Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-16 00:00:00

У серпні 2025 року позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 30 435,44 грн. та судовий збір в сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. В обґрунтування позову зазначено, що 10.08.2024 року трапилася дорожньо-транспортна пригода, а саме [PERSON] керуючи транспортним засобом «MERCEDES», державний номерний знак « [NUMBER] », здійснив зіткнення з транспортним засобом «ГАЗ», державний номерний знак « [NUMBER] ». Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до Постанови суду відповідач винний у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Представник позивача зазначає, що на виконання вимог Закону України № 1961-IV цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. Окрім цього зазначає, щовідповідно до Звіту № 109129, вартість відновлювального ремонту транспортного «RENAULT», державний номерний знак « [NUMBER] », складає 46 399,51 грн. Витрати на збір документів склали: 2 800,00 грн. Загальний розмір витрат з урахуванням фізичного зносу та витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає: 30 435,44 грн. Зазначає, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивача завдану шкоду. Таким чином, з урахуванням норм чинного законодавства з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 30 435,44 грн. У зв`язку з викладеним, позивач просить захистити порушені майнові інтереси позивача, шляхом ухвалення рішення про задоволення позовних вимог. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 12 серпня 2025 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлений належним чином. В позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримав та просив суд задовольнити його у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд дійшов наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що постановою Ірпінського міського суду Київської області від 26 серпня 2024 року у справі №367/8170/24 (провадження 3/367/2868/2024) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Суд встановив, 10 серпня 2024 року о 08 годині 20 хвилин, [PERSON] , керуючи автомобілем Mersedes-Benz A 140, реєстраційний номер [NUMBER] , в Київській обл., м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 50 А, в порушення вимог пункту 12.1, 13.1, 2.3 б Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (зі змінами) не вибрав безпечної швидкості, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечного інтервалу у результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом ГАЗ 33021, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отрималимеханічні пошкодження з матеріальними збитками, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчиненні ДТП, що мала місце 10 серпня 2024 року о 08 годині 20 хвилин, в Київській обл., м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 50 А, встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. 12 жовтня 2024 року потерпілий [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Згідно з роздруківкою перевірки чинності полісу внутрішнього страхування поліс на ТЗ № АІ 2169 ОВ станом на 10.08.2024 року за таким запитом полісу знайдено не було. Згідно з копією звіту №109129 про оцінку транспортного засобу від 19 листопада 2024 року, вартість матеріального збитку завданого власнику вантажного автомобіля ГАЗ 33021 реєстраційний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає 46 399 (сорок шість тисяч триста дев`яносто дев`ять) гривень 51 копйка. МТСБУ визначило розмір регламентної виплати в розмірі 27 635 (двадцять сім тисяч шістсот тридцять п`ять) гривень 44 копійки, що підтверджується Довідкою про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих № 1 від 08 січня 2025 року. На підставі зазначеної довідки, було винесено Наказ МТСБУ на підставі якого, фінансовому управлінню наказано сплатити на рахунок [PERSON] суму в розмірі 27 635 (двадцять сім тисяч шістсот тридцять п`ять) гривень 44 копійки за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до платіжного доручення № 316923 від 13 січня 2025 року МТСБУ здійснило виплату по справі №109129, згідно наказу №3.1/1008 від 13 січня 2025 року [PERSON] в сумі 27 635 (двадцять сім тисяч шістсот тридцять п`ять) гривень 44 копійки. Згідно із платіжним дорученням № 106584 від 03 січня 2025 року МТСБУ здійснило виплату за послуги аваркома (експерта) по справі №109129, згідно рахунку № [NUMBER] від 19 листопада 2024 року ФОП [PERSON] в сумі 2 800 ( дві тисячі вісімсот) гривень 00 копійок. Таким чином, фактичні витрати МТСБУ на відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою по страховому випадку складаються в загальній сумі 30 435 (тридцять тисяч чотириста тридцять п`ять) гривень 44 копійки. Відповідно до ч.1, 2 ст.979 ЦК України договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України «Про страхування», інших законодавчих актів. Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування). Предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну (ст.980 ЦК України). Згідно з п.п.21.1, 21.4 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Стосовно транспортних засобів, які не беруть участі в дорожньому русі, укладення договору страхування є необов`язковим. Транспортний засіб має відповідати вимогам, передбаченим пунктом 1.7 статті 1 цього Закону, з моменту взяття ним участі в дорожньому русі на території України. У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом. Відповідно до п.п. а) п.41.1.ст.41 вказаного Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно з п.п.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону . Відповідно до пункту 1.4 ст.1 зазначеного Закону особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановивши, що відповідач [PERSON] на час вчинення ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до вимог пп. а) п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому [PERSON] у розмірі 27 635, 44 грн, суд дійшов висновку, що після виплати страхового відшкодування виникло право заявити вимогу в порядку регресу до [PERSON] про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування як до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. З огляду на зазначене, пред`явлений до відповідача позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі, понесених витрат пов`язаних з регламентною виплатою в розмірі 27 635, 44 грн. Також позивачем документально підтверджено понесення ним витрат на залучення експерта для складення звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобі від 03 січня 2025 року у сумі 2 800, 00 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції № 106584 від 03 січня 2025 року на суму 2800,00 грн, призначення платежу: оплата послуг аваркома (експерта) по справі № 109129, згідно рах.№ 109129 від 19.11.2024 року. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved