Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (далі - ТОВ «УКРАЇНСКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ») звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] (далі - [PERSON] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що 05.07.2024 року [PERSON] уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» Договір №54789846 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого отримав кредит у розмірі 4 000,00 грн строком на 360 днів шляхом перекату на платіжну картку № [NUMBER] , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% у день. В подальшому позичальником було підписано додатковий договір від 07.07.2024 року на умовах якого [PERSON] надані кошти у розмірі 7 000,00 грн. Позичальник, в порушення умов Договору, свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступлено ТОВ «УКРАЇНСКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», на підставі Договору факторингу №27/02/2025 від 27.02.2025 року. Так, заборгованість [PERSON] перед позивачем станом на 26.02.2025 року становить 70 085 грн, з яких: 11 000,00 грн заборгованість за кредитом; 38 955 грн заборгованість за нарахованими процентами, яку позивач просить суд стягнути з відповідача, а також стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн., та витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Позивач, просив задовольнити в порядку ч.10,11 ст.265 ЦПК України органу (особі) що здійснюватиме примусове виконання цього рішення нарахувати інфляційні витрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, починаючи з дати набрання рішнення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми. Ухвалою суду від 27 листопада 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Ухвалою суду від 18 грудня 2025 року вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позові просив про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення повістки про виклик до суду на зареєстроване місце проживання, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило. Відзиву надано не було. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 05.07.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] був укладений Договір №54789846 про надання споживчого кредиту, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 4 000,00 грн, строком на 360 днів, зі сплатою процентів кожен день у розмірі 1,50%, 547,50% річних. В подальшому позичальником було підписано додатковий договір від 07.07.2024 року на умовах якого [PERSON] надані кошти у розмірі 7 000,00 грн. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов?язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Тип кредиту кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 11 000,00 гривень. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. 1.4. Сума кредиту на дату укладення цього Додаткового договору, з урахуванням платежів, здійснених Клієнтом за Договором, складає: 11 000,00 гривень. 1.5. Строк кредитування та періодичність сплати процентів залишаються незмінними, відповідно до п.1.3 Договору. 1.6. За користуванням кредитом нараховуються проценти на умовах, встановлених п.1.4 Договору. З врахуванням зміненої суми кредиту за Договором (п.п.1.2-1.3. Додаткового договору) Денна процентна ставка за Договором у разі використання Клієнтом права на Знижену процентну ставку дорівнює 1.422% та розрахована за формулою: ДПС = (ЗВСК1/ЗРК)/t ? 100%= (56 304,00 /11 000,00)/ 360 x100%, де: ДПС денна процентна ставка; ЗВСК1 загальні витрати за кредитом при умові застосування зниженої процентної ставки; ЗРК загальний розмір кредиту; t строк кредитування у днях. 1.7. З врахуванням зміненої суми кредиту за Договором (п.п.1.2-1.3. Додаткового договору) визначити, що орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Додаткового договору складає: 1.7.1. за стандартною ставкою за весь строк кредиту 9 383,52% річних. 1.7.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 4 940,49% річних. 1.8. З врахуванням зміненої суми кредиту за Договором (п.п.1.2-1.3. Додаткового договору) орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього Додаткового договору складає: 1.8.1. за стандартною ставкою 70 085,00 грн. 1.8.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 67 304,00 грн. Кредитний договір був підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором 11692, також був підписаний Паспорт споживчого кредиту, що містить Інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. Перерахування на банківський картковий рахунок відповідача кредитних коштів за вищевказаним Договором підтверджується повідомленням ТОВ «ПЕЙТЕК» від 05.07.2024 року. 27.02.2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» укладено Договір факторингу №27/02/2025 від 27.02.2025 року, відповідно до умов якого, право вимоги за договором №27/02/2025 про надання споживчого кредиту від 27.02.2025 року перейшло до ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ». У зв`язку із неналежним виконання кредитних зобов`язань за Договором у відповідача наявна заборгованість у розмірі 70 085,00 грн, з яких: 11 000,00 грн заборгованість за кредитом; 38 955,00 грн заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.4 Кредитного договору за ставкою 1,50% за кожен день користування кредитом за період з 05.07.2024 року по 29.06.2025 рік, що підтверджується відповідним Розрахунком заборгованості за Кредитним договором №27/02/2025 від 27.02.2025 року. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як передбачено ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Частиною 1 ст. 1081 ЦК України визначено,що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Наявними у матеріалах справи доказами підтверджено факт того, що боржник належним чином зобов`язання по поверненню кредитних коштів та відсотків не виконав, в результаті чого виникла заборгованість за Договором №27/02/2025 від 27.02.2025 року, право грошової вимоги за якою, на підставі договорів факторингів, перейшло до позивача. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. При розгляді справи, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Враховуючи викладене, та те, що відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, власного розрахунку заборгованості суду не надав, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити- частково. Стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» заборгованість за Кредитним договором №27/02/2025 від 27.02.2025 року у загальному розмірі 70 085,00 грн., з яких: 11 000,00 грн. заборгованість за кредитом; 38 955,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами. В цій чатині позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимог, в якій позивач, просить суд в порядку ч.10,11 ст.265 ЦПК України зобовязати орган (особу) що здійснюватиме примусове виконання цього рішення нарахувати інфляційні витрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми, суд вказує заявлені вимоги не можуть бути задоволені оскільки вимоги стосуються майбутнього порядку виконання рішення суду. Щодо вимог позивача про відшкодування судових витрат, суд дійшов наступного. Відповідно до ч.1ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3ст.133 ЦПК України). Згідно ч.1ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору, кожна сторона подає до суду попередній орієнтований розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Відповідно дост.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно дост.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. З огляду на викладене вище, суд відзначає, що ЦПК України передбачено наступні критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) пов`язаність витрат з розглядом справи; 2) їх дійсність; 3) необхідність; 4) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Позивачем на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу надано Договір № 01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01 серпня 2024 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» та адвокатом Дідухом Є.О., та детальним описом робіт (НАДАНИХ ПОСЛУГ) № 4789846 від 18.09.2025 року. Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Згідно з ч.1 ст. 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При звернені до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 2 422,40 грн., який підлягає стягнення з відповідача на користь позивача. У іншій частині вимог - відмовити.

Outcome: partial