Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-12 00:00:00

Директор товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (далі ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ»), повноваження якої підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, звернулася до суду з позовною заявою за змістом якої просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором кредиту № 8332815 в сумі 23 259,75 грн., з яких: 6 000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 4 224,75 грн. заборгованість за процентами, 1 035 грн. заборгованість за комісією, 12 000 грн. заборгованість за пенею/неустойкою. Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.06.2025 року між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та [PERSON] в електронній формі укладено договір про надання коштів у кредит № 8332815 (далі Договір № 8332815) за умовами якого відповідач, за посередництва платіжної установи ТОВ «Європейська платіжна система», безготівковим шляхом на вказаний нею картковий рахунок на умовах строковості, поворотності та платності отримала в якості кредиту грошові кошти в розмірі 6 000 грн., зобов`язавшись повернути кредит, а також сплатити комісію за його надання та проценти за користування ним, а в разі порушення своїх зобов`язань також сплатити неустойку. [PERSON] свої зобов`язання за Договором № 8332815 належним чином не виконала, сплативши на користь ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» лише грошові кошти в розмірі 50,25 грн., як наслідок, останнє на підставі договору факторингу від 16.10.2025 року № 16/10/25 відступило ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» право грошової вимоги до відповідача за Договором № 8332815. Загальна сума заборгованості [PERSON] за Договором № 8332815 становить 23 259,75 грн., з яких: 6 000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 4 224,75 грн. заборгованість за відсотками, 1 035 грн. заборгованість за комісією, 12 000 грн. заборгованість за пенею/неустойкою, про стягнення якої й заявлено позовну вимогу. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, за змістом поданих у подальшому клопотань просила розгляд справи провести за її відсутності на підставі наданих доказів, та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення в справі. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, в розумінні п. 4) ч. 8, ст. 11 ст. 128 ЦПК України, що узгоджується з висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 року в справі № 800/547/17, а також постановах Верховного Суду від 27.11.2019 року в справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року в справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року в справі № 24/260-23/52-б, від 21.01.2021 року в справі № 910/16249/19, від 18.03.2021 року в справі № 911/3142/19, від 19.05.2021 року в справі № 910/16033/20, від 07.02.2024 року в справі № 904/853/23, відзиву на позовну заяву не подала, в судові засідання неодноразово не з`явилась, поважність причин неявки не повідомила, заяв від її імені про відкладення розгляду справи чи з інших процесуальних питань до суду не надходило. Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права, зокрема в Рішенні від 16.02.2017 року в справі «Каракуця проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що будь-яке порушення права доступу до суду відсутнє, якщо особа не виявила належної зацікавленості у розгляді його справи, тобто неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для відповідних правових наслідків. З урахуванням вказаного та вимог ч. 8 ст. 178, ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, а також відсутності підстав, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами в заочному порядку, про що 13.02.2026 року постановлено відповідну ухвалу. У відповідності до ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що наявні достатні підстави для часткового задоволення позовних вимог. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 25.06.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , яка ідентифікована за посередництвом системи BankID НБУ, в електронній формі укладено Договір № 8332815, який останньою підписано електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора, за умовами якого фінансова установа зобов`язалась надати відповідачу позику в розмірі 6 000 грн., шляхом перерахування їх на вказаний нею банківський картковий рахунок [NUMBER] , строком на 364 дні, а відповідач зобов`язалась повернути кредит 23.06.2026 року, сплатити комісію за його надання в розмірі 17,25% від суми кредиту (1 035 грн.) та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 0,95% за кожен день від його суми, шляхом оплати 08.07.2025 року обов`язкового платежу в розмірі 1 833 грн. та в подальшому кожні 14 днів сплачувати нараховані проценти за користування кредитом, таким чином загальні витрати за кредитом становитимуть 21 783 грн., а орієнтована загальна вартість кредиту 27 783 грн. Відповідно до змісту п.п. 2.2, 9.7 Договору № 8332815 в разі не належного виконання позичальником зобов`язання щодо сплати чергових платежів нараховується неустойка у розмірі 300 грн. в день, починаючи з першого дня прострочення до дня виконання зобов`язання в повному обсязі, з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. Згідно змісту п.п. 6.7, 6.7.1 Договору № 8332815 у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором (першого обов`язкового платежу/мінімального обов`язкового платежу) у повному обсязі, сплачені позичальником кошти першочергово зараховуються на оплату процентів за користування кредитом, комісії за надання кредиту, неустойка та інших платежів (у випадку їх нарахування). Відповідно до змісту п. 8.2.6. Договору № 8332815 його сторонами погоджено право кредитодавця відступити право вимоги за договором або звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості, у разі невиконання позичальником своїх договірних зобов`язань. Факт зарахування виконання своїх зобов`язань ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за Договором № 8332815 та перерахування відповідачу 25.06.2025 року грошових коштів у розмірі 6 000 грн. на платіжну карту № [NUMBER] , емітовану АТ «Універсал Банк» на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), підтверджується інформацією АТ «Універсал Банк» від 18.11.2025 року № БТ/Е-19193, довідкою про рух коштів по даній картці 25.06.2025 року, а також довідкою ТОВ «Європейська платіжна система» від 15.10.2025 року № КД-000002892 та копією платіжної інструкції № 2bdca827-0d1c-4c33-a81f-67e19426bbad. Згідно розрахунку заборгованості за Договором № 8332815, зробленого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», відображено факт надання 25.06.2025 року кредиту в розмірі 6 000 грн. та нарахування в зв`язку з цим комісії в розмірі 1 035 грн. (17,25% від розміру кредиту), а також щоденне нарахування процентів за користування кредитом упродовж періоду часу з 25.06.2025 року по 07.09.2025 року (75 днів) в розмірі 57 грн. (0,95% від розміру кредиту) на загальну суму 4 275 грн., щоденне нарахування неустойки упродовж періоду часу з 29.07.2025 року по 17.08.2025 року (40 днів) в розмірі 300 грн. на загальну суму 12 000 грн. З урахуванням сплати [PERSON] 07.07.2025 року грошових коштів в розмірі 50,25 грн. загальний розмір заборгованості станом на 16.10.2025 року становив 23 259,75 грн. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на підставі договору факторингу № 16/10/25 (далі Договір № 16/10/25) відступило ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними в реєстрі заборгованостей. Відповідно до змісту п. 2.1.3 Договору № 16/10/25 перехід права вимоги заборгованості до боржників від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» відбувається в момент підписання ними відповідного реєстру прав вимог. Згідно витягу з реєстру прав вимог від 16.10.2025 року № 16/10/25-01 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», крім іншого, передано ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» право вимоги заборгованості до [PERSON] (№ 4088) за Договором № 8332815 на загальну суму 23 259,75 грн., з яких: 6 000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 4 224,75 грн. заборгованість за процентами, 1 035 грн. заборгованість за комісією, 12 000 грн. заборгованість за неустойкою. З розрахунку заборгованості за Договором № 8332815, зробленого ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» вбачається, що позивачем жодних додаткових нарахувань за період часу з 16.10.2025 року по 24.10.2025 року не здійснювалось, як наслідок, станом на 24.10.2025 року загальна сума боргу залишилась незмінною 23 259,75 грн., з яких: 6 000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 4 224,75 грн. заборгованість за процентами, 1 035 грн. заборгованість за комісією, 12 000 грн. заборгованість за неустойкою. Встановленим судом фактам відповідають правовідносини щодо надання позики та фінансових послуг у сфері кредитування, які врегульовано Цивільним кодексом України (далі ЦК України) та законами України «Про електронну комерцію», «Про електронний цифровий підпис», «Про споживче кредитування». Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронною комерцією є відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис». Положеннями ст.ст. 1, 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Згідно п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Положеннями ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, крім іншого, є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ч. 1 ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до змісту ч. 2 ст. 546 ЦК України сторонами договірних зобов`язань можуть бути встановлені види забезпечення виконання зобов`язання. Приписами ч. 3 ст. 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Положеннями п. 1) ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 515 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно ч. 3 ст. 1079 ЦК України фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Положеннями ч. 1 ст. 1080 ЦК України передбачено, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. За вказаних обставин, суд вважає доведеним, що 25.06.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] в електронній формі укладено Договір № 8332815, в зв`язку з чим відповідач на умовах строковості, поворотності та платності отримала в кредит грошові кошти в розмірі 6 000 грн., шляхом їх зарахування на її банківський картковий рахунок. Однак [PERSON] не виконано належним чином своїх зобов`язань за Договором № 8332815 щодо сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування ним, як наслідок, її заборгованість перед ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» станом на 16.10.2025 року становила 23 259,75 грн., з яких: 6 000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 4 224,75 грн. заборгованість за процентами, 1 035 грн. заборгованість за комісією, 12 000 грн. заборгованість за неустойкою, право вимоги набуло ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на підставі Договору № 16/10/25. Перевіркою розрахунку заборгованості за Договором № 8332815 встановлено факт відображення сплати 07.07.2025 року [PERSON] на користь ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» грошових коштів у розмірі 50,25 грн., належного їх зарахування відповідно до договірних умов на часткову сплату процентів за користування кредитом, а також відповідність розмірів комісії, відсотків за користування кредитом та строку їх нарахування як договірним умовам, які узгоджені сторонами, так і вимогам ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування». Водночас відповідно до змісту п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З огляду на вказане, вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за неустойкою в сумі 12 000 грн. суперечить вимогам діючого законодавства, як наслідок, не підлягає до задоволення. Відомостей про те, що відповідач на час розгляду справи виконала свої зобов`язання за Договором № 8332815 перед ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» чи перед ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» у більшому обсязі, ніж вказано представником позивача, суду не надано, як наслідок, суд вважає, що наявні достатні підстави для часткового задоволення позовних вимог шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитом у розмірі 6 000 грн., за комісією за його надання 1 035 грн. та за процентами за користування кредитом 4 224,75 грн. (4 275 50,25), а загалом 11 259 (одинадцять тисяч двісті п`ятдесят дев`ять) грн. 75 коп. (6 000 + 1 035 + 4 224,75). Враховуючи те, що згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, наявні підстави для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРРКЕТ» судових витрат на сплату судового збору в розмірі 1 172 (одна тисяча сто сімдесят дві) грн. 68 коп., що відповідає частині задоволених позовних вимог (48,41%), оскільки підстав для її звільнення від сплати судового збору судом не встановлено. Відповідно до змісту ч. 1, п. 1) ч. 3 ст. 133, ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що до складу судових витрат, крім судового збору, належать витрати, пов`язаних з розглядом справи, до складу яких, крім іншого, відносяться витрати на професійну правничу допомогу, як сплачені, так і ті, що підлягають сплаті, що підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. За змістом позовної заяви та додатків до неї ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» у зв`язку з необхідністю стягнення з [PERSON] у судовому порядку заборгованості за Договором № 8332815 понесено витрати на правничу допомогу в розмірі 4 500 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в даній справі представником позивача долучено копії: договору про надання професійної правничої допомоги від 25.08.2025 року № 25-08/25/ФП, укладеного між ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною; витягу з акту приймання-передачі наданої правничої допомоги від 24.10.2025 року № 7ФП на загальну суму 4 500 грн., а також докази сплати ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на користь [PERSON] грошових коштів у розмірі 108 000 грн. цільове призначення яких «оплата згідно акту № 7ФП приймання наданої правничої допомоги від 24 жовтня 2025 року за Договором про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року». За вказаних обставин, з урахуванням відсутності клопотання відповідача із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 178 (дві тисячі сто сімдесят вісім) грн. 45 коп., що відповідає частині задоволених позовних вимог (48,41%). На підставі викладеного,

Outcome: partial