Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

У квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого, стягнути з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором надання позики у розмірі 57 226,00 грн., понесені витрати на правову допомогу у розмірі 17 000, 00 грн, а також стягнути з відповідача судовий збір. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 28.02.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладено договір про надання фінансових послуг № 2105933626999 «Стандартний» на підставі якого відповідач отримав кредит у сумі 5 700,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 16 днів. 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про надання фінансових послуг № 2105933626999 від 28.02.2021 року, що уклали ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та боржник, яким є [PERSON] 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір про відступлення права вимоги № 10-03/2023 від 10.03.2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» у т.ч. за Договором про надання фінансових послуг № 2105933626999 від 28.02.2021 року, що уклали ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] . Заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір, що підлягає стягненню відповідно до розрахунку заборгованості, становить 88 334,57 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 5699,60 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 82 634,97 грн. Враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 57 226,00 грн, з яких: 5 699,60 заборгованість за тілом кредиту; 51 526,40 грн заборгованість за відсотками. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду. В заяві про перегляд заочного рішення (том 1 а.с.78-89) відповідач вказує, що розмір нарахованих відсотків, значно перевищує розмір заборгованості за кредитами, а також позивачем не надано розрахунків, за який саме період були нараховані відсотки. Надані позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлені робітниками банку є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачів. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту. Також позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки та ін.), а тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними. При цьому, матеріали справи також не містять відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 91 894,50 грн. Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором є обов`язком позивача, який він не виконав, оскільки не довів належними та доступними доказами її розмір. Також , позивачем не надано суду доказів оформлення та укладення між сторонами та відповідно отримання позичальником Умов та правил надання банківських послуг, пам`ятки клієнта і Тарифів, що в сукупності Заявою, свідчило б про укладений в належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. В позовній заяві зазначається, що позивач нараховує відсотки, однак, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повність залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг відсутність у анкеті заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Надані позивачем Умови обслуговування, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь яких інших встановлених ними нових умов, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Отже, відсутні підстави вважати,що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді пені та комісії за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договорів із [PERSON] та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» дотримали вимоги, передбачені ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-ХІІ, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження із споживачем саме тих умов, про які вважає узгодженими ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». У запереченнях на заяву про перегляд заочного рішення (том 1 а.с.96-105) представник позивача вказує, що 28 лютого 2021 року ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] уклали договір про надання фінансових послуг №105933626999 «Стандартний». Відповідно до п. 1.2 Договору кредит надається на строк, зазначений в заяві анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною. Згідно з п. 1.9 договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 рік. Відповідно до додатку № 1 до кредитного договору грошові кошти надаються строком на 365 днів з правом повернення достроково. Відповідно до наданих розрахунків заборгованості, нарахування відсотків здійснювалось за період з 28.02.2021 по 27.02.2022 року, тобто в межах строку кредитування, зазначеного в кредитному договорі та в заяві анкеті на отримання кредиту. При цьому, відповідно до умов договору, відсоткова ставка за перші 16 днів становить 1,8% на день, з 17 по 30 день -3,64% на день, з 31 по 46 -5,02% на день, в подальшому -7,67% на день. Станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку із чим у відповідач обліковується прострочена заборгованість. Станом на дату подачі позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем становить: 88 334,57 грн, яка складається із: 5 699,60 грн заборгованість за тілом кредиту; 82 634,97 грн заборгованість по процентам на дату відступлення прав вимоги. Проте враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 57 226,00 грн, з яких: 5 699,60 грн заборгованість за кредитом (за тілом кредиту); 51 526,40 заборгованість за відсотками. У розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказується сума отриманого кредиту, з чого складається заборгованість, дати, періоди нарахування відсотків та їх розмір, погашення заборгованості, що можна перевірити простими математичними операціями. Відповідачем кредитні договору було укладено за власним бажанням, добровільно, без будь якого примусу з боку третіх осіб. Перед укладенням кредитного договору позичальник отримав від кредитодавця всю інформацію стосовно кредиту, ознайомився з усіма умовами договору та правильно зрозумів суть фінансової послуги. Під час укладення договору, відповідач усвідомлював всі ризики, пов`язані з укладенням даного договору, а також наслідки і відповідальність, у разі неналежного виконання умов договору. Зокрема, відповідачу було відомо про реальну відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок її зміни та порядок нарахування відсотків. Відповідач здійснив дії спрямовані на укладення вказаного договору, шляхом заповнення анкети заяви на отримання кредиту, що є додатком № 1 до кредитного договору, у якій відповідач підтвердив, що він ознайомлений з умовами та правилами надання коштів йому у позику, а також зазначив свою електрону адресу, на яку направлений договір та номер карткового рахунку, який співпадає з тим, що зазначений у довідці ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», щодо підтвердження переказу коштів ТОВ «Служба миттєвого кредитування» на карту відповідача. На виконання умов укладених кредитних договорів кредитодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 5 700,00 грн. Враховуючи те, що ТОВ «Служба миттєвого кредитування» не є банком або відповідною фінансовою установою, яка має право здійснювати грошові перекази, відповідно операція була здійснена ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» на підставі укладеного між сторонами договору. При цьому договір та його умови у судовому порядку відповідачем не оскаржувались, не визнавались недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про сплату ним заборгованості у повному розмірі чи про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Твердження відповідача про відсутність у анкеті заяві домовленості про сплату відсотків за користування коштами та несвоєчасне погашення кредиту є помилковим та не може братися судом до уваги, так як ці умови прописані і підписуючи додаток № 1 до кредитного договору, а саме заяву анкету відповідач погодився на них. Кредитодавець здійснив усі дії спрямовані на належне інформування позичальника про умови кредитування за кредитним договором. Позичальник не був позбавлений права залучити до укладення договору відповідного фахівця, проте таким правом не скористався. Представник позивача в судове засідання не прибула, надала суду письмову заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не прибула, надала суду письмову заяву (том 1 а.с.220), в якій просила суд розглядати справу за відсутності сторони відповідача, у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. За приписами ч. 1ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч.ч. 1, 2ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом було встановлено, що 28 лютого 2024 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансових послуг № 2105933626999 (а.с. 5-7). За цим договором товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві анкеті, та складає 5 700,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані відповідно до умов цього договору, його додатків та правил ( п. 1.1 договору). Кредит надається на строк, зазначений у заяві анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та не невід`ємною його частиною ( п.1.2 договору). Орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. Уразі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів (п. 1.3 договору). Проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі процентна ставка), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: 1,8% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше ніж протягом орієнтованого строку повернення кредиту ( п.1.4(а); починаючи з першого дня наступного за орієнтованим строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,84% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4. (а) (п. 1.4.(б)); починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4 (б) ( п.1.4 (в)); починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4 (в) ( п.1.4 (г)); тип процентної ставки фіксована ( п.1.4 (д). Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати (п. 1.4.1 договору). В разу, якщо сума кредиту лишається не повернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом ( п. 1.4.2 договору). Позичальник сплачує товариству комісію, пов`язану з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі за юридичне оформлення , у розмірі 718,20 грн. Комісія не нараховується та не підлягає стягненню з позичальника, у разі, якщо позичальник повертає суму кредиту та сплачує нараховані проценти у термін (день, дату), зазначені в договорі. Крім того, товариство не має права не нараховувати або зменшити розмір комісії на свій розсуд ( п.1.10 договору). Згідно додатку № 1 до кредитного договору, Заява анкета (для отримання кредиту), [PERSON] ознайомившись з примірним (типовим) кредитним договором та усіма його додатками, включаючи правила надання грошових коштів у позики, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Служба миттєвого кредитування», що розміщені на Офіційному сайті smk.zp.ua та www.bistrozaim.ua та погодившись із ними, просить товариство надати йому кредит на особисті потреби у розмірі 5 700,00 грн. Орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту. Строком на 365 днів з правом повернення достроково та зобов`язуюсь повернути кредит у розмірі 5 700,00 грн та сплатити відсотки у розмірі 1 641,60 грн. Розмір процентів: 1,8% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше ніж протягом орієнтованого строку повернення кредиту; починаючи з першого дня наступного за орієнтованим строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,84% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. (а); починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. (б); починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. (в). дата початку нарахування процентів за користування кредитом 28.02.2021 рокую. Договір про надання фінансових послуг № 2105933626999 від 28.02.2021 року та заява-анкета підписані електронним підписом відповідача G7 ( а.с.7). Як зазначає представник позивача та підтверджується матеріалами справи, ТОВ «Служба миттєвого кредитування» свої зобов`язання за договором позики виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, згідно копії Договір факторингу № 1-12 від 01 грудня 2021, вбачається, що між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» зобов`язується здійснивши фінансування в порядку передбаченому договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить ТОВ «Служба миттєвого кредитування», і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладених між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та боржниками, де серед інших є договір про надання фінансових послуг № 2105933626999 від 28 лютого 2021 року. Відповідно до договору № 10-03/2023 про відступлення (купівля-продаж) прав вимоги від 10.03.2023, вбачається, що 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» у т.ч. за договором про надання фінансових послуг № 2105933626999 від 28 лютого 2021 року укладеного між ТОВ «Служба миттєвих кредитів» та [PERSON] . Таким чином, до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшли всі права щодо права вимоги до [PERSON] за договором про надання фінансових послуг № 2105933626999 від 28 лютого 2021 року. Отже, судом було встановлено, що до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" перейшло право вимоги до [PERSON] . Позивача вказує, що [PERSON] зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками у порядку та розмірах, передбачених кредитним договором. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 2105933626999 від 28 лютого 2021 року заборгованість [PERSON] складає: 88 334,57 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 5699,60 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 82 634,97 грн. Враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 57 226,00 грн, з яких: 5 699,60 заборгованість за тілом кредиту; 51 526,40 грн заборгованість за відсотками. Відповідно Реєстру Боржників до Договору №10-01/2023 про відступлення прав вимоги від 10.01.2023 року ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] , за кредитним договором №2105933626999 від 28.02.2021 року в сумі 88 334,57 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту 5 699,60 грн.; заборгованість по процентам 82 634,97 грн (а.с.28) З викладених вище розрахунків заборгованості за кредитним договором та враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просить стягнути з відповідача загальну заборгованість станом на день формування позовної заяви, у розмірі 57 226 грн., 00 коп. яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 5 699,60 грн., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 51 526,40 грн. Однак, представник відповідача у письмових поясненнях зазначає, що позивачем не вірно розраховано договірні відсотки та враховуючи розмір тіла кредиту 5 699,60 грн., очевидним є той факт, що сума відсотків перевищує тіло кредиту майже в 9 разів. Дане твердження представника відповідача заслуговує на увагу виходячи з наступного. За загальними правилами ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою ст.16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.512,514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення анкети - заяви на кредит (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, і в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 5 700,00 грн., що підтверджується листом ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» та випискою із банківського рахунку [PERSON] , наданою АТ КБ «Приватбанк» на підставі ухвали Ірпінського міського суду від 03 вересня 2025 року ( том 2 а.с.17,18). Відповідно до положень договору: орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту. Строком на 365 днів з правом повернення достроково та зобов`язуюсь повернути кредит у розмірі 5 700,00 грн та сплатити відсотки у розмірі 1 641,60 грн. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зазначила: «Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України). Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і не договірних зобов`язань. За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови ( пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054ЦКУкраїни за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦКУкраїни у вказаній редакції). Визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-223цс16). Якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла-шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність. Наведені приписи дають підстави виснувати, що ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» встановила обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Отже, звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц. Суд звертає увагу на те, що договір №2105933626999 від 28.02.2021 року є споживчим. Паспорт споживчого кредиту підписаний сторонами, також містить інформацію про те, що тип кредиту споживчий кредит. Тобто кредитні правовідносини, які виникли між сторонами мають споживчий характер, а тому на них поширюються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно із розрахунком заборгованості та у відповідності до умов кредитного договору [PERSON] 15.03.2021 року було сплачено відсотки за користування кредитом у розмірі 1641,60 грн та 00,40 грн оплата за тілом кредиту. Також, із розрахунку заборгованості за [PERSON] рахується заборгованість станом на 30.11.2021 року в сумі 49 427,40 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 5 700,00 грн., відсотками (дату відступлення права вимоги) 45 369,40,00 грн. та заборгованість з комісії -0,00 грн.(а.с.10 оборот -13) Так, за умовами зазначеного договору було передбачено надання кредитних коштів в розмірі 5700,00 грн. строком на 16 днів. При цьому факт видачі [PERSON] , кредитних коштів шляхом перерахування на банківську платіжну картку підтверджений належним доказом, а саме випискою по банківському рахунку ( а.с.17-18 том 2). У зв`язку з цим, суд доходить висновку про доведення позивачем отримання відповідачем кредитних коштів, які в добровільному порядку не повернуті, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь ТОВ ««Коллект Центр», яке набуло право вимоги. Правовідносини, які виникли між сторонами по справі, регулюються нормами ЦК України, Закону України «Про споживчий кредит», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Згідно із ч. ч. 1, 2ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч. 1ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Згідно статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що одноразовий Ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст. 642 ЦК України). При цьому, на виконання вимог ч.1ст. 638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Із вказаних норм права та із аналізу письмових доказів вказаної цивільної справи можна дійти висновку, що сторони погодили умови кредитування. Кредитний договір між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] був укладений у електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), що відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів» та не суперечить приписам ч.1 ст.205, ст.6,207,627-628, ч. 2 ст.639 ЦК України. Щодо стягнення процентів за користування кредитом в сумі 51 526,40 грн., суд звертає увагу, що розрахунок вказаної суми процентів позивачем суду не наданий, на дату відступлення прав вимоги проценти ТОВ «Служба миттєвого кредитування була розраховані за період з 28.02.2021 року по 30.11.2021 року у розмірі 45 369,40 грн. При цьому, строк дії договору становив 16 днів, тобто до 15.03.2021, як зазначено в графіку платежів, що є невід`ємним додатком № 2 до договору про надання фінансових послуг № 2105933626999 від 28.02.2021 року. Також суд зауважує на тому, що відповідачем відсотки у розмірі 1641,60 грн були сплачені у терміни встановлені кредитним договором, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем. Доказів, які свідчать про подальше узгодження сторонами істотних умов кредитування, матеріали справи не містять, тому доведення вимог позивачем про стягнення суми процентів у розмірі 51 526,40 грн, суд вважає помилковим. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048ЦКУкраїни про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання Саме таких висновків дійшов Верховний Суд у Постанові Великої Палати від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12. Відповідно до висновку Великої Палати у справі №910/4518/16 від 05 квітня 2023 року, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Кредитний договір укладений 28.02.2021 строком на 16 днів, тобто до 15.03.2021. Отже нарахування кредитором відсотків після закінчення строку кредитування суперечить умовам кредитування і нормам ст.1048 ЦК України. Припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц. Таким чином, позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки. З огляду на викладене, нарахування позивачем за договором про надання фінансових послуг № 2105933626999 від 28.02.2021 року після 15.03.2021 процентів є незаконним, а заявлена ТОВ «Коллект Центр» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами в сумі 51 526,40 грн., є безпідставною та не підлягає до задоволення. За змістом ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відтак загальний розмір заборгованості за договором про надання фінансових послуг № 2105933626999 «Стандартний+» від 28.02.2021 року становить 5 699,60 грн, за тілом кредиту. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» підлягають задоволенню частково, то відповідно до статті 141 ЦПК України, розмір сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 301,58 грн. Пунктом 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано: копію договору №02-01/2023 про надання правової допомоги від 02 січня 2023 року укладеного між ТОВ «Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал ассістанс», копію прайс-листа АО «Лігал ассістанс», заявку на надання юридичної допомоги № 729 від 07.02.2024 на суму17000,00 грн., витяг з акту про надання юридичної допомоги від 08 січня 2024 року, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» понесло судові витрати на правничу допомогу в сумі 17000,00грн. (а.с. 39-44). Проаналізувавши виконаний опис робіт, суд вважає, що такі види правових послуг, як надання усної консультації з вивченням документів не передбачено вимогами закону, як передумова для звернення до суду - не є окремими процесуальними діями, а є діями, що направлені на досягнення одного результату, яким в даному випадку є складання позовної заяви. Верховний Суд у пунктах 48-49 додаткової постанови від 08.04.2021 у справі № 922/2321/20 виклав правовий висновок, за яким зазначені окремо у Акті надання правової допомоги послуги адвоката зі здійснення аналізу нормативного матеріалу, консультації, пошук і вивчення судової практики в аналогічних справах, публікацій науковців, коментарів спеціалістів охоплюються послугою зі здійснення підготовки відзивів на касаційні скарги; правова позиція боржника викладена у відзивах на касаційні скарги вже була сформована до касаційного розгляду справи, а доказів додаткового комплексного та усестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано та з матеріалів справи не вбачається. Суд вважає, що цей правовий висновок у повній мірі застосовний до цієї цивільної справи, з огляду на що вищевказані послуги, надані АО «Лігал Ассістанс», не відповідають критерію «неминучості», охоплені за своєю суттю іншою послугою, а тому не підлягають розподілу. Отже, суд враховуючи критерій реальності послуг за надання правової допомоги та розумності її розміру за конкретних обставин справи вважає, що справедливою та реальною сумою, яка може бути сплачена позивачем, є 1 693,17 грн, що відповідає пропорційності розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial