Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: представник позивача ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №104124844 від 09.02.2021, у розмірі 22 777,81 грн та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 09.02.2021 між ТОВ "Мілоан", право вимоги від якого на підставі договору факторингу №04Т від 08.07.2021 перейшло до позивача ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС", та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №104124844, який підписано відповідачем електронним підписом. Кредитором було надано відповідачу кредитні кошти, однак останній свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого в нього утворилась заборгованість у розмірі 22 777,81 грн., яка складається з: 6 509 грн - тіло кредиту, 16 268,81 грн - заборгованість за відсотками. У судове засідання представник ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" не з`явився, хоча про місце, дату і час проведення такого був повідомленим у встановленому законом порядку. Безпосередньо у позовній заяві та окремих заявах просив розгляд справи проводити без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про місце, дату і час проведення таких був повідомленим у встановленому законом порядку. ІІ. Процесуальні дії у справі: дана справа надійшла за підсудністю до Долинського районного суду Івано - Франківської області 17.11.2025. 19 листопада 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Відповідач [PERSON] будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надав, хоча повідомлявся у встановленому законом порядку про місце, дату і час розгляду справи. 17 лютого 2026 року ухвалою суду постановлено провести заочний розгляд даної справи. Беручи до уваги те, що учасники справи в судове засідання не з`явились, суд ухвалює рішення без участі учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенню ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: матеріалами справи встановлено, що 09.02.2021 між ТОВ "Мілоан" та відповідачем [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №104124844 (а.с. 111-114), відповідно до умов якого: сума кредиту 7 100 грн (п. 1.2.); строк кредитування 30 днів (з 09.02.2021 до 11.03.2021) (п. 1.3.), процентна ставка - 3% (п. 1.5.1.); кошти надаються безготівково, на банківську картку відповідача (п. 2.1.). Відповідно до копії платіжного доручення №25362759 від 09.02.2021 (а.с. 121), ТОВ "Мілоан" на банківську картку відповідача [PERSON] [NUMBER] було перераховано 7 100 грн за договором №104124844. З копії розрахунку за кредитним договором №104124844 (а.с. 100-101) встановлено, що розмір заборгованості становить 22 777,81 грн. Згідно із копією договору відступлення прав вимоги №04Т від 08.07.2021 (а.с. 103-107), ТОВ "Мілоан" відступило позивачу ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" право вимоги, в тому числі, за кредитним договором №104124844 (а.с. 99). Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. ІV. Оцінка суду: дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані стороною позивача на обґрунтування своєї позиції, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд доходить такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Суд встановив, що відповідач [PERSON] уклав договір про споживчий кредит №104124844, згідно із яким, ТОВ "Мілоан" надало йому кредит у розмірі 7 100 грн. 08.07.2021 право вимоги до відповідача [PERSON] від ТОВ "Мілоан" перейшло до позивача ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС", сума заборгованості 22 777,81 грн. Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України, наслідком неповідомлення боржника про проведену заміну кредитора у зобов`язанні є лише те, що боржник може виконати свої зобов`язання первісному кредитору і таке виконання буде вважатися належним. Отже, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Тобто неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Про що, в тому числі, вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15. Доказів належного виконання зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідач [PERSON] суду не надав, не подав будь - яких доказів на спростування користування наданими йому коштами, а також не подав будь - яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач [PERSON] порушив умови укладеного кредитного договору, у встановленому порядку та строки не погашав заборгованість, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. V. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №104124844 від 05.09.2025 (а.с. 8). Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позову, то згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке. Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Представник позивача на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 5 000 грн надав: - договір №42649746 про надання правової допомоги від 07.2025 (а.с. 117), який укладений між ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" та адвокаткою Міньковською А.В., в якому визначено всі істотні умови такого; - детальний опис робіт (наданих послуг), згідно із яким, адвокткою Міньковською А.В. було надано правову допомогу позивачу на загальну суму 5 000 грн (а.с. 102). Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище. При цьому, відповідач [PERSON] не заявив клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, як і ненавів обставин, за яких, як на його думку, заява не підлягала б задоволенню. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, тобто на оплату адвокатських послуг, є доведеним, обґрунтованим та співмірним, зокрема, із складністю та категорією даної справи, її значенням для сторін, обсягом наданих послуг адвокатом, часом, витраченим адвокатом на їх надання, а тому розмір таких слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС". На підставі викладеного, ст. 526, 614, 626, 639, 1046, 1077, 1078, 1082 ЦК України та

Outcome: approved