Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Ісаков А.М. звернувся до суду з позовом в інтересах позивача до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки та піклування Новоархангельської селищна рада Кіровоградської області, про позбавлення батьківських прав. Просив суд позбавити [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . В обргунтування позовних вимог зазначив, що 27 грудня 2011 року між ним та відповідачкою було зареєстрований шлюб. Від спільного шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 09 червня 2017 року шлюб між ними розірвано. З 30 листопада 2015 року [PERSON] не проживає з ним та дітьми. Відповідачка повністю самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків. Протягом цього періоду не навідується до дітей, не займається їх вихованням та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до них будь-якої батьківської уваги та турботи, повністю відсутня в житті дітей, що підтверджується наступними письмовими доказами. Рішенням виконавчого комітету Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області від 08 липня 2025 року визначено місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з ним як батьком. Діти навчаються в Комунальному закладі «Новоархангельський ліцей «Лідер» Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області. Позивач неодноразово звертався до відповідачки щодо її участі у вихованні та забезпеченні дітей, на що остання повідомила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо їх спільних дітей, та важає, що це відповідає інтересам дітей, вона не займається і не має наміру займатися вихованням дітей, виконувати батьківські обов`язки по відношенню до них, про що надала йому нотаріально завірену заяву. Рішенням виконавчого комітету Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області від 29 липня 2025 року затверджено висновок органу опіки та піклування Новоархангельської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вказав, що метою подання позовної заяви є саме захист інтересів дітей, можливість для позивача самостійно приймати необхідні юридичні рішення щодо них, піклуватись та виховувати їх, оскільки мати фактично відсутня у їх житті. Прихованої мети для отримання відстрочки від призову на військову службу подання позову не має, оскільки позивачеві уже надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі абзацу 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Ухвалою суду від 01.09.2025 р. в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. 10.10.2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримали повністю з підстав, що вказані у позові, та просив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась в передбачений законом спосіб. За відсутності заперечень позивача про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, яка не з`явився в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подав до суду відзив на позов, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 27 грудня 2011 року між сторонами у Торговицькій сільській раді Новоархангельського району Кіровоградської області було зареєстрований шлюб, актовий запис № 44. У шлюбі в сторін народилось троє дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. (а.с. 23,23 оборот, 24). Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 09 червня 2017 року у цивільній справі № 394/287/17 шлюб між сторонами розірвано. (а.с.22). З 30 листопада 2015 року відповідач [PERSON] перестала проживати з позивачем та дітьми, перестала виконувати свої батьківські обов`язки, щодо забезпечення дітей материнською увагою та турботою. Рішенням виконавчого комітету Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області № 173 від 08 липня 2025 року визначено місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . (а.с.21). У відповідності до довідок, виданих Новоархангельською селищною радою Кіровоградської області 17 березня 2025 року за № 1195 та за № 1196, до складу сім`ї [PERSON] входять син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Діти знаходяться на утриманні батька [PERSON] (а.с.12,26). Задовільний стан дітей підтверджується довідками, виданими КНП Новоархангельської селищної ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги» від 07 березня 2025 року. (с.с.15,16,16 оборот). Діти навчаються в Комунальному закладі «Новоархангельський ліцей «Лідер» Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області. (а,с.13,13 оборот,14). У відповідності до акту №38 від 03.03.2025 року, обстеження умов проживання, проведеного службою у справах дітей Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області за адресою [ADDRESS] , слідує, що для виховання, навчання та повноцінного розвитку дітей створено необхідні умови. (а.с.9). Згідно поданої заяви Циганенко Віталіною Іванівною, приватному нотаріусу Голованівського районного нотаріального округу Кірповоградської області 08.07.2025 року, яка зареєстрована в реєстрі №1120, [PERSON] не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав, щодо її неповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . (а.с.85). У відповідності до висновоку органу опіки та піклування Новоархангельської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її дітей.(а.с.10). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України). Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17, від 06 вересня 2023 року у справі № 545/560/21. Тривала нездатність виконувати батьківські обов`язки, нехтування ними, призводить до того, що діти залишається без батьківського піклування, контролю чи допомоги, необхідних для її фізичного чи психічного благополуччя, а умови та причини нездатності виконувати батьківські обов`язки чи їх нехтування неможливо усунути. На підтвердження цього заявником мають бути надані належні, достовірні та достатні докази. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідно зробити все можливе, щоб зберегти особисті стосунки та, якщо це доречно, відновити сімейні стосунки. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте потрібно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку треба враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). У § 54, 57, 58 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. Суд вважає необхідним врахувати зазначені висновки у справі, що розглядається, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, а відтак вирішення питання про його застосування потребує з`ясування низки обставин, які характеризують дотримання батьками своїх обов`язків з виховання дитини. З урахуванням наведених висновків Верховного Суду та встановлених у цій справі обставин, саме лише заперечення відповідача проти позбавлення його батьківських прав не може розцінюватися як достатня підстава для відмови у задоволенні позовної вимоги про позбавлення батьківських прав Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, проте першочергово мають враховуватися якнайкращі інтереси дітей, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, потрібними для ухвалення рішення, а також оцінку всіх доказів у справі, які підтверджують виконання чи нехтування батьком/матір`ю своїми батьківськими обов`язками. Позбавлення батьківських прав, здійснене згідно із законом (пункт 2 частини першої статті 164 СК України), спрямоване на захист прав та інтересів дітей, отже, має законну мету і втручання в права батька/матері є пропорційним меті позбавлення батьківських прав. Крім того, позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дітьми і побачення з ними, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Судом в ході розгляду справи встановлено, що вихованням дітей займається виключно позивач, а відповідачка з дітьми не спілкується, про них не турбується, не займається їх піклуванням, вихованням, утриманням, не проявляє будь-якої батьківської турботи. Дослідженими судом доказами підтверджується відсутність піклування з боку відповідача про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, лікування, підготовку до самостійного життя, відсутність інтересу матері до внутрішнього світу дітей протягом тривалого часу, впродовж якого формувались фізичні особливості та психологічні їх риси. Суд бере до уваги, що сформована відповідачем модель поведінки щодо дітей є добровільно обраною нею та не продиктована життєвими обставинами та остання слідує такій моделі з часу розірвання шлюбу з позивачем. Більш того, обрана відповідачем модель поведінки створює перешкоди в задоволенні першочергових потреб дітей в їх розвитку, вихованні, утриманні, особливо з урахуванням їх віку. Доказів, які б свідчили про поважні причини не виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків стосовно дитини судом не встановлено. Аналізуючи всі обставини справи, суд вважає, що наявні у справі докази свідчать про ухилення матір`ю [PERSON] від обов`язків по вихованню дітей та з метою захисту їх інтересів, з урахуванням наведених конкретних обставин справи, є достатньо підстав для застосування до [PERSON] вказаного крайнього заходу впливу у виді позбавлення батьківських прав. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved