не було надано жодного належного, достовірного, достатнього та допустимого доказу, який би підтверджував факт виникнення зобов`язань у відповідача щодо сплати грошових коштів. По-перше, позивачем не надано самої угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка, за його ж твердженням, є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб, який у свою чергу з невідомих причин також не був доданий до позовної заяви. Відсутність цього документа позбавляє суд можливості перевірити, чи було дійсно досягнуто згоди сторін щодо всіх істотних умов договору, що є необхідною умовою виникнення зобов`язань за кредитним правочином. При цьому будь-які внутрішні документи АТ «Сенс Банк», розрахунки чи довідки не можуть повністю замінювати письмовий договір і не є підставою для стягнення заборгованості, оскільки не підтверджують факту укладення договору та волі сторін. По-друге, позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт направлення комбінації «0449» саме відповідачу. В матеріалах справи відсутня роздруківка або технічне підтвердження (зокрема, скріншот, електронне повідомлення, SMS-звіт або технічний лог із системи), що засвідчувало б факт відправлення та отримання відповідного повідомлення саме [PERSON] . Позивач, посилаючись на укладення кредитного договору № 631714290 від 07.07.2021, стверджує, що договір був підписаний відповідачем електронним підписом у вигляді одноразового ідентифікатора «0449», проте, для того, щоб електронний договір був прирівняний до письмового, як того вимагає ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», необхідно належним чином довести факт підписання його відповідачем. Оскільки ідентифікатор, на який посилається позивач, є абстрактною числовою комбінацією, а не персоналізованим кваліфікованим електронним підписом (КЕП), з якого можливо технічно встановити належність електронного підпису саме відповідачу. Таким чином, позивач не довів факту укладення між сторонами договору в електронній формі, оскільки не надав жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували направлення та отримання відповідачем одноразового ідентифікатора або іншої комбінації для його підписання. Відповідно, відсутні правові підстави вважати, що між сторонами було досягнуто взаємної згоди щодо укладення договору, а сам правочин - належним чином вчинено в електронній формі у розумінні вимог законодавства. По-третє, наведені позивачем обставини щодо нібито укладення [PERSON] . Кредитного договору № 631714290 від 07.07.2021 року не знайшли свого підтвердження належними доказами, а тому не можуть бути прийняті судом як достовірні. Зокрема, Кредитний договір, на який посилається позивач у позовній заяві, в матеріалах справи відсутній - позивач не долучив ані його копію, ані будь- яке інше підтвердження факту укладення правочину в паперовій чи електронній формі. Натомість, позивачем були надані лише вторинні, допоміжні документи, які, згідно з усталеною судовою практикою, не підтверджують факт належного укладення цього договору. Так, до матеріалів справи позивачем було долучено Акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки, проте цей документ підписаний виключно Головою Правління АТ «Альфа-Банк» та не містить підпису відповідача. Відсутність підпису останнього свідчить про те, що відповідач не висловлював своєї згоди на укладення правочину, а отже, не підтвердив свого волевиявлення у встановленій законом формі. Даний документ відображає лише одностороннє волевиявлення банку на надання кредитного продукту, але не підтверджує факту прийняття цієї пропозиції відповідачем. Сам по собі акцепт банку не може вважатися доказом існування взаємного волевиявлення сторін, яке є обов`язковою умовою укладення правочину згідно з частиною першою статті 638 ЦК України. Крім того, звертає увагу суду, що позивач не надав до суду пропозиції (оферти), яка б виходила від відповідача і містила його намір укласти договір, а також погодження усіх істотних умов кредитного зобов`язання. Відсутність такого документа виключає можливість встановлення факту взаємного погодження сторонами умов договору, а саме розміру кредиту, строків його користування, відсоткової ставки, порядку погашення заборгованості тощо. Судова практика підтверджує, що самі по собі фінансові документи банку без надання первинного договору або інших підтверджуючих документів не можуть слугувати достатнім і належним доказом існування кредитних зобов`язань між сторонами. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві та поданій суду заяві просив розглянути справу у його відсутність на підставі наявних у суду матеріалів, зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити повністю. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, надав пояснення аналогічні викладеному у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що відповідач заперечує факт укладення кредитного договору та отримання кредиту, також заперечує, що підписував паспорт споживчого кредиту. Звертає увагу, що у акцепті пропозиції відсутній підпис відповідача. Довідка про ідентифікацію видана АТ «Сенс Банк», а не АТ «Альфа-Банк» , яким нібито видано кредит відповідачу. Коли була складена ця довідка про ідентифікацію взагалі невідомо. Виписка по рахунку є неналежним доказом, оскільки в ній не зазначено якого договору вона стосується та не містить всіх ідентифікаційних даних клієнта. Повідомив, що докази понесення відповідачем витрат на правову допомогу будуть подані протягом 5 днів з дня ухвалення рішення у цій справі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Відповідно до ст.642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Згідно ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст.3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Судом встановлено, що позивач АТ «Сенс Банк» у своїй позовній заяві стверджує, що 07 липня 2021 року відповідач [PERSON] через Інтернет-сервіс «My Alfa-bank» звернувся до АТ «Альфа-Банк» із пропозицією на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Банк прийняв пропозицію відповідача. Таким чином, 07 липня 2021 року між банком та відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Як вбачається з позовної заяви АТ «Сенс Банк», на підтвердження вищевказаного твердження, позивачем до позовної заяви додано матеріали кредитної справи, якими є: довідка про систему гарантування вкладів фізичних осіб, паспорт споживчого кредиту та Акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії; розрахунок заборгованості; вимога про усунення порушень з доказами направлення; виписка по рахунку; довідка про ідентифікацію. Будь-яких інших доказів на підтвердження укладення між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] вищевказаного позивачем АТ «Сенс Банк» договору не надано. У Акцепті пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка підписана головою Правління АТ «Альфа-Банк», зазначено, що АТ «Альфа-Банк» приймає пропозицію [PERSON] на укладення Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії (надалі - Угода), яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», укладеного між Банком та Клієнтом. Вищевказаний Акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії не містить дати його підписання головною Правління АТ «Акцент-Банк», тобто не містить відомостей про дату прийняття АТ «Акцент-Банк» пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. При цьому підстави вважати, що такий Акцепт був підписаний саме 07 липня 2021 року, відсутні. Крім того, суд звертає увагу, що пропозиція відповідача [PERSON] , про яку зазначено у вищевказаному Акцепті, яка адресована АТ «Альфа-Банк» та в якій відповідач виявив бажання укласти з АТ «Альфа-Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, до матеріалів справи не додана. Ненадання позивачем пропозиції відповідача [PERSON] укласти з АТ «Альфа-Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії унеможливлює встановлення істотних умов договору, які викладені в такій пропозиції відповідача [PERSON] , та що ці істотні умови договору є аналогічними істотним умовам, які викладені у Акцепті пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, який при цьому поданий до суду без зазначення його дати. ' Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. При цьому, посилання позивача АТ «Сенс Банк» на те, що пропозиція на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», була розміщена на сайті Банку: www.alfabank.ua, а архівна версія договору, яка була чинною на дату укладення сторонами угоди, розміщена за посиланням: http://sensebank.ua/tarifi-ta-umovi та є публічно доступною, суд не приймає до уваги, оскільки пропозицію на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, що роздрукована з одного з вищевказаних сайтів, до матеріалів справи позивачем не додано. Клопотання про огляд судом такої пропозиції за вищевказаними посиланнями позивачем не заявлено, а Акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яким АТ «Альфа-Банк» прийняв пропозицію відповідача [PERSON] на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновленої лінії, не містить дати як самого Акцепту, так і дати звернення відповідача [PERSON] з вказаною пропозицією. Зазначене об`єктивно перешкоджає суду встановити, яка саме пропозиція на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що розміщена на сайті Банку: www.alfabank.ua, а архівна версія договору розміщена за посиланням: http://sensebank.ua/tarifi-ta-umovi, була чинною на дату звернення відповідача [PERSON] до АТ «Альфа-Банк» з такою пропозицією та які були викладені в ній істотні умови договору. Одночасно, суд звертає увагу, що розділом 2 «Умови обслуговування кредитної картки» вищевказаного Акцепту передбачено, що «клієнту відкрито поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні. Реквізити Рахунку будуть повідомлені Клієнту окремо. Для клієнта випущена міжнародна платіжна карта MasterCard DEBIT WORLD строком дії 5 (п`ять років) з моменту випуску». При цьому жодних доказів виконання АТ «Альфа-Банк» вищевказаних своїх зобов`язань, а саме повідомлення відповідачу [PERSON] реквізитів поточного рахунку, який мав бути відкритий йому в АТ «Альфа-Банк», випуску останнім для відповідача міжнародної платіжної картки позивачем не надано та матеріали справи не містять. Крім того, у довідці про ідентифікацію, яка складена фахівцем АТ «Сенс Банк», зазначено, що ця довідка підтверджує, що клієнт [PERSON] ідентифікований АТ «Альфа-Банк» (правонаступником якого є АТ «Сенс Банк») відповідно до приписів Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Згідно з умовами Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (архівна версія публічної пропозиції, яка була чинною на дату укладення сторонами угоди, розміщена за посиланням: http://sensebank.ua/tarifi-ta-umovi та є публічно доступною) клієнт ініціював процес активації картки із використанням Системи «Інтернет-сервісу «My Alfa-bank» та отримав від Банку ОТП-пароль - аналог ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора (комбінація цифр у вигляді смс-коду): текст повідомлення - «Shanovniy Kliente! Kod pidtverdzennia zgody na oformlennia kartky 0449», дата відправки ідентифікатора позивачльнику - 07 липня 2021 року, номер телефону/електронна пошта, на який/яку було відправлено ідентифікатор - 380957033239. Підписання угоди №631714290 про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», позичальником здійснено ОТП-паролем - аналогом ЕПЦ у формі одноразового ідентифікатора (комбінація цифр у вигляді смс-коду). Однак, до матеріалів справи не додана угода №631714290 про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», про підписання якої зазначено у вищевказаній довідці про ідентифікацію, а так само не надано доказів як надання відповідачем [PERSON] згоди на оформлення йому картки, так і оформлення АТ «Альфа-Банк» такої картки на ім`я [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, електронним підписом одноразовим ідентифікатором «0449» підписано виключно Довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб та Паспорт споживчого кредиту. Верховний Суд у постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20 акцентує увагу на необхідності розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. За таких обставин Верховний Суд вбачає наявні підстави для відступу від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №284/157/20-ц, від 18 листопада 2020 року у справі №313/346/20 та від 26 грудня 2019 року у справі №467/555/19 про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом. Таким чином, Паспорт споживчого кредиту є способом інформування банком позичальника про умови кредитування, натомість не є частиною договору про споживчий кредит та в ньому не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту, внаслідок чого не може бути прийнятим судом до уваги як доказ укладення між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] 07 липня 2021 року кредитного договору, заборгованість за яким позивач АТ «Сенс Банк», як правонаступник АТ «Альфа-Банк», просить суд стягнути з відповідача на свою користь. Також довідка про систему гарантування вкладів фізичних осіб не є доказом укладення договору, а лише підтверджує участь АТ «Альфа-Банк» в цій системі та гарантію повернення коштів. Випискапо рахунку № [NUMBER] за період 07 липня 2021 року по 20 травня 2025 року сама по собі, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів волевиявлення відповідача на укладення договору, доказів отримання ним відповідної платіжної банківської картки, тощо, не свідчить про укладення між сторонами кредитного договору та отримання за його умовами грошових коштів. Згідно ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, судом встановлено, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт укладення 07 липня 2021 року між АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», та відповідачем [PERSON] кредитного договору, відкриття АТ «Альфа-Банк» на підставі такого договору відповідачу рахунку, випуску та надання на підставі цього договору відповідачу платіжної картки, встановлення на ній кредитного ліміту у погодженому сторонами розмірі та з умовами його використання, на які посилається позивач у позовній заяві. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними, внаслідок чого задоволенню не підлягають. Відповідно ч.1-2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову було відмовлено, тому підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору та витрат на професійну правничу допомогу відсутні. Представник відповідача у судовому засіданні зробив заяву про надання відповідно до частини 8 ст. 141 ЦПК України доказів понесення відповідачем витрат на правову допомогу протягом 5 днів з дня ухвалення рішення у цій справі. Отже, питання про розподіл витрат на правову допомогу буде вирішено судом у разі надання відповідних доказів в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed