Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

Позовні вимоги представник позивачки адвокат Примакова В.В. мотивує тим, що 17 жовтня 2010 року позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб із відповідачем [PERSON] . Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 05 грудня 2017 року шлю між ними було розірвано. Від цього шлюбу у сторін по справі є донька, [PERSON] [INFO] . Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади N? 1460 від 15.07.2025 року дитина зареєстрована і проживає разом зі своєю матір?ю, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На підставі рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 10 грудня 2020 року відповідача, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно його малолітньої доньки, [PERSON] [INFO] . Рішенням Немирівського районного суду від 12.04.2019 року, за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення аліментів було збільшено розмір аліменти шляхом встановлення суми аліментів у твердій грошовій сумі, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини, доньки [PERSON] [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі з 500 (п?ятсот) гривень до 1500 (однієї тисячі п?ятсот) гривень щомісячно, але не менше як 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і досягнення дитиною повноліття. На час постановлення рішення відповідач не працював, позивач просила стягнути аліменти в твердому грошовому виразі, в даний час відповідач одержує високу заробітну плату, так як, з 12 березня 2025 року проходить військову службу за контрактом у [INFO] (у військовій частині [NUMBER] [ADDRESS] ). На сьогоднішній день ціни порівняно з 2019 роком значно зросли,збільшились потреби дитини, яка росте, зросли ціни на товари першої необхідності. З відповідача стягуються аліменти в розмірі 1500 (однієї тисячі п?ятсот) грн. щомісячно, станом на липень 2025 року мінімальний прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить 3 196 грн., тому раніше визначений розмір аліментів не може гарантувати дитині нормальне утримання та всебічний розвиток. Відповідно до ухвали судді від 22.08.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] від імені якої діє представник адвокат Примакова Валентина Валентинівна до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів та відкрито провадження у справі, розгляд цивільної справи призначено в порядку загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання. Відповідно до ухвали судді від 01.12.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 18.02.2026 р. через канцелярію суду представником позивачки адвокатом Примаковою В.В. було подано заяву про проведення розгляду справи без участі позивачки та її представника. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання жодного разу не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини не явки суд не повідомляв, відзив не подано. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Крім цього, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, було розміщено оголошення на офіційному вебсайті судової влади України про виклик відповідача [PERSON] до суду в судове засідання, однак останній в судове засідання на вказану в оголошенні дату також не з`явився, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надіслав, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 05.12.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Перебуваючи у шлюбі у сторін народилась донька: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно виконавчого листа по справі №140/429/19 про збільшення розміру аліментів, виданого 03.07.2019 року, судом вирішено збільшити розмір аліментів шляхом встановлення суми аліментів у твердій грошовій сумі та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини, дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі з 500 (п`ятсот) гривень до 1500 (однієї тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Наразі позивачка просить суд стягувати з відповідача на утримання доньки аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку щомісячно. Відповідно до рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 10.12.2020 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтями 183, 184 СК України встановлено, що за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З правового аналізу вищезазначених норм вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження, ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс14. При вирішенні питання щодо зміни способу стягнення аліментів суд бере до уваги, що позивачка має право вибору способу стягнення аліментів, а зміна способу стягнення аліментів у даному випадку не ставить відповідача в скрутне матеріальне становище, відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми та стягнення їх у частці від доходу. Така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності та розумності. Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, має грошове забезпечення та об`єктивну можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Доказів, які б свідчили про неможливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі або про наявність обставин, що істотно зменшують його платоспроможність, суду не надано. З огляду на зміну способу стягнення аліментів, з урахуванням принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, необхідності забезпечення належного рівня її утримання відповідно до гарантованого державою прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також беручи до уваги, що визначення аліментів у частці від доходу забезпечує більш справедливий та пропорційний розподіл обов`язку утримання дитини залежно від фактичного доходу платника, суд вважає за доцільне визначити розмір аліментів у частці від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, вимоги закону та інтереси дитини як пріоритетні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо судових витрат Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, понесені позивачкою судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Згідно зі статтями 133, 137, 141 ЦПК України до складу судових витрат належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачкою надано докази підтвердження сплати 3000 грн гонорару. Оцінивши розмір заявлених витрат, складність справи, характер спірних правовідносин, обсяг наданих послуг та принцип розумності й співмірності витрат, суд приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Щодо судового збору Відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору під час подання позову до суду. Відповідно частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позов задоволено повністю, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в установленому законом розмірі.

Outcome: approved