Jurisdiction: civil
Date: 2026-02-17 00:00:00

До Новобаварського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до відповідача Поповича О.В. в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 399746-КС-001 про надання кредиту від 16.01.2022 року, в розмірі 11 366,21 грн. та судові витрати в розмірі 2 422,40 грн.. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 16.01.2022 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір №399746-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». 16.01.2022 ТОВ «Бізнес Позика» направлено Попович О.В. пропозицію укласти договір №399746-КС-001 про надання кредиту. 16.01.2022 [PERSON] прийняв пропозицію щодо укладення договору №399746-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначеною офертою. Позивач направив відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор на номер телефону, вказаний в анкеті особистого кабінету, котрий відповідачем було введено. Позивач ТОВ «Бізнес Позика» виконало свої зобов`язання за укладеним кредитним договором, перерахувавши на банківську картку відповідача [PERSON] грошові кошти в сумі 5000,00 грн. Відповідач станом на 03.11.2025 свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим у відповідача за договором №399746-КС-001 утворилася заборгованість на суму 11366,21 грн., яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 4731,71 грн., суми прострочених платежів по процентам у розмірі 6634,50 грн.. Також заявлено клопотання про витребування доказів у АТ «ОЩАДБАНК», які становлять банківську таємницю, а саме: письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуски банківської картки № [NUMBER] (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за період з 16.01.2022 року (дата видачі кредиту) по 03.07.2022 року (дата закінчення терміну кредитування); Вказана позовна заява містить відомості про те, що документ сформовано в системі «Електронний суд». Ухвалою суду від 01 грудня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Призначено судове засідання. Клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю ««Бізнес Позика» про витребування доказів задоволено частково. Витребуваноу Акціонерного товариства «Ощадбанк» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки № [NUMBER] та відкриття під неї відповідного банківського рахунку на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), а також виписку про рух коштів по даній картці з 16.01.2022 по 18.01.2022. 29 грудня 2025 року на адресу суду від АТ «Ощадбанк» надійшло повідомлення та виписка про рух коштів по рахунку [NUMBER] . Представник позивача Мовчан В.В., який діє на підставі довіреності №17 від 29.10.2025, в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ст. 128 ЦПК України у судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Новобаварського районного суду міста Харкова від 18.02.2026 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, докази надані в обґрунтування позову, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силуст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що 16.01.2022 [PERSON] звернувся до ТОВ «Бізнес Позика» за отриманням кредиту, що підтверджується анкетою клієнта (а.с. 12). 16.01.2022 ТОВ «Бізнес Позика» направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір №399746-КС-001 про надання кредиту у розмірі 5000,00 грн. строком на 24 тижня до 03.07.2022, з фіксованою процентною ставкою 1,07770000 в день, з комісією за надання кредиту 750,00 грн (а.с.13-14). 16.01.2022 [PERSON] прийняв (акцент) пропозиції (оферти) укласти договір №399746-КС-001 про надання кредиту, на умовах, визначених офертою, який направлено ТОВ «Бізнес Позика» позичальнику на його номер телефону, зазначений останнім у своїй анкеті в особистому кабінеті (а.с.15-16). 16.01.2022 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] дистанційно, в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем товариства, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», укладено договір про надання кредиту №399746-КС-001, який підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-6614 (а.с.17-18). Також 16.01.2022 [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту у ТОВ «Бізнес Позика», в якому наявна інформація про умови кредитування, про орієнтовну загальну вартість кредиту, розмір комісії, про порядок повернення кредиту (а.с.19-20). Відповідно до п. 1 договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що стандартна процентна ставка за кредитом складає 1,07770000 в день, фіксован, комісія за надання кредиту 750,00 грн.. Пунктом 2 кредитного договору визначено, Протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі Проценти за користування Кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачіКредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів.. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту складає 12480,00 гривень. Орієнтована реальна річна процентна ставка складає 7257,47 %. Строк дії договору 24 тижні. Також з Договору вбачається, що між сторонами узгоджений графік повернення кредиту. Відповідач з викладеними у зазначених вище документах умовами кредитування погодився без будь-яких зауважень або застережень, на підтвердження чого на них проставлено свій електронний підпис. Також, укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій клієнта щодо укладення електронного договору про надання кредиту №399746-КС-001 від 16.01.2022, з якої вбачається, що 16.01.2022 о 15:02:03 клієнт [PERSON] , використовуючи власний номер телефону, ідентифікувалася в ІТС та «зайшов» в особистий кабінет на сайті www.my.bizpozyka.com, надав всю необхідну інформацію для формування Товариством належної пропозиції клієнту, ознайомився та підписав одноразовим ідентифікатором G-3018 паспорт споживчого кредиту, здійснив акцептування умов оферти шляхом надсилання Товариству акцепту та підписання договору одноразовим ідентифікатором G-6614 (а.с.21). Відповідно до повідомлення АТ «Ощадбанк» №46/12-11/161942/2025-БТ від 17.12.2025, на ім`я - гр. [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), відкрито банківський рахунок № [NUMBER] (980), який обслуговується за допомогою банківської платіжної картки № [NUMBER] . З наданої інформації про рух коштів по картці № [NUMBER] за період з 16.01.2022 по 18.01.2022 вбачається, що на зазначений вище рахунок [PERSON] зараховано 5 000,00 грн. (а.с.86-87). [PERSON] належним чином не виконав свої зобов`язання за договором про надання кредиту щодо своєчасного повернення та у визначеному розмірі кредитних коштів, внаслідок чого за наданим позивачем розрахунком, та відповідно до довідки про стан заборгованості, станом на 03.11.2025 утворилась заборгованість за договором №399746-КС-001 від 16.01.2022 про надання кредиту в розмірі 11366,21 грн, що складається з: 4731,71 грн заборгованість за кредитом; 6634,50 грн. заборгованість по відсотках (а.с. 37-46, 47). Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1статті 530 ЦК України). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Частиною 1статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, частинами 1, 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Отже, суд встановив, що між позивачем та відповідачем укладено договір про надання кредиту формі електронного документу з електронними підписами сторін. Позичальник [PERSON] отримав грошові кошти на погоджених ним умовах кредитування шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором, проте свого обов`язку зі своєчасного повернення кредитних коштів не виконав. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультра активну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті1та частини другої статті8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Отже, дії Товариства щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості та вимога про стягнення нарахованої комісії правомірні. Таку правову позицію Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 13 липня 2022 року у справі№496/3134/19. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта ст.263 ЦПК України). Проте суд не може погодитись з розрахунком позивача, оскільки відповідно до договору №399746-КС-001 про надання кредиту від 16.01.2022 року та графіку платежів, загальна вартість кредиту складає 12480,00 грн., з яких кредит 5000,00 грн., проценти за користування кредитом 6 730,00 грн., комісія за надання кредиту 750,00 грн. Договором передбачено, що відсотки нараховуються на залишок заборгованості, при цьому сторони погодили графік та суми чергових платежів. Договір про надання кредиту не містить умов які надавали право кредитору змінювати графік та суми платежів, визначений сторонами у разі неналежного виконання зобовязань позичальником. Відповідно до п. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. У суду відсутні докази про те, що відповідач мав перешкоди для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості, належним чином не виконував свої зобов`язання по поверненню кредиту, сплати відсотків у строки, визначені графіком погашення кредиту, кредит, проценти за його користування та комісію не сплатила у повному обсязі, порушивши умови договору про надання кредиту. Відповідно до умов договору та графіку платежів сума заборгованості у розмірі 12480,00 грн., з яких кредит 5000,00 грн., проценти за користування кредитом 6 730,00 грн., комісія за надання кредиту 750,00 грн. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, відповідачем сплачено кошти в загальному розмірі 3120 грн. Оскільки відповідачем, умови договору не виконані, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, відповідно до умов договору та графіку платежів суму заборгованості у розмірі 9360,00 грн., з яких кредит 4731,71 грн., проценти за користування кредитом 4628,29 грн.. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується матеріалами справи (а.с.1). Згідно ч.ч.1 ,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов суд задовольняє частково, тобто на 82,35 %, судовий збір за подачу позовної заяви підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «Бізнес Позика» у сумі 1994,85 грн.

Outcome: partial