Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину та стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з 18.08.2007. Шлюб між ними розірвано за рішенням суду 15.02.2020. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11.06.2019 відповідач сплачує аліменти у розмірі 9000 грн. на утримання їх дітей на користь [PERSON] . Наразі, аліменти відповідач сплачує нерегулярно, тому станом на час звернення до суду має заборгованості зі сплати аліментів у сумі 516881,00 грн. Зазначає, що після розлучення відповідач відмовився добровільно приймати участь у забезпеченні фінансування та утримання дітей, рекомендувавши її будь-які фінансові питання щодо дітей вирішувати через суд. Відповідач протягом 10 років не приймає участь у незапланованих додаткових витратах на лікування дітей, оздоровлення та відпочинок, розвиток здібностей (курсів з вивчення англійської мови, заняття з логопедом). Зазначає, що останнім часом аліменти не покривають витрат на утримання дітей, оскільки в неї знизилися доходи, порівняно з іншими роками. Отже, позивач щомісяця сплачує заняття з логопедом сина [PERSON] , збільшилися витрати на лікування дітей у стоматолога, оплата хірургічних втручань тощо. Таким чином, на оплату логопеда за період з14.07.2024 по 30.04.2025 нею витрачено 38400,00 грн. Також, 29.03.2024 син [PERSON] проходив лікування у стоматолога, було нею сплачено 3100,00 грн., 26.04.2024 за лікування зубів сплачено 3100,00 грн., 16.08.2024 за полірування пломби 400,00 грн. Загальна сума додаткових витрат складає 45000,00 грн. А за лікування у стоматолога сина [PERSON] позивачем було сплачено 29.03.2024 250,00 грн., 16.02.2024 1200,00 грн., на загальну суму 1450,00 грн. За здачу аналізів сином [PERSON] позивачем 24.03.2025 сплачено 5862,00 грн., за проведення аденотомії 36250,00 грн. загальна сума додаткових витрат становить 37700,00 грн. За лікування у стоматолога сина [PERSON] позивачем 98.09.2023 сплачено 1875,00 грн., 26.04.2024 1789,00 грн., 31.07.2024 2000,00 грн., 16.05.2025 3600,00 грн., загальна сума 9255,00 грн. У зв`язку з цим, відповідач повинен сплатити половину витраченого нею коштів на оплату логопеду, лікування дітей, а саме: 45977,50 грн. (91955,00 грн. загальна сума понесених витрат /2= 45977,50 грн.). Додає, що виховує дітей самостійно, немає часу та фізичної можливості додатково працювати, щомісячні витрати на дітей перевищують усі її доходи, постійно використовує позики та кредитну лінію своєї банківської картки для забезпечення мінімально необхідних потреб. Оскільки відповідач є працездатною особою, має стабільний заробіток, додаткові доходи, має рухоме та нерухоме майно, тому повинен сплатити половину понесених позивачем фактичних витрат на розвиток сина відповідно до законодавства. Вважає, що заборгованість зі сплати аліментів виникла виключно з вини відповідача. Так як, зобов`язання у відповідача виникло лише 11.06.2019 на підставі рішення суду, а тому неустойка має нараховуватися з моменту коли останній ухилявся від виконання зобов`язання, тобто з 11.06.2019, яка складає 516881,50 грн. На підставі вище наведеного просить суд стягнути з відповідача додаткові витрати на дітей разово в сумі 45977,50 грн. та суму пені за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 516881,50 грн. Ухвалою суду від 24.06.2025 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. 21.07.2025 представник відповідача [PERSON] подала до суду заяву про перенесення судового засідання на іншу дату, ознайомлення з матеріалами справи. 23.09.2025 представник позивача Саннікова Н.Г. надала заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату. 23.09.2025 представник позивача [PERSON] подала до суду клопотання про долучення письмових доказів до справи. Представник відповідача [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з наступних підстав: згідно постанови Миколаївського апеляційного суду від 14.07.2025 у справі №486/38/19 державним виконавцем відділу ДВС здійснено перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, а тому станом на 30.06.2025 відсутня. Вважає, позивач не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження понесених додаткових витрат на дітей. Також, просять суд розглянути справу без їх участі за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 20.11.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні з викликом і повідомленням сторін. 19.02.2026 представник позивача Саннікова Н.Г. подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі та підтримання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд дійшов наступних висновків. Згідно зі ст. ст. 4, 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] з 18.08.2007 по 15.01.2020 перебували у зареєстрованому шлюбі, мають дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11.06.2019 у справі №486/38/19 (провадження №2/486/218/2019), позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 9000 (дев`ять тисяч) гривень щомісячно, починаючи з 08.01.2019 та до досягнення дітьми повноліття. На виконання вищезазначеного рішення судом видано дублікат виконавчого листа №486/38/19 (провадження №2/486/218/2019), який перебуває на виконанні у Другому відділі ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та на підставі якого державним виконавцем відкрито виконавче провадження №75046669. Ухвалою Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 19.05.2025 (справа №486/38/19, провадження №4-с/486/2/2025) відмовлено у задоволенні скарги [PERSON] на дії та бездіяльність головного державного виконавця Другого відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Омельченко Т.М., стягувач [PERSON] щодо зобов`язання державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості по аліментам. Згідно з розрахунком заборгованості головного державного виконавця Другого відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного МУМЮ (м.Одеса) Омельченко Т.М. від 21.05.2025 №37035/5 у виконавчому провадженні №75046669, заборгованість відповідача [PERSON] по аліментах станом на 21.05.2025 становить 516881,50 грн. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 14.07.2025 по справі №486/38/19 (провадження №22-ц/812/1294/25) ухвалу Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 19.05.2025 скасовано та ухвалено нове рішення. Скаргу [PERSON] задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Другого відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного МУМЮ (м. Одеса) Омельченко Т.М. щодо неврахування при здійсненні розрахунку заборгованості за аліментами в межах виконавчого провадження №75046669 перерахованих боржником стягувачу за період з січня 2019 року і до 16.09.2024 року коштів, вказаних в платіжних документах з зазначенням у призначенні платежу «аліменти». Зобов`язано головного державного виконавця Другого відділу ДВС Вознесенському районі Миколаївської області Південного МУМЮ (м. Одеса) Омельченко Т.М. здійснити перерахунок заборгованості за аліментами в межах виконавчого провадження№75046669, врахувавши перераховані боржником стягувачу за період з січня 2019 року до16.09.2024року кошти, вказані в платіжних документах з зазначенням у призначенні платежу «аліменти». З довідки від 22.07.2025 №52179/5 головного державного виконавця Другого відділу ДВС Вознесенському районі Миколаївської області Південного МУМЮ (м.Одеса) Омельченко Т.М. вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів, згідно розрахунку державного виконавця від 21.05.2025, в розмірі 5168881,50 грн. за боржником [PERSON] станом на 30.06.2025 відсутня. В постанові Верховного Суду від 14 грудня 2020 року у справі №661/905/19 зазначено, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини 1 статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості із вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів». Відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками (постанова Верховного Суду від 14 грудня 2020 року у справі №661/905/19). Судом встановлено, що позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача пені за несплату аліментів 17.06.2025 року, яка як зазначає позивач, виникла за період з 11.07.2019 по 16.06.2025, водночас в судовому засіданні встановлено, що за результатом здійснення державним виконавцем перерахунку заборгованості аліментів, які стягуються на підставі виконавчого листа №486/38/19 виданого Южноукраїнським міським судом Миколаївської області 14.05.2024, станом на 30.06.2025 заборгованість у відповідача відсутня. Отже, на підставі встановлених судом обставин та оцінених доказів, поданих сторонами, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, у зв`язку з чим в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Щодо вимоги про стягнення додаткових витрат на дітей. Сторонами у справі надано та судом досліджено наступні письмові докази: акт виконаних робіт стоматологічних послуг клієнта [PERSON] від 29.03.2024 разом із фіскальним чеком 29.03.2024 на суму 3100,00 грн.; акт виконаних робіт стоматологічних послуг клієнта [PERSON] від 26.04.2024 разом із фіскальним чеком 26.04.2024 на суму 3100,00 грн.; акт виконаних робіт стоматологічних послуг клієнта [PERSON] від 16.08.2024 разом із фіскальним чеком 16.08.2024 на суму 400,00 грн.; акт виконаних робіт стоматологічних послуг клієнта [PERSON] від 16.05.2025 разом із фіскальним чеком 16.05.2025 на суму 3600,00 грн.; акт виконаних робіт стоматологічних послуг клієнта [PERSON] від 31.07.2024 разом із фіскальним чеком 31.07.2024 на суму 2000,00 грн.; акт виконаних робіт стоматологічних послуг клієнта [PERSON] від 26.04.2024 разом із фіскальним чеком 26.04.2024 на суму 1750,00 грн.; акт виконаних робіт стоматологічних послуг клієнта [PERSON] від 08.09.2023 разом із фіскальним чеком 08.09.2023 на суму 1575,00 грн.; акт виконаних робіт стоматологічних послуг клієнта [PERSON] від 18.07.2024 разом із фіскальним чеком 18.07.2024 на суму 1200,00 грн.; акт виконаних робіт стоматологічних послуг клієнта [PERSON] від 29.03.2024 разом із фіскальним чеком 29.03.2024 на суму 250,00 грн.; замовлення від 24.03.2025 про медичне дослідження пацієнта [PERSON] , послуга на суму 5862 грн. разом із квитанцією від 24.03.2025; квитанцію до прибуткового касового ордера від 30.03.2025 на суму 36250,00 грн. (операція аденотомію); фіскальний чек на ліки від 31.03.2025 на суму 396,50 грн.; фіскальний чек на ліки від 31.03.2025 на суму 462,90 грн. Згідно виписки з історії хвороби №12 «А» зазначено, що 30.03.2025 [PERSON] , 6 років, знаходився у кліниці «Dr.Mozart» з діагнозом хронічний аденоїдит ІІІ ст., загострення хронічного лівобічного секреторного отиту. Того ж дня, була здійснена операція під загальною анестезією: ендоскопічна аденотомія методом холодно-плазмової абляції. Виконано парацентез лівої барабанної перетинки, з транстимпанальним введенням розчину дексаметазону 1.0 мл. 20.10.2025 КНП «Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня» Миколаївської обласної ради №815-01 повідомлено, що операції при аденопатії у їх закладі здійснюються на безоплатній основі. З довідки ФОП приватного логопеда від 01.05.2025 убачається, що син [PERSON] відвідує заняття з логопедом три рази на тиждень з 14.07.2024, вартість одного заняття 400,00 грн. за період з 14.07.2024 по 30.04.2025 загальна вартість занять становить 38400,00 грн., яка була сплачена [PERSON] . Згідно довідки від 15.07.2025 №184 закладу дошкільної освіти №8 «Казка» Південноукраїнської міської ради вказано, що син [PERSON] , дійсно відвідував даний заклад з 06.02.2024 по червень 2025 року. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17, від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц, від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження понесених нею додаткових витрат на дитину [PERSON] щодо оплати занять з відвідування логопеда (відсутні фіскальні чеки або будь-які інші документи підтверджуючі оплату послуг та їх вартість). Крім того, відсутні докази того, що дитина потребує додаткові заняття з логопедом, окрім тих, що він отримував у закладі дошкільної освіти №8 Казка, де дитина була зарахована до спеціальної групи дітей з порушенням мови. Позивачем не доведено, що відвідування дітьми лікаря стоматолога було зумовлено саме виникненням особливих обставин у дітей, а не відносилось до повсякденних побутових потреб дитини. Щодо оплати аналізів [PERSON] 24.03.2025 у сумі 5862,00 грн., позивачем не надано доказів про необхідність проведення таких аналізів та відсутнє відповідне призначення лікаря. Щодо проведення [PERSON] операції «ендоскопічна аденотомія», вона проводилась в приватній клініці м.Одеса без направлення сімейного лікаря. Разом з тим позивач проведення платної операції дитині не узгоджувала з його батьком, при цьому не була позбавлена права проводити оперування дитині у КНП Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня Миколаївської обласної ради на безоплатній основі, проте на власний розсуд скористалася платними послугами лікаря. Отже, з урахуванням вище викладеного, суд дійшов до висновку про недоведеність позивачем вимог в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на дітей у розмірі 45977,50 грн., а тому позов в цій частині також не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed