Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-18 00:00:00

У липні 2025 року ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просило суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 36735,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 7900,00грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить - 27255,00 грн, прострочена заборгованість за комісією становить - 1580,00 грн та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 8000,00грн. В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 14 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №103692857. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Мілоан» взяло на себе зобов`язання надати відповідачці на умовах, визначених договором, на строк, визначений п. 1.3 договору, грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається загальним строком на 30 днів з 14 жовтня 2021 року . Сума (загальний розмір) кредиту становить 7900,00грн. Проценти за користування кредитом: 3555,00грн, які нараховуються за ставкою 1,5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Умовами кредитного договору передбачена видача кредитних коштів позичальнику безготівково, а саме шляхом переказу коштів на картковий рахунок. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Вказує, що ТОВ "Мілоан" надав кредитні кошти, в свою чергу відповідач не виконує свої зобовязання за договором. 27.01.2022 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір відступлення прав вимоги №79-МЛ/Т , згідно із умовами якого ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до боржників ТОВ «Мілоан», в тому числі і до відповідача. Оскільки відповідачка не виконує взяті на себе зобов`язання, у неї виникла заборгованість, про стягнення якої позивач був вимушений звернутися до суду. Процесуальні дії: Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2025 року визначено головуючого суддю Мартинцову І.О. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05.08.2025 року позовну заяву залишено без руху. Після усунення недоліків ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.08.2025 року відкрито провадження, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Сторонам надіслано копії ухвали про відкриття провадження у справі. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.08.2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Згідно із відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру №1606830 від 25.07.2025 відповідач [PERSON] значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . За зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання відповідача неодноразово направлялась ухвала про відкриття провадження. Однак конверт повернувся з відміткою працівника Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Довідка поштового відділення з відміткою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутній за даною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Такої правової позиції дотримується Верховний суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 10 травня 2023 року у справі №755/17944/18, провадження №51-185св23. Отже, листи, що повернулися з відміткою в довідці поштового відділення про причину повернення: «адресат відсутній за вказаною адресою» є належно врученими. До суду від відповідача відзив на позовну заяву, а також інші заяви та клопотання не надходили. Зважаючи на те, що судом вжито заходи щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступних висновків. Фактичні обставини справи. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №103692857 від 14 жовтня 2021 року, за умовами якого ТОВ «МІЛОАН» взяло на себе зобов`язання надати [PERSON] на умовах, визначених договором, на строк, визначений п. 1.4. договору, грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором (п. 1.1 договору). Пунктом 6.1. кредитного договору передбачено, що цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Додатком № 2 до договору про споживчий кредит №103692857 від 14 жовтня 2021 року, є паспорт споживчого кредиту №103692857 (а.с. 37-38). За умовами договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 7900,00 грн (п. 1.2 договору). Кредит надається строком на 30 днів з 14 жовтня 2021 року по 13 листопада 2021 року, що становить строк кредитування (п. 1.3, 1.4 договору). Кінцевий термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата остаточного погашення заборгованості): 13 листопада 2021 року (п. 1.4 договору). Комісія за надання кредиту: 1580,00 грн, яка нараховується за ставкою 20,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1 договору). Відповідно до п.п. 1.5.2 Проценти за користування кредитом: 3555,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п.1.6 стандартна (базова) процентна ставка за коритсування кредитом становить 5% фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.1. договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на картковий рахунок. На підтвердження укладення та підписання відповідачем кредитного договору позивачем надана довідка про ідентифікацію від 14 жовтня 2024 року, з якої вбачається, що клієнт [PERSON] , з яким укладено договір №103692857 від 14 жовтня 2021 року, ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником здійснено із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором V41105, надісланого позичальнику 14 жовтень 2021року о 23:59 год на номер телефону [NUMBER] (а.с. 39). Відповідно до листа АТ "КБ Приват банк" від 14.10.2025, надасланого на виконання ухвали про витребування доказів, банком підтверджено відкриття банківського рахунку на ім`я відповідачки та зарахування на вказаний рахунок коштів у розмірі 7900,00 грн 15.10.2021. З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 103692857 від 14 жовтня 2021 року вбачається, що сума боргу становить 36735 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту - 7900 грн.; заборгованість за процентами - 27255 грн.; заборгованість за комісією - 1580 грн . 27 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» (кредитор) та ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги № 79-МЛ, за умовами якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» за плату, а ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуває права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників до означеного договору відступлення права вимоги. Позивачем надані докази на підтвердження виконання зобов`язань, у тому числі, проведення розрахунків між сторонами означеного договору відступлення прав вимоги (а.с. 41-49). Із акту приймання-передачі реєстру боржників від 27 січня 2022 року до договору відступлення права вимоги № 79-МЛ від 27 січня 2022 року вбачається, що новий кредитор прийняв реєстр боржників від кредитора у загальній кількості 2643 (а.с. 51). Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимог №79-МЛ від 27 січня 2022 року до ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 103692857 від 14 жовтня 2021 року на суму 36735,00 грн (а.с. 50). Нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та оцінка суду. Відповідно до частини 1статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Слід зазначити, що відповідно до частини 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статті 12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з пункту 1 частини 1статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частини 3 статті 512 ЦК України). Жодних обмежень щодо заміни кредитодавця у зобов`язанні, що випливає з кредитного договору, закон не містить, таких обмежень не встановлено. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 514 ЦК України). Згідно зі статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статтей 1077,1079 цього ж Кодексу за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор), яким може бути лише банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції, передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частина 1 статті 1078 ЦК України визначає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога) а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Оцінка суду. З наведених обставин справи вбачається, що кредитний договір був укладений в електронній формі із застосуванням електронного цифрового підпису, що виходячи з наведених норм чинного законодавства є належною формою кредитного договору. Позивачем підтверджено перехід права вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідачем не надано доказів повної оплати заборгованості ні первісному кредитору, ні позивачу у справі, а також не надано доказів відсутності заборгованості перед позивачем. Тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7900,00 гривень є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо нарахування та стягнення відсотків суд зазначає наступне: В силу вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитуваннячи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16. Відповідно до умов кредитного Договору № 103692857 від 14.10.2021 року( п.1.3.) кредит надається строком на 30 днів, тобто до 13.11.2021 року. Враховуючи вищевказану правову позицію Верховного Суду, суд вважає, що право позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припинилося після спливу визначеного договором строку кредитування, а тому з 14.11.2021 року позивач не мав правових підстав нараховувати передбачені договором проценти. Згідно розрахунку заборгованості відповідачу за 30 днів користування кредитом нараховано 3555,00 гривень, які і підлягають стягненню з відповідача. Щодо стягнення комісії за надання кредиту 1580,00 грн Як вбачається із матеріалів справи, умовами кредитного договору, серед іншого, передбачений обов`язок позичальника сплачувати комісію за надання кредиту у сумі 1580,00 грн . У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) суд зробив висновок, що: «надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника». Оскільки відповідно до умов договору позики перерахування коштів на банківську картку позичальника є обов`язком позикодавця, зазначений обов`язок не може бути обумовлений додатковою оплатою, а тому у задоволенні вимоги щодо стягнення комісії за дання позики у розмірі 1580,00 грн слід відмовити. Підсумовуючи викладене стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором№ 103692857 від 14.10.2021 року у сумі 11455,00 грн, яка складається із 7900,00 грн заборгованості за основною сумою боргу та 3555, 00 грн відсотків за користування кредитними коштами. В іншій частині позову слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених вимог в сумі 755,37 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, на підтвердження понесених витрат на надання правової допомоги позивачем подано договір № 0107 від 01.07.2025 року, акт приймання-передачі наданих послуг№0107 від 01.07.2025 року, копія детального опису наданих послуг за Договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року, згідно яких витрати на правову допомогу позивача склали 8000 грн. Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, пункт 107 постанови Великої Палати Верховного Судувід 16 листопада 2022 року № 922/1964/21, пункт 7.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Крім того, у рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи наведене, суд вважає, що заявлені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн за участь у цивільній справі за позовом «ФК «Кредит - Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, не можуть вважатись розумними та співмірними зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, а також їх необхідністю для постановлення судового рішення, а з урахуванням принципу співмірності, складності справи, обсягу виконаної адвокатом роботи та її необхідності для постановлення даного судового рішення, суд дійшов висновку, що реальна сума витрат на професійну правничу допомогу становить 3000 грн. Разом з тим зважаючи на те, що позов задоволено судом частково, стягненню із відповідача підлягають витрати на правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 935,48грн. На підставі викладеного

Outcome: partial