Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-15 00:00:00

29.10.2025 року [PERSON] звернулася до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа Товарна універсальна біржа "Клондайк" про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійснимта просила суд визнати дійсним Договір купівлі-продажу від 13 червня 2000 року, зареєстрований в КП «ММБТІ» 30 червня 2000 року в книзі №112 за реєстровим номером 19139. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 30.10.2025 року відкрито провадження по справі та ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про слухання справи за його відсутності. В судове засідання відповідач не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного: Як встановлено судом, 13 червня 2000р. між Позивачкою (покупець по договору), та Відповідачами (продавці по договору) укладено Договір купівлі-продажу (далі - Договір). Згідно п.1 цього Договору Відповідачі продали, а Позивачка купила квартиру [ADDRESS] . Вказана квартира загальною площею 60,70 кв.м., житловою - 44,80 кв.м. та складається з трьох житлових кімнат (п. 1 Договору). Також в Договорі вказано, що продаж вчинено за 4000 грн. (чотири тисячі гривень), які одержані Відповідачами до підписання Договору купівлі-продажу (п.2 Договору). Інвентаризаційна вартість квартири згідно довідки-характеристики Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації складає 8056,00грн. (п.2 Договору) 30 червня 2000р. Договір був зареєстрований КП «ММБТІ» в книзі №112 за реєстровим номером 19139. При цьому, на час укладання Договору він відповідав вимогам, встановленим ст.15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції від 16.02.1993р.), був зареєстрований Товарною Універсальною Біржею «Клондайк» в журналі реєстрації біржових угод за №53 від 13 червня 2000р. та відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції від 16.02.1993р.) подальшому нотаріальному посвідченню не підлягав. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно з ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.1 Закону України "Про товарну біржу", товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій. Крім того, ст.2 Закону України "Про товарну біржу" встановлено, що основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів. Відповідно до ст.5 ЦК України до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли в 1999 році, для їх врегулювання слід застосовувати ЦК УРСР в редакції 1963 року. Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору стаття 47 цього Кодексу. За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Частиною 2 ст.47 ЦК УРСР (1963 р.) передбачено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Право позивача, на звернення до суду за захистом своїх майнових прав пов`язаних з правом володіння власністю не може бути обмежено позовною давністю. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих на біржі. Оскільки, сторони договору купівлі-продажу досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов`язання за договором сторонами виконанні в повному обсязі, договір зареєстрований в Миколаївському бюро технічної інвентаризації, тому позивач на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і статті 49 Закону України «Про власність», який діяв на той час, набула право власності на квартиру і правомірно володіє нею. З огляду на зазначені обставини суд вважає, що позивачем надані належні докази на підтвердження факту укладення вищевказаного договору купівлі-продажу квартири, її виконання та обставини, які свідчать про неможливість подальшого нотаріального посвідчення угоди, а відтак приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання в судовому порядку дійсним договору купівлі-продажу спірної квартири. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту посвідчення договору, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору дійсним, якщо договір відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації. На підставі викладеного, позовні вимоги позивача суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved