Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-19 00:00:00

обґрунтування позовних вимог позиція позивача позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягувати з відповідача на його користь аліменти у розмірі 6000 гривень на період навчання у Словацькому технічному університеті в Братиславі у Словацькій Республіці, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до закінчення навчання 31.08.2028. В обґрунтування позовних вимог позивач покликалася на те, він є сином відповідача [PERSON] . [INFO] [PERSON] , досяг 18-ти років тобто повноліття та перебуває на утриманні матері [PERSON] . З 01.09.2025 [PERSON] та навчається на денній формі в Словацькому технічному університеті в Братиславі у Словацькій Республіці. Термін навчання становить 3 роки до 31.08.2028. [PERSON] на даний час навчається на денній формі навчання в іншій державі, тому він немає можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на своє утримання. У зв`язку з навчання в іншій державі позивачеві не вистачає матеріального доходу на витрати, які пов`язані з навчанням, а саме - витрати на проїзд проживання в гуртожитку та харчування, забезпечення себе необхідними речами для проживання та навчання. А тому йому необхідна додаткова матеріальна допомога. Зазначає, що витрати які він несе на проїзд та проживання в гуртожитку підтверджуються доданими документами та становлять 5997,92 грн, а саме: витрати на проїзд на 365 днів складають 131,50 ЄВРО, що з еквівалентно 547,92 грн за один місяць; витрати на проживання в гуртожитку щомісячно складають 109,00 ЄВРО, що еквівалентно 5450,00 грн Відповідач, поки він був неповнолітнім сплачував аліменти на його утримання, на даний час жодної допомоги йому не надає. Позивач вважає що відповідач може надавати матеріальну допомогу на час його навчання та у зв`язку з цим просить стягувати аліменти в судовому порядку. В судове засідання позивач не з`явився, 06.02.2026 до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. позиція відповідача Відповідач правом подання відзиву не скористався, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі Ухвалою від 21.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 20.02.2026. Відповідно до заяви від 06.02.2026 позивач [PERSON] просить розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримує та просить його задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи. 20.02.2026 проведено розгляд справи по суті за відсутності сторін на підставі наявних в справі матеріалів. Зважаючи на вказане, положення ч. 3 ст. 211 та 223 ЦПК України, перешкоди для розгляду справи відсутні. Суд вважав за можливим провести розгляд справи за відсутності сторін, оскільки позивач скористався своїм правом, згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заяву про розгляд справи за його відсутності, а відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в суді, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, будь яких заяв на адресу суду не подав. Направлена за його адресою реєстрації рекомендованим поштовим відправленням судова повістка ним отримана особисто 29.01.2026. Оскільки відповідач відзиву на позовну заяву не подав, в судове засідання не з`явився, позивач, згідно поданої заяви, не заперечує проти винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з такого. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. При зазначенні дати ухвалення судового рішення та вказанні в резолютивній частині дати складання повного тексту судового рішення судом враховано висновок викладені в постанові ОП ВС від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11, за яким у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини В судовому засіданні встановлено, що батьком [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , матір`ю [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження видане Заваллівською селищною радою Гайворонського району Кіровоградської області 14.11.2007, серія [NUMBER] (а.с. 8). З довідки про навчання від 01.09.2025 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , з 01.09.2025 навчається на денній формі в Словацькому технічному університеті в Братиславі у Словацькій Республіці. Тривалість навчання три роки (а.с. 9). З довідки підтвердження про навчання від 28.10.2025 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , з 01.09.2025 навчається за бакалаврською навчальною програмою «Автомобілі та мобільні робочі машини» в галузі навчання машинобудування, денної форми в Словацькому технічному університеті в Братиславі у Словацькій Республіці. Навчання розпочате 01.09.2025. Тривалість навчання три роки (а.с. 11 зворот). З довідки підтвердження про зарахування на навчання від 25.08.2025 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , з 25.08.2025 зарахований на навчання на 1-й курс яке розпочнеться з 01.09.2025, за бакалаврською навчальною програмою «Автомобілі та мобільні робочі машини» в галузі навчання машинобудування, денної форми в Словацькому технічному університеті в Братиславі у Словацькій Республіці. Тривалість навчання три роки (а.с. 13). З передплаченого проїзного квитка на період з 08.09.2025 по 07.09.2026 вбачається, що загальна вартість такого на 365 днів становить 131,50 євро (а.с. 15). З підтвердження платежу від 03.11.2025 вбачається, що [PERSON] 21.09.2025 та 22.10.2025 здійснив платежі за цільове управління студентських гуртожитків та їдалень по 109 євро (а.с. 17, 19). Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (батьком) обов`язку утримувати свою дитину до досягнення двадцяти трьох років за умови, що дитина продовжує навчання. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України). Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина є продовження ними навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У ст. 201 Сімейного кодексу України зазначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В законі не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів у кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Наведена правова позиція відображена в Постанові Верховного Суду від 04.08.2020 у справі № 489/100/18. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , який навчається в Словацькому технічному університеті в Братиславі у Словацькій Республіці з 01.09.2025. Термін закінчення навчального закладу 31.08.2028. Суд зазначає, що утримання дитини є обов`язком батьків в рівній мірі. Таким чином, відповідач, як батько дитини зобов`язаний його утримувати до припинення навчання або до 23 років, залежно від того, що настане раніше. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальний стан позивача та відповідача, потреби дитини даного віку. Зокрема суду не надано доказів того що відповідач є непрацездатним чи має на утриманні інших осіб. У постанові Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 зазначається, що Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Суд зауважує, що стаття 199 СК України розповсюджує обов`язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв`язку з цим матеріальної допомоги. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за умови досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. При чому навчання дитини має бути її основним заняттям. При визначенні розміру аліментів суд враховує витрати, пов`язані саме з навчанням у навчальному закладі, як то вартість навчання, підручників, канцелярського приладдя, комп`ютерної техніки, проїзд до навчального закладу тощо. Визначаючи період, за який мають стягуватись аліменти, суд відзначає, що аліменти на утримання повнолітньої особи, яка продовжує навчання за загальним правилом стягуються з дня пред`явлення позову до суду на період її навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років, в залежності від того, яка з цих обставин настане раніше. Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд бере до уваги, що обов`язок утримувати повнолітню дитину на період навчання мають нести однаково як батько, так і матір дитини. У постанові Верховного Суду в справі №635/1139/17 від 20.05.2020 зазначено, що при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. На підтвердження своїх позовних вимог позивачем було надано суду докази понесення витрат на проїзд та проживання в гуртожитку. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Зважаючи на те, що витрати які позивач несе на проїзд та проживання в гуртожитку підтверджуються доданими документами та становлять 5997,92 грн, а саме: витрати на проїзд на 365 днів складають 131,50 євро, що еквівалентно 547,92 грн на місяць; витрати на проживання в гуртожитку щомісячно складають 109,00 євро, що еквівалентно 5450,00 грн; інших витрат, які несе позивач, в позовній заяві не зазначено та доказів не надано. З урахуванням однакового обов`язку обох батьків утримувати свого повнолітнього сина, який потребує допомоги у зв`язку з навчанням, потреби позивача такої допомоги на весь період навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 років або припинення навчання, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача в користь позивача 3000 грн (половини загального розміру витрат) на період навчання, що не буде становити для відповідача надмірного тягаря та буде співмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання. У зв`язку з цим позов слід задоволити частково, присудивши до стягнення аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 3000 грн на місяць з відповідача з часу звернення з позовною заявою до суду, тобто з 16.01.2026 до завершення навчання 31.08.2028. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. щодо розподілу судових витрат Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно положення ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Таким чином ціна позову становить 36000,00 грн (6000*6). Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів не сплачував судовий збір в сумі 1331,20 грн, так як звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Позов задоволено частково. За цих підстав, суд вважає, що з відповідача слід стягнути в дохід держави судові витрати у виді судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог - в сумі 665,60 грн (1331,20*18000/36000) грн.

Outcome: partial