Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-22 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Андрейчук С.В. звернувся до Нововолинського міського суду Волинської області з позовом в інтересах позивача [PERSON] до [PERSON] , треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору - виконавчий комітет Нововолинської міської ради, як орган опіки та піклування, виконавчий комітет Локачинської селищної ради, як орган опіки та піклування, про позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вимоги обґрунтовує тим, що позивач [PERSON] з 03.06.2016 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , від якого в них народився син [PERSON] , [INFO] . Шлюб з відповідачем не склався із самого початку, оскільки за місяць після реєстрації шлюбу через побутову сварку відповідач намагався застосувати до дружини фізичне насильство, у зв`язку з чим в липні 2016 року шлюб позивача та відповідача фактично перестав існувати. Позивач переїхала на постійне проживання у Локачинський район Волинської області, в будинок своїх родичів, де і народила сина. Вказує на те, що відповідач ніколи не бачив сина та не намагався налагодити з ним відносини. 22.11.2018 року рішенням суду шлюб між позивачем так відповідачем розірвано, при цьому дитина залишилася проживати разом з матір`ю. Починаючи з 2019 року позивач почала проживати однією сім`єю з новим чоловіком - [PERSON] , з яким згодом 02.10.2021 року уклали шлюб. Позивач з чоловіком виховують сина - [PERSON] та спільну доньку. [PERSON] називає вітчима татом та має з ним довірливі та гарні стосунки, свого біологічного батька - відповідача у справі, дитина ніколи не бачила, адже останній жодного разу не намагався зустрітися з ним, не телефонував, не цікавився його здоров`ям чи успіхами у навчанні, матеріально теж не підтримував. За рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 06.03.2017 року з відповідача стягуються аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/3 частини від його доходу, однак заборгованість [PERSON] із сплати аліментів станом на 07.10.2025 року становить 170 057,08 грн. Відповідач жодного разу не звертався до служби у справах дітей з метою визначення способів його участі у вихованні дитини, вищевказані обставини у своїй сукупності вказують на абсолютну байдужість відповідача до життя сина та на відсутність бажання виконувати свої батьківські обов`язки. Позивач самостійно виховує та утримує свого сина, займається його забезпеченням, навчанням та розвитком, відповідач з часу народження дитини не приймає участь у житті дитини, за увесь час не виявив бажання побачитися із дитиною, що на переконання позивача свідчить про те, що біологічний батько дитини добровільно пішов із життя дитини, не спілкується з нею, не виявляє інтересу до дитини та її внутрішнього світу, не сприяє створенню умов для отримання нею освіти, що триває близько дев`яти років. Зазначає, що позбавлення відповідача батьківських прав відповідає інтересам дитини, адже дитина адаптована до відносин у сім`ї з новим чоловіком матері та почувається у ній комфортно. Посилаючись на те, що [PERSON] самоусунувся від виховання дитини, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не спілкується з дитиною та не бажає змінити свою поведінку, просив задовольнити позовні вимоги та позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 17.11.2025 року відкрито загальне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору - виконавчий комітет Нововолинської міської ради, як орган опіки та піклування, виконавчий комітет Локачинської селищної ради, як орган опіки та піклування, та призначено підготовче судове засідання на 24.12.2025 року. Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 24.12.2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування письмових доказів та зобов`язано орган опіки та піклування - виконавчий комітет Локачинської селищної ради в особі сектору служби у справах дітей, надати висновок про доцільність або недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з чим оголошено перерву у підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 28.01.2026 року підготовче провадження у вищевказаній цивільній справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті на 16.02.2026 року. Під час судового розгляду позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Крім того, позивач пояснила суду, що вихованням та утриманням дитини займається вона сама, батько дитини, достовірно знаючи про те, що на момент розлучення його дружина була вагітна, та знаючи про народження дитини, жодного разу дитину не бачив та не виявив такого бажання, взагалі самоусунувся від виховання сина та не цікавиться його життям понад дев`ять років, дитина взагалі не знає батька, а вона ніколи не чинила перешкод у спілкуванні останнього з дитиною. Проте, батько дитини самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, навіть аліменти, які стягуються з нього за рішенням суду, не сплачує та має заборгованість в сумі понад 170 тис. грн. Звернувшись до суду із вказаним позовом, вона діяла виключно в інтересах сина, який росте у повній сім, в якій є ще дитина, та вважає свого вітчима, який піклується про дитину та має з ним довірливі та близькі стосунки, батьком. Відповідач правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Разом з тим, відповідач [PERSON] 18.11.2025 року звернувся до суду із письмовою заявою, в якій повідомив, що позовні вимоги ним визнаються у повному обсязі, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно сина - [PERSON] , посилаючись на те, що останній із самого народження проживає з позивачем та перебуває на її повному утриманні та забезпеченні, а також просив проводити розгляд справи у його відсутності (а.с. 36). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - служба у справах дітей виконавчого комітету Нововолинської міської ради , як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився, надав заяву про проведення судового розгляду цивільної справи по суті без її участі, щодо задоволення позовних вимог не заперечували. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - виконавчого комітету Локачинської селищної ради, як органу опіки та піклування, у судовому засіданні в режимі ВКЗ, не заперечувала щодо задоволення позовних вимог та посилаючись на встановлені органом опіки та піклування обставини, вважала, що позбавлення батька дитини - відповідача у справі батьківських прав, якнайкраще відповідає інтересам малолітньої дитини. Також зазначила, що на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, виконавчим комітетом Локачинської селищної ради здійснено обстеження умов проживання дитини, проведено спілкування із самою дитиною за участю психологів, та спілкування з обома батьками. При цьому, батько [PERSON] надав заяву, у якій висловив своє небажання приймати участь у житті дитини, відповідачу були роз`яснені наслідки такого рішення, проте він залишився на своїй позиції. Виконавчим комітетом Локачинської селищної ради прийнято рішення, яким затверджений висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина, висновок наданий суду. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, заслухавши пояснення позивача, її представника та свідка [PERSON] , суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.10.2016 року Нововолинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, батьками малолітньої дитини [PERSON] , який народився [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за № 484 (а.с. 7). Відповідно до рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 11.04.2019 у цивільній справі № 160/648/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , було розірвано укладений між ними шлюб (а.с. 8-9). За рішення Нововолинського міського суду Волинської області, ухваленого 06.03.2017 року у цивільній справі № 165/253/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та грошових коштів на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років, вбачається, що з червня 2016 року [PERSON] не проживає з відповідачем та малолітня дитина перебуває на повному утриманні позивачки, [PERSON] ухиляється від обов`язку забезпечувати дитину матеріально, за наслідками розгляду позовні вимоги задоволені та з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини щомісячного доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10-11). З листа Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області № 325 від 07.10.2025 року та долученого до нього розрахунку заборгованості по аліментах, вбачається, що відповідач [PERSON] станом на 07.10.2025 року має заборгованість із сплати аліментів на утримання дитини (а.с. 17-20). Крім того, судом встановлено, що 02 жовтня 2021 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 40, прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] ». Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Локачинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) 02.10.2021 року (а.с. 22). Відповідно до довідок Закладу дошкільної освіти селища Локачі Локачинської селищної ради Володимирського району Волинської області № 1.10-46 від 30.09.2025 року (а.с. 12), опорного закладу загальної середньої освіти «Локачинський ліцей» Локачинської селищної ради Володимирського району Волинської області № 138 від 24.06.2025 року (а.с. 13), музичної школи Локачинської селищної ради № 36 від 30.09.2025 року (а.с. 14), батько дитини [PERSON] у навчанні та вихованні сина ніколи участі не приймав, не відвідував батьківських зборів, не цікавився досягненнями дитини, не спілкувався з вихователями та викладачами. Відповідно до психологічної характеристики учня 3-А класу ОЗЗСО «Локачинський ліцей» [PERSON] , дитина в позитивному емоційному настрої, відкрита, охоче йде на контакт, щирий у висловлюваннях, демонструє доброзичливість і довіру; основними значимими дорослими сприймає маму та дідуся; про вітчима висловлюється у позитивному ключі, характеризує стосунки з ним як добрі та довірливі; психоемоційного контакту з біологічним батьком не встановлено. Зі слів дитини, рідний батько участі у його вихованні та матеріальному забезпеченні не приймає, у житті дитини не присутній (а.с. 16). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 21.07.2025 року за місцем проживання дитини за адресою: [ADDRESS] , умови проживання сім`ї хороші, помешкання має 5 житлових кімнат, сучасний косметичний ремонт, мебльоване, в наявності уся необхідна побутова техніка. Для дитини створено належні умови для виховання та розвитку, хлопчик має окрему кімнату, облаштовану місцем для відпочинку та зберігання особистих речей (а.с. 21). Згідно висновку виконавчого комітету Локачинської селищної ради Волинської області, рішенням виконавчого комітету № 22 від 27 січня 2026 року, органом опіки та піклування встановлено тривале та свідоме ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків, а саме: відсутність участі у вихованні дитини з моменту народження, несплата аліментів та наявність значної заборгованості, відсутність будь-якого спілкування з дитиною, незацікавленість у її навчанні, розвитку та стані здоров`я сина, а також відсутність емоційного та психологічного зв`язку з дитиною. З урахуванням встановлених обставин органом опіки та піклування наданий висновок, про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 74-75). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснила, що позивач та відповідач проживали однією сім`єю нетривалий період часу та розлучилися до народження дитини, відповідач ніколи не бачив дитину та ніколи не цікавився життям сина, не приймав будь-якої участі у його вихованні, хоча йому не створювали перешкод для цього. Також допомоги на утримання хлопчика не надає, утриманням та вихованням дитини повністю займається мати хлопчика та чоловік останньої. Дитина не знає свого біологічного батька, не знайома з ним, батьком сприймає свого вітчима. При розгляді справи про позбавлення батьківських прав суд виходить з положень Конвенції про права дитини, Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства». Статтею 165 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ст. 9 вищевказаної Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно законодавству України. Згідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України, зокрема п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Виходячи з тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Верховний Суд, з огляду на положення статті 166 СК України неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати, як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, вказаний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17. У п. 100 справи «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Не може також бути виправданим захід, що роз`єднує сімейні зв`язки, самим лише посиланням на ненадійний стан батьків, що може бути вирішено за допомогою менш радикальних засобів, такими як цільова матеріальна допомога та соціальна підтримка, а не шляхом розлучення сім`ї (як приклад, рішення у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року). Крім того, в рішенні у справі «Ілля Ляпін проти Росії» (заява № 70879/11) Європейський суд з прав людини зазначив, що якщо батько не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України). Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача (див. постанову Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 466/9380/17 (провадження № 61-2175св20). Оцінивши дослідженні у судовому засіданні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності у їх взаємозв`язку, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування - виконавчого комітету Локачинської селищної ради Волинської області про доцільність та відповідність інтересам дитини позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітньої дитини, суд дійшов переконання про доведеність позивачем факту свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини - [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач, не маючи будь-яких об`єктивних перешкод, з власної волі не спілкується з сином, не відвідує його, не цікавиться станом його здоров`я, не проявляє батьківської турботи, уваги та жодного інтересу, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. За таких обставин, враховуючи права та інтереси неповнолітньої дитини, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі та позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені нею та документально підтверджені судові витрати в сумі 1 211,20 грн. на сплату судового збору (а.с. 4), оскільки її позовні вимоги задоволені у повному обсязі. На підставі ст.ст. 150, 164 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved