Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заяваАкціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до [PERSON] про витребування майна та стягнення заборгованості за лізинговими платежами. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.10.2021 між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» було укладено договір фінансового лізингу автомобіля № VIV2A!00000052, відповідно до умов якого Лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу, а саме: Ford Flex, 2017 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , вартістю 502000,00 грн. (п. 2.2. Договору лізингу). Відповідно до п. 2.3. Договору лізингу строк користування Лізингоодержувачем предметом лізингу становить 60 місяців (п. 14.2. Договору лізингу) та складається з періодів (місяців) лізингу, зазначених у Додатку 2 «Графік сплати лізингових платежів» до Договору лізингу та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу. 19.10.2021 Лізингодавець та Лізингоодержувач підписали акт приймання-передачі предмету лізингу. Відповідно до Додатку №2 до Договору лізингу починаючи з 19.11.2021 Лізингоодержувач повинен був кожного місяця сплачувати загальний лізинговий платіж у розмірі 9703,33 грн., який було змінено з 19.10.2022 у розмірі 9619,66 грн., з 19.10.2023 у розмірі 9540,18 грн., з 19.10.2024 у розмірі 9464,67 грн., з 19.10.2025 у розмірі 9392,94 грн. Останній лізинговий платіж Лізингоодержувач здійснив у лютому 2025. Після цього лізингові платежів Відповідачем не вносилися, лише здійснено часткову сплату боргу 02.06.2025 у сумі 3500,00 грн. та 05.08.2025 у сумі 1000,00 грн. Крім того, Відповідачем лише частково сплачено виплату за страховою винагородою, яка передбачена за умовами пункту 5.1 договору, у зв`язку з чим станом на 12.08.2025 наявна заборгованість у сумі 1738.68 грн. 24.06.2025 у зв`язку із затримкою Відповідачем лізингових платежів більше ніж на один календарний місяць, Позивачем було направлено Лізингоодержувачу повідомлення про настання події дефолту та про розірвання Договору лізингу з 24.07.2025. Станом на 20.08.2025 предмет лізингу Лізингоодержувачем не повернуто, місце знаходження транспортного засобу Позивачу не відоме, прострочену заборгованість за лізинговими платежами Відповідач не сплатив. Відповідач допустив порушення покладених на нього зобов`язань щодо своєчасної сплати лізингових платежів, що є подією дефолту. Позивач направляв Відповідачу повідомлення про настання події дефолту з вимогою щодо сплати простроченої заборгованості; Відповідач на повідомлення про настання події дефолту жодним чином не зреагував, прострочену заборгованість не сплатив. З лютого 2025 року Відповідач не сплачує лізингові платежі. З 24.07.2025 Договір лізингу розірвано Позивачем в односторонньому порядку. Станом на 20.08.2025 Відповідач прострочену заборгованість не сплатив, предмет лізингу Позивачу не повернув. З таких обставин Позивач вимушений звертатися до суду за захистом своїх прав та інтересів пов`язаних із правом власності та договором фінансового лізингу. Позивач, як власник предмету лізингу, має право на витребування майна у Відповідача, оскільки останній утримує його у себе після розірвання договору фінансового лізингу, тобто без будь-якої правової підстави (відповідна підстава відпала після розірвання договору). Окрім цього, Позивач має право на отримання лізингових платежів, заборгованість за якими виникла до моменту розірвання договору фінансового лізингу, а саме: 29337,87 грн. в рахунок компенсації вартості предмета лізингу та 11848,12 грн. відсотків за користування предметом лізингу, 1738,68 грн. за страховою винагородою, а разом 42924,67 грн. Підсумовуючи вищевикладене, Позивач звертається до суду із вимогами про витребування у Відповідача відповідного транспортного засобу та стягнення заборгованості. З огляду на вищевикладене позивач просить витребувати у [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» транспортний засіб Ford Flex, 2017 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , вартістю 502000,00 грн, який був переданий [PERSON] на підставі Договору фінансового лізингу № VIV2A!00000052від 19.10.2021. Стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за лізинговими платежами у розмірі 29337,87грн в рахунок компенсації вартості предмета лізингу та 11848,12 грн відсотків за користування предметом лізингу, 1738,68 грн заборгованість за страховою винагородою, а разом 42924,67 грн. Вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в загальному позовному провадженні. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.11.2025 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача Поліщук Т.В. подала до суду заяву про винесення заочного рішення, та просила розгляд справи у відсутність сторони позивача. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом розміщення оголошення-повідомлення на офіційному веб-порталі судової влади України, а також шляхом направлення кореспонденції за його зареєстрованим місцем проживання, однак конверт повернувся до суду з відміткою на довідках «Укрпошти» про причини повернення: «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзив на позовну заяву відповідачем не подавався. Враховуючи зазначене вище та положення ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив наступне. Судом встановлено, що 19.10.2021 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір фінансового лізингу № VIV2A!00000052. Відповідно до пункту 2.2 статті 2 договору лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу, найменування, марка, модель, комплектація, рік виписку, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого на момент укладення договору наведені в статті 14 п. 14.1 договору, додатку 1 (Специфікації), а лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та платежі з відшкодувань витрат лізингодавця, пов`язаних з виконанням договору, на умовах цього договору. По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно з умовами договору (за виключенням випадків, передбачених договором та/або чинним законодавством України). Відповідно до додатку №1 до договору фінансового лізингу №VIV2A!00000052 від 19.10.2021, предметом лізингу є автомобіль Ford Flex, 2017 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] . Дата приймання - передачі предмету лізингу 19.10.2021. Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, транспортний засіб марки FORD FLEX 2017 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , належить АТ КБ «Приватбанк». За змістом п. 2.3. статті 2 договору строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу (строк лізингу) зазначений в статті 14 п. 14.2. договору та складає 60 місяців і складається з періодів (місяців) лізингу, зазначених в додатку 2 «Графік сплати лізингових платежів» до договору та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу, але, в будь-якому випадку, не може бути менше одного року. Відповідно до п.2.4 статті 2 договору, предмет лізингу є власністю лізингодавця протягом усього строку дії даного договору. Згідно із п. 4.2. статті 4 договору, усі платежі за договором лізингоодержувач зобов`язаний здійснювати в національній валюті України (гривнях) відповідно до графіку та умов цього Договору шляхом перерахування грошових коштів на транзитний рахунок відповідно до статті 14 п. 14.5. договору. Лізингові платежі включають: платежі з відшкодування частини вартості предмета лізингу; винагороду лізингодавцю за отриманий у фінансовий лізинг предмет фінансового лізингу (проценти); разову комісію за обслуговування операцій фінансового лізингу; щомісячну комісію за обслуговування операцій фінансового лізингу. Вартість предмета лізингу фіксується в акті приймання-передачі. Відповідно до статті 6 договору на лізингоодержувача покладено обов`язок сплатити лізингодавцю платежі з відшкодування вартості предмета лізингу, відшкодування витрат лізингодавця, пов`язаних зі страхуванням предмету лізингу відповідно до графіку та статті 14 п. 14.3. цього Договору. Своєчасно сплачувати лізингодавцю винагороду за користування предметом лізингу згідно додатку 2 та статті 14 п. 14.3. цього договору. Своєчасно сплачувати інші платежі відповідно до статті 14 п. 14.6. договору, в строки, визначені умовами договору та/або графіком лізингових платежів. Відповідно до п. 6.3.5. договору лізингу, лізингодавець має право відмовитись від цього договору у випадках, передбачених чинним законодавством України та/або іншими нормативними актами та цим договором в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингоодержувача, та/або вимагати повернення предмету лізингу в терміни, зазначені в такому повідомлення, якщо інше не передбачене договором, у ому числі у безспірному порядку, на підставі виконавчого напису нотаріуса. У разі невиконання лізингоодержувачем обов`язку щодо повернення предмету лізингу вимагати сплатити заборгованість та неустойку у розмірі, встановленому цим договором за володіння та користування предметом лізингу за час прострочення повернення предмету лізингу. У відповідності до підпункту 1 пункту 8.1. договору лізингу, для цілей цього договору подією дефолту є, зокрема, прострочення виконання фінансових зобов`язань за договором 60 днів. Згідно із п. 8.2.1 у разі настанні події дефолту лізингодавець направляє лізингоодержувачу письмове повідомлення про відмову від договору та його розірвання з зазначенням конкретної події дефолту та з вимогою про переміщення предмету лізингу з адреси базування предмета лізингу. Пунктом 14.3 статті 14 договору передбачено лізингові платежі та порядок їх сплати: щомісяця згідно з графіком, що включає в себе платіж з відшкодування частини вартості предмета лізингу у розмірі, встановленому графіком; винагороду за отримане у лізинг майно у розмірі 20,0% річних від суми залишку невідшкодованої частини вартості предмета лізингу відповідно до графіка; щомісячну комісію за обслуговування операцій фінансового лізингу, без ПДВ; разову комісію за обслуговування операцій фінансового лізингу, без ПДВ; разові платежі сплачуються згідно з графіком. Період сплати лізингових платежів з 15 по 19 число кожного місяця. 19.10.2021 лізингодавець та лізингоодержувач підписали акт приймання-передачі предмету лізингу, а саме: автомобіля Ford Flex 2017 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Лізингові платежі відповідачем у визначеному розмірі та строки не вносилися, що підтверджується випискою по рахунку [PERSON] та розрахунком заборгованості за договором фінансового лізингу №VIV2A!00000052 від 19.10.2021. 24.06.2025 зв`язку із затримкою відповідачем лізингових платежів більше ніж на 60 днів, позивачем на електронну пошту відповідача направлено повідомлення про настання події дефолту та про розірвання договору лізингу з 24.07.2025. Згідно із п.8.2.5 договору, якщо предмет лізингу не було доставлено в порядку, визначеному п.п.8.2.2. статті 8 цього договору та лізингодавець самостійно не зміг вилучити предмет лізингу, крім того, лізингоодержувач протягом 89 календарних днів з моменту виникнення події дефолту не здійснив врегулювання події дефолту, лізингоодержувач не пізніше 90 календарного дня з моменту виникнення події дефолту зобов`язаний погасити у повному обсязі прострочену заборгованість, а також відшкодувати лізингодавцю кошти в сумі залишку лізингових платежів згідно з додатком 2 до цього договору, та з наступного дня цей договір вважається розірваним. Станом на 20.08.2025 предмет лізингу лізингоодержувачем не повернуто, місце знаходження транспортного засобу позивачу не відоме, прострочену заборгованість за лізинговими платежами відповідач не сплатив. Відповідно до виписки по рахунку та розрахунків позивача, проти яких відповідачем не надано жодних заперечень, встановлено, що на день розірвання договору фінансового лізингу 24.07.2025 у відповідача виникла заборгованість за лізинговими платежами у розмірі: 29337,87 грн - залишок вартості предмета лізингу, 11848,12 грн - відсотки за користування предметом лізингу, 1738,68 грн - страхова винагорода, а разом 42924,67 грн. Отже, судом встановлено, що відповідач не виконував умови договору фінансового лізингу, не сплачував лізингові платежі, вимогу позивача про повернення об`єкта фінансового лізингу не виконав. Згідно із вимог ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. За змістом ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Аналогічне визначення договору лізингу міститься у статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» (чинний на час укладення договору). Відповідно до статті 1 цього Закону лізингоодержувач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка відповідно до договору фінансового лізингу отримує від лізингодавця об`єкт фінансового лізингу у володіння та користування. Згідно із положеннями ст. 10 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право, серед іншого, відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом; вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках; стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків відповідно до закону та договору. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу. За частинами другою, третьою статті 20 Закону України «Про фінансовий лізинг» обов`язками лізингодавця є, зокрема: у передбачені договором фінансового лізингу строки передати лізингоодержувачу об`єкт фінансового лізингу у стані, що відповідає призначенню такого об`єкта та умовам договору фінансового лізингу; попередити лізингоодержувача про всі права третіх осіб на об`єкт фінансового лізингу, всі відомі йому особливі властивості та недоліки об`єкта фінансового лізингу, що можуть становити небезпеку для життя, здоров`я, майна лізингоодержувача чи інших осіб або призводити до пошкодження самого об`єкта фінансового лізингу під час володіння та/або користування ним; відповідно до умов договору фінансового лізингу своєчасно та в повному обсязі виконувати передбачені таким договором зобов`язання щодо утримання об`єкта фінансового лізингу, якщо інше не передбачено договором фінансового лізингу; прийняти об`єкт фінансового лізингу у разі розірвання договору фінансового лізингу або в разі закінчення строку, на який лізингоодержувачу надавалося право володіння та користування об`єктом фінансового лізингу, якщо інше не передбачено договором фінансового лізингу. Лізингодавець може мати також інші права та обов`язки відповідно до умов договору фінансового лізингу та законодавства. Згідно із ч. 2, 3 ст. 21 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингоодержувач зобов`язаний, зокрема: у разі якщо об`єкт фінансового лізингу відповідає встановленим договором фінансового лізингу умовам та специфікаціям, прийняти такий об`єкт, володіти та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору фінансового лізингу; відповідно до умов договору фінансового лізингу своєчасно та в повному обсязі виконувати зобов`язання щодо утримання та експлуатації об`єкта фінансового лізингу, підтримувати його у справному стані; своєчасно сплачувати передбачені договором фінансового лізингу лізингові та інші платежі; у разі закінчення строку, на який лізингоодержувачу передано об`єкт фінансового лізингу у володіння та користування (якщо до лізингоодержувача не переходить право власності на об`єкт фінансового лізингу), а також у разі дострокового розірвання договору фінансового лізингу та в інших випадках дострокового повернення об`єкта фінансового лізингу, повернути об`єкт фінансового лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння та користування, з урахуванням нормального зносу, або у стані, визначеному договором фінансового лізингу та супровідною документацією на об`єкт фінансового лізингу. Лізингоодержувач може мати також інші права та обов`язки відповідно до умов договору фінансового лізингу, цього Закону та нормативно-правових актів, що регулюють відносини фінансового лізингу. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 527ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч. 3 ст. 651 ЦК України). Згідно із ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог, зокрема, про витребування майна власником із чужого незаконного володіння та повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні (пп. 2, 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Договір фінансового лізингу автомобіля №VIV2A!00000052 від 19.10.2021 розірвано з 24.07.2025. Лізингоодержувач зобов`язаний був у термін повернути банку лізингове майно за актом приймання-передачі. Позивач, як власник предмету лізингу, має право на витребування майна у Відповідача, оскільки останній утримує його у себе після розірвання договору фінансового лізингу, тобто без будь-якої правової підстави (відповідна підстава відпала після розірвання договору). Частиною 7 ст. 17 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що лізингодавець має право стягнути з лізингоодержувача заборгованість із сплати лізингових платежів на дату розірвання договору. Таким чином, позивач має право на отримання лізингових платежів, заборгованість за якими виникла до моменту розірвання договору фінансового лізингу, а саме: 29337,87 грн. в рахунок компенсації вартості предмета лізингу та 11848,12 грн. відсотків за користування предметом лізингу, 1738,68 грн. за страховою винагородою, а разом 42924,67 грн. Враховуючи зазначені положення діючого законодавства України, встановлені обставини, наявність в матеріалах справи належних та достатніх доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6539,10 грн. Також суд зауважує, що суд ухвалював рішення за відсутності учасників справи. Відповідно до положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На відповідне застосування вказаних положень також звернула увагу Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 5 вересня 2022 року в справі №1519/2-5034/11.

Outcome: approved